ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 року Справа № 904/609/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Герасименко І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 133-Д від 09.12.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 14-277юр від 18.07.2016 р.;

від третьої особи: ОСОБА_3, представник, довіреність № 1350 від 25.07.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016р. у справі №904/609/16

за позовом дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна", м.Київ

до публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"

про стягнення 395 822грн.64 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016р. у справі №904/609/16 (суддя Рудовська І.А.) позов дочірнього підприємства (далі-ДП) "Трансгарант-Україна" задоволено, з публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ)"АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь позивача стягнуто 293919грн.36коп. плати за обслуговування, 94076грн.17коп. інфляційних втрат та 7827грн.11коп. трьох процентів річних;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо виконання позивачем в повному обсязі зобов"язань за договором №76 від 02.01.2013р. в частині організації перевезення вантажу відповідача у власних вагонах від станції відправлення до станції призначення, вартість якої складає 293918грн.72коп., а також з того, що в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості, яка утворилася внаслідок неоплати такої вартості;

- не погодившись з рішенням суду, ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи та на неправильне застосування ним норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про неналежну організацію позивачем перевезення вантажів за вказаним вище договором з огляду на незабезпечення організації перевезення окремих напіввагонів з вантажем за заявкою №234-783 від 25.11.2014р. ( з урахуванням доповнень заявки №234-794 від 27.11.2015р.), про те, що як платник у відповідній графі залізничних накладних на перевезення цих напіввагонів визначено ДП"Трансгарант", отже з договору перевезення вантажу, укладеного між перевізником та відправником на користь відповідача вбачається невиконання своїх зобов"язань з боку сторін договору, і це є наслідком відсутності підстав у позивача для майнових вимог на адресу відповідача, про те, що обставини по недоставці на адресу відповідача окремих напіввагонів є підставою для коригування виставлених позивачем рахунків на оплату послуг з організації перевезення вантажів та коригування інформації у виставлених ним актах виконаних робіт, а також про те, що у правовідносинах сторін відсутній факт прострочення виконання зобов"язання з оплати послуг, у зв"язку чим, нарахування річних та втрат від інфляції за вказаний у позовній заяві період є неправомірним;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на належне виконання позивачем зобов"язань за укладеним сторонами договором внаслідок сплати ним залізничного тарифу за перевезення вантажу у вагонах, зазначених в актах виконаних робіт, направлених відповідачу, на те, що відповідно до ст.ст.110, 113, 114, 117, 130 Статуту залізниць України пред"явлення претензії про несвоєчасну доставку чи втрату вантажу, прийнятого залізницею до перевезення є виключним правом вантажовідправника/вантажоодержувача (в даному випадку відповідач виступає вантажоодержу-вачем), а не обов"язком позивача як зазначено в апеляційній скарзі, доставка вантажу та видача його одержувачу в обов"язки позивача не входить, це обов"язок залізниці, а також на те, що відсутність погодження рахунків та актів виконаних робіт зі сторони відповідача не може бути підставою для порушення права позивача на одержання оплати наданих послуг;

- третьою особою у письмових поясненнях зазначено, що згідно з інформацією про вагонні операції вагони, які не були доставлені відповідачу, попередньо були прийняті до перевезення 25.12.2014р., прибули на станцію Джанкой 27.12.2014р. і до 08.10.2015р. знаходилися на цій станції, наступні операції з цими вагонами залізниці невідомі через відсутність інформації в електронній базі, а також, що заборону на перевезення у зв"язку з неможливістю забезпечення безпечного пропуску поїздів відправленням/призначенням на(зі) станції Кримської дирекції заліз-ничних перевезень введено Укрзалізницею з 26.12.2014р. (ЦЗМ-14/2249 від 26.12.2014р.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2013р. ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовником) та ДП"Трансгарант-Україна" (виконавцем) укладено договір №76, на підставі якого виконавець зобов"язався здійснювати обслуговування замовника, а замовник прийняти та оплатити обслуговування. Під обслуговуванням розуміється організація перевезення вантажів замовника залізничним транспортом зі станції відправлення до станції призначення.

При цьому в.п.п.1.3, 1.6 договору залізниця визначена як юридична особа, яка прийняла на себе по договору перевезення залізничним транспортом зобов"язання доставити ввірений ій відправником вантаж із пункту відправлення до пункту призначення та видати вантаж одержувачу, а виконавець як особа, яка залучена замовником для організації оплати залізничного тарифу та перевезення вантажів замовника.

Відповідно до п.п.3.1.1.7 п.3.1 договору виконавець зобов"язався також не рідше 2 разів на тиждень пред"являти замовнику рахунок-фактуру на оплату послуг та акт приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п.п.3.2.6 п.3.2 договору на замовника покладено обов"язок підписувати отриманий акт приймання-передачі наданих послуг протягом 7 робочих днів з дати отримання, або в такі ж строки інформувати виконавця про мотивовані заперечення у письмовій формі (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 08.02.2013р.)

В п.4.1 договору сторонами узгоджено, що замовник здійснює оплату провізних платежів та інших узгоджених сторонами послуг протягом 10 календарних днів з дати отримання рахунків і актів приймання-передачі послуг.

Відповідно до п.4.6 договору розмір винагороди виконавця та порядок її оплати узгоджується сторонами в додатках до договору.

05.08.2014р. сторонами підписано додаток №70 до договору, згідно з п.1 якого вартість перевезення визначається у вигляді ставки за одну тону фактично перевезеного вантажу та складає, зокрема, зі станції відправлення Інкерман- 2 до станції призначення Кривий Ріг Головний при перевезенні вапняку флюсового 106грн.40коп..

Згідно з п.3 додатку №70 до договору при відвантаженні вантажу для розрахунків приймається фактична його маса, вказана у залізничній накладній та округлена до цілого по методу математичного округлення. При завантаженні вагону менше 69 т за фактичну масу приймається 69 т.

П.6 додатку встановлено, що виконавець не несе відповідальність за правильність наванта-жування вантажу, за збереження вантажу та за дотримання правил перевезення вантажу. Дана відповідальність розподіляється між вантажовідправником, вантажоодержувачем, замовником та підприємствами залізниці.

Протоколом розбіжностей від 13.08.2014р. додаток №70 доповнено п.5.1 в такій редакції : "Ставка 106грн.40коп. при відвантаженні вапняку зі ст.Інкерман включає подачу порожніх вагонів на цю станцію під навантаження, оплату за порожній пробіг по території Криму та оплату залізничного тарифу при прямуванні вагонів в навантаженому стані по території України".

Виходячи з умов договору, відповідач, в доповнення до заявки №234-783 від 25.11.2014р., направив відповідачу заявку №234-74 від 27.11.2014р. щодо організації перевезення в грудні 2014р. вапняку флюсового в кількості 50688 т зі станції відправлення Інкерман - 2 до станції призначення Кривий Ріг Головний.

На виконання отриманих заявок позивач оплатив залізничний тариф та надав власні (орендовані) вагони для перевезення вказаного вантажу у визначеному відповідачем напрямку згідно з залізничними накладними №№47622204, 47663653, 47665112, 47675863, 47719778, 47719794, 47724695, 47727425, 47728514, 47732888. Відправлення вантажу за цими накладеними відбулося протягом 22., 23 та 25.12 2014р..

За наслідками такого відправлення позивачем на адресу відповідача направлені акт виконаних робіт №827/14 від 26.12.2014р. на суму 151683грн.84коп., звіт до акту, який містить розрахунок вартості послуг по кожному вагону залізничних накладних, рахунок на оплату №827/14/76 від 26.12.2014р., а також акт виконаних робіт №820/14 від 24.12.2014р. на суму 142235грн.52коп., звіт до акту та рахунок на оплату №820/14/76 від 24.12.2014р..

Акти виконаних робіт та звіти до них підписані уповноваженим представником підприємства позивача та скріплені печаткою останнього.

Листом №33-2556 від 16.02.2015р. відповідач повідомив позивача про неможливість підписання направлених актів та оплати рахунків до них у зв"язку з тим, що станом на 13.02.2015р. перевезення 9 вагонів з вапняком не здійснено, по рахунку №820/14/76 не прибули вагони №№50065093, 53187720 по груповій накладній №47675863, по рахунку №827/14/76 не прибули вагони №№53153235, 54186648, 54647003, 56521560, 59778902, 61356960, 56499072 по накладних №№47724695, 47728514.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ДП"Трансгарант-Україна" з позовом до господарського суду про стягнення з ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" 293919грн.36коп. плати за обслуговування по актах виконаних робіт №820/14 від 24.12.2014р. та №827/14 від 26.12.2014р., 94076грн.17коп. втрат від інфляції за прострочення плати (період прострочення з 26.02.2015 по 15.01.2016р.р.) та 7827грн.11коп. трьох процентів річних.

В процесі розгляду поданого позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд послався на те, що позивачем в повному обсязі, згідно з умовами договору, було організовано перевезення вантажу відповідача у власних (орендованих) вагонах від станції відправлення до станції призначення, вказаних у перевізних документах, на те, що на момент розгляду справи плата за обслуговування складає 293919грн.20коп. згідно з актами, а також на відсутність доказів погашення відповідачем заборгованості у вказаній сумі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вищенаведеними висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими всупереч положенням ст.43 Господарського процесуального кодексу України без ґрунтовного дослідження обставин справи.

Так, відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст.903 названого Кодексу у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то вагони №53153235, 54186648, 54647003, 56521560, 59778902, 61356960 за накладною №47724695 та №56499072 за накладною №47728514, зазначені позивачем у звіті до акту №827/14 від 26.12.2014р. на станцію призначення Кривий Ріг Головний не прибули.

Згідно з інформацією третьої особи про вагонні операції, перелічені вагони прибули на станцію Джанкой 27.12.2014р. і до 08.10.2015р. знаходилися на цій станції. Наступні операції з цими вагонами третій особі невідомі.

Факт неприбуття вагонів на станцію призначення позивачем не спростовується.

Вагон №53187720 за накладною №47675863, зазначений позивачем у звіті до акту виконаних робіт №820/14 від 24.12.2014р. прибув на станцію призначення 14.04.2015р., і виданий відповідачу, вагон №50065093 за цією ж накладною перебуває через несправність на станції Запоріжжя-Ліве. Вантаж з даного вагону перевантажено у іншій вагон та видано відповідачу 29.01.2016р.

Інформація третьої особи відповідачем не спростована.

Таким чином, вартість послуг за актом виконаних робіт №827/14 від 26.12.2014р., за виключенням вагонів, що не прибули на станцію призначення та не видані відповідачу складає 89120грн.64коп..

Вартість послуг за актом №820/14 від 24.12.2014р. складає 142235грн.52коп., оскільки вагони, зазначені позивачем в цьому акті прибули на станцію призначення та видані відповідачу в повному обсязі.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищезазначені фактичні обставини справи та положення наведених норм відмова відповідача від підписання направлених йому акту №827/14 від 26.12.2014р. в сумі 89120грн.64коп. та акту №820/14 від 24.12.2014р. в цілому є необґрунтованою.

Тому внаслідок порушення відповідачем зобов"язань за договором №76 від 02.01.2013р. та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення позовні вимоги слід визнати правомірними і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 231356грн.16коп. загальної вартості послуг по фактично перевезених на адресу відповідача вагонах, 74033грн.97коп. втрат від інфляції та 6161грн.05коп. трьох процентів річних.

У зв"язку з неприбуттям перелічених в інформації третьої особи вагонів на станцію призначення підстави для задоволення решти позовних вимог відсутні.

В цій частині рішення місцевого господарського суду слід скасувати у зв"язку з прийняттям його при неповному з"ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Посилання позивача на право відповідача як вантажоодержувача пред"являти претензії залізниці про несвоєчасну доставку чи втрату вантажу, прийнятого нею до перевезення, а також на неодноразові звернення його до відповідача з метою вирішення ситуації, яка утворилася внаслідок простою вагонів на ст.Джанкой колегією суддів не прийняті до уваги.

Обставини щодо неприбуття на адресу відповідача спірних вагонів виникли внаслідок введення Укрзалізницею обмеження перевезень в порядку статті 29 Статуту залізниць України, область призначення такого обмеження розповсюджується саме на територію тимчасово окуповану Російською Федерацією.

Згідно з ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно до ст.1 цього Закону тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Ст.5 Закону встановлено, що відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

З огляду на викладене, враховуючи, що обмеження перевезень було введено Укрзалізницею у звязку з неможливістю забезпечення безпечного руху поїздів, таке обмеження розповсюджується саме на територію тимчасово окуповану Російською Федерацією, апеляційний суд не вбачає вини в діях відповідача щодо неврегулювання питання вивезення вантажу з вагонів, які перебувають на ст.Джанкой.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016р. у справі №904/609/16 скасувати частково;

- прийняти нове рішення;

- стягнути з публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна" 231356грн.16коп. заборгованості, 74033грн.97коп. втрат від інфляції, 6161грн.05коп. трьох процентів річних та 4673грн.27коп. витрат по сплаті судового збору, видати наказ;

- в решті в позові відмовити;

- стягнути з дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна" на користь публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" 1264грн.06коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П.Широбокова

Суддя І.М.Герасименко

Повна постанова складена 15.08.2016р.