ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.08.16р. Справа № 904/5094/16

За позовом Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ", м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення збитків

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 01.06.16р.

від третьої особи: ОСОБА_2, дов. №16-11 від 05.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ" про стягнення збитків у розмірі 4 407,06грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що під час проведення Дніпропетровською об"єднаною державною фінансовою інспекцією планової ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.10.2010р. по 31.12.2014р. встановлено включення витрат за один робочий день, не передбачений договором №60 від 09.12.2011р., на загальну суму 2 067,07грн., а також застосування відповідачем завищених норм вартості одного часу роботи робітниками при очищенні урн на загальну суму 2 339,99грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на ст.ст.631, 638, 640 Цивільного кодексу України, зазначає, що, якщо сторони уклали договір у конкретну дату, то кожна вправі почати виконувати обовязки в день укладення договору, оскільки сам факт підписання тексту договору обома сторонами є підтвердженням того, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір №60 від 09.12.2011р. укладений внаслідок тендерної процедури, вартість послуг з очищення урн від сміття відповідає тендерній документації, якою передбачено не застосування норм часу очищення урн, а встановлена вартість очищення однієї урни. Обґрунтовуючи свою правову позицію, відповідач також посилається на галузеві комунальні норми "Норми часу (виробітку) на роботи з озеленення", затверджені наказом Держжитлокомунгосп України №27 від 05.02.2004р. (склад роботи: витрусити і вибрати сміття з урни та віднести його на купу). На думку відповідача, Норми часу на роботи з прибирання об'єктів благоустрою населених пунктів, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №72 від 16.03.2010р., які були застосовані фахівцями Дніпропетровської обєднаної державної фінансової інспекції, не розповсюджуються на роботи, виконані відповідачем за договором №60 від 09.12.2011р., оскільки працівники відповідача не використовували транспортні засоби для перевезення сміття. Сторони в повному обсязі виконали свої договірні зобовязання за договором №60, акт виконаних робіт підписаний обома сторонами, претензій не було. Відповідач зазначає, що застосування інших способів виміру для розрахунку вартості робіт, виконуваних ТОВ "Магістраль", аніж ті, що встановлені договором, призвело б до неправильних розрахунків. Крім того відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до вимоги позивача про стягнення збитків, оскільки більше трьох років жодна із сторін не мала претензій одна до одної щодо виконання зобов'язань за договором, а позивач не обґрунтував поважності причин пропуску строку позовної давності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судовому засіданні оголошувалась перерва згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

22.07.2016р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку із неможливістю явки представника в судове засідання через відпустку.

Враховуючи те, що відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а також те, що сторони згідно ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, суд вважає, що клопотання позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки у справі наявні необхідні матеріали для розгляду справи без участі представника позивача, до клопотання інших доказів не додано. Крім того за наявними у справі матеріалами суд не вбачає підстав дійти висновку, що позивач не мав можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

02.08.2016р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2011р. між Управлінням житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ" (учасник) був укладений договір №60 про закупівлю послуг, за п.1.1. якого учасник зобов"язався у 2011р. виконати замовнику послуги з санітарного оброблення та аналогічні послуги, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно розділу ІІ договору учасник повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає умовам, визначеним замовником.

Ціна договору становить 48 046,00грн., у тому числі ПДВ - 8 007,67грн. (п.3.1 договору).

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1. договору замовник здійснює платежі поетапно за фактичний обсяг наданих послуг на підставі актів виконаних робіт протягом 20 календарних днів з моменту підписання акту здачі робіт.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що строк надання послуг здійснюється в порядку, погодженому сторонами. В окремих випадках виконавець здійснює надання послуг замовнику протягом 1 календарного дня з дати подання письмової заявки замовника.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2011р., а за фінансовими зобовязаннями до повного виконання (п.10.1. договору).

Виконання робіт за договором підтверджено належним чином оформленим двостороннім актом приймання наданих послуг №174 за грудень 2011р. на суму 48 043,30грн. (а.с.78).

Оплата виконаних робіт за цим актом підтверджується платіжним дорученням позивача №343 від 28.12.2011р. на суму 48 043,30грн. (а.с.80).

За результатами проведеної планової ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.10.2010р. по 31.12.2014р. Дніпропетровською об"єднаною державною фінансовою інспекцією встановлено включення витрат за один робочий день (09.12.2011р.), не передбачений договором №60 від 09.12.2011р., на загальну суму 2 067,07грн.; застосування завищених норм вартості одного часу роботи робітниками при очищенні урн на загальну суму 2 339,99грн.

За результатом проведеної ревізії складено акт за №840-21/010 від 14.04.2015р. (а.с.13-60).

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до позивача з вимогою за №04-06-05-15/4252 від 18.05.2015р. про усунення порушень, згідно якої позивача було зобов"язано усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, у встановленому законодавством порядку.

Оскільки відповідач не відшкодував позивачу збитки, визначені в акті ревізії, останній звернувся до суду.

Згідно ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно ч.ч.1-3 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків. У відповідності з приписами ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Враховуючи предмет спору, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно п.3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006р., акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Відповідно до п.50 вказаного Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, в тому числі, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" №2939-XII від 26.01.1993р. передбачено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. У той же час виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Обґрунтовуючи свої доводи, позивач зазначав, що через неправомірне завищення вартості робіт, що було виявлено під час здійснення перевірки Державною фінансовою інспекцією України, у відповідача виникло зобов'язання відшкодувати збитки позивачу в розмірі 4 407,06грн.

При цьому, позивач не заперечує, що відповідачем своєчасно та належним чином виконані роботи за договором, що не перевищує обумовлену сторонами ціну договору. Дані роботи були прийняті позивачем без заперечень та зауважень, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт, який підписаний та скріплений печатками сторін.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором №60 від 09.12.2011р. позивачем не доведено.

Також позивачем не доведено факту понесення ним додаткових, не передбачених договором, витрат, що перевищують суму договору, з вини відповідача і за відсутності погодження позивача з такими витратами.

Позивач не навів правового обгрунтування заявленого позову, послався лише на акт за №840-21/010 від 14.04.2015р., складений Дніпропетровською об"єднаною державною фінансовою інспекцією, який сам по собі не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем договірних зобов"язань і завдання позивачеві збитків, а відтак не свідчить про наявність підстав для задоволення даного позову. Обставини, вказані в такому акті, у господарському судочинстві повинні підтверджуватись належними доказами у відповідності до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог через їх недоведеність, клопотання відповідача про застосування позовної давності суд залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст.33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Повне рішення складено 08.08.2016р.

Суддя ОСОБА_3