РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016Справа №910/25463/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн"

про відшкодування іпокотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог в розмірі 117 652 031,44 грн.)

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача: Антонів Р.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: Комлик І.С. (представник за довіреністю);

від третьої особи: не з'явився.

У судовому засіданні 09 серпня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект-А", 25 вересня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 25.09.2015 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", про відшкодування іпотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Позивач обґрунтовує свої вимоги до Банку тим, що вартість іпотечного майна, на яке Відповідач звернув стягнення на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 перевищувала розмір забезпечених іпотекою зобов'язань ПрАТ «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн» за Кредитним договором, а тому банк повинен відшкодувати на користь позивача вказану різницю.

Ухвалою суду від 28.09.2015 року порушено провадження у справі № 910/25463/15 та призначено розгляд справи на 27.10.2015 року.

Через відділ діловодства суду 06.10.2015 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 117 652 031,44 грн. в якості відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог з урахуванням інфляції та 3% річних від простроченої суми. Вказану заяву було прийнято судом до розгляду.

У справі № 910/25463/15 судом, за заявою представника відповідача, поданою через відділ діловодства суду 27.10.2015 року, відповідно до вимог до частини 7 статті 811 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у справі фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 27.10.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", а також задоволено клопотання про збільшення розміру позовних вимог, у судовому засіданні оголошено перерву до 18.11.2015 року.

У судовому засіданні 18.11.2015 року оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи на 02.12.2015 року та продовжено строк вирішення спору на 15 днів на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Через відділ діловодства суду 19.11.2015 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, яке було прийнято судом до матеріалів справи.

02 грудня 2015 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07 грудня 2015 року судом розгляд справи № 910/25463/15 призначено на 10.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року, за клопотанням представників сторін, у відповідності до положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено до 15.12.2015 року.

Через відділ діловодства суду від 14.12.2015 року від відповідача надійшло заперечення щодо призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Через відділ діловодства суду 15.12.2015 року від позивача надійшло клопотання про проведення судової експертизи та доданий перелік питань на вирішення експерта, яке було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 15.12.2015 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення іншої справи № 5011-66/7999-2012, що розглядається Київським апеляційним господарським судом, яке було задоволено судом.

Ухвалою суду від 15.12.2015 року зупинено провадження у справі № 910/25463/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" про відшкодування іпокотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя до розгляду Київським апеляційним господарським судом України апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" про перегляд рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2012 року за нововиявленими обставинами за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Приватного акціонерного товариства "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Фінексбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 24.01.2008 року в рахунок погашення заборгованості в розмірі 458 796 000,00 грн., визнання права власності на нерухоме майно. Зобов'язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 910/25463/15.

Через відділ діловодства суду 30.05.2016 року від відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв'язку з тим, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі № 5011-66/7999-2012 у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" про призначення у справі № 5011-66/7999-2012 судової будівельно-технічної експертизи відмовлено. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя Мандриченко О.В.) задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя Мандриченко О.В.) скасовано. Провадження у цій справі припинено. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя Турчин С.О.) задоволено частково. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя Турчин С.О.) скасовано. Прийнято нове рішення суду, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року - відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 залишено без змін.

Ухвалою суду від 01.08.2016 року у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення, провадження у справі № 910/25463/15 поновлено, розгляд справи призначено на 09.08.2016 року.

У судове засідання 09.08.2016 року представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення по суті спору, а також подав письмові пояснення по суті спору та усно просив суд призначити судову експертизу. Судом було відмовлено у клопотанні позивача про проведення судової експертизи виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Отже, призначення судової експертизи у справі з визначеними відповідачем питаннями, є недоцільним, оскільки запропоновані відповідачем питання не стосуються предмету доказування у цій справі та є такими, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору, оскільки не потребують спеціальних знань. Також, спірна справа не потребує додаткового проведення експертного дослідження стосовно встановлення ринкової вартості предмета іпотеки, у зв'язку з тим, що така обставина була встановлена в рішенні Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року (суддя: Гончаров С.А.), залишеному без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 року (головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Мальченко А.О.) та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013 року (головуючий суддя: Малетич М.М., судді: Мамонтова О.М., Палій В.В.), а відтак суд не вважає за доцільне призначити судову експертизу.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, дав пояснення по суті спору. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (02.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Учасниками судового процесу було заявлено клопотання щодо фіксації судового процесу, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року (суддя: Гончаров С.А.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 року (головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Мальченко А.О.) та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013 року (головуючий суддя: Малетич М.М., судді: Мамонтова О.М., Палій В.В.), у справі № 5011-66/7999-2012 позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" перед ПАТ "Укрсоцбанк" в розмірі 458796000,00 грн. (прострочена заборгованість за нарахованими процентами станом на 29.05.2012 року в розмірі 15839994,89 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 40000000,00 дол. США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1109002,22 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 379019,18 дол. США, штрафи за порушення п. 4.3.3. та п.п. 3.3.8., 3.3.11 Кредитного договору - 75299,32 дол. США) за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН від 13.06.07 р. звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно з іпотечним договором від 24.01.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №17, та іпотечним договором від 13.06.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №1423, а саме:

адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м. розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (Літера А);

нежитловий будинок загальною площею 18 405,0 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С);

нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12;

нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Укрсоцбанк".

Визнано за ПАТ "Укрсоцбанк" право власності на:

адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера А);

нежитловий будинок загальною площею 18 405,0 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С);

нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12;

нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 та стягнуто з ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" витрати зі сплати судового збору у розмірі 64380,00 грн.

11 березня 2013 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2013 у справі № 5011-66/7999-2012 видано наказ.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року, прийнятої за результатами розгляду апеляційних скарг на процесуальні документи суду за заявами про перегляд зазначеного рішення від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 за нововиявленими обставинами, 27 серпня 2015 року до Господарського суду м. Києва були подані декілька заяв ТОВ "Проект-А" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012. Одна із заяв була зареєстрована, відповідно до штампу канцелярії Господарського суду міста Києва 27.08.2015 року за реєстровим номером 22243/15, інша також 27.08.2015 року за № 22342/15.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27.08.2015 року заява представника ТОВ "Проект-А" за реєстровим номером 22243/15 була передана судді Мандриченку О.В. В той же час, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28.08.2015 року заява представника ТОВ "Проект-А" за реєстровим номером 22342/15 була передана судді Турчину С.О.

За результатами розгляду заяви ТОВ "Проект-А", яка знаходилась у провадженні судді Мандриченко О.В. 03.11.2015 року було постановлено рішення, яким вказану заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року скасовано та прийняте нове рішення суду, яким позов задоволено частково.

За результатами розгляду заяви ТОВ "Проект-А", яка знаходилась у провадженні судді Турчина С.О. 05.11.2015 року було винесено ухвалу про відмову ТОВ "Проект-А" у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року за нововиявленими обставинами у справі № 5011-66/7999-2012, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року залишено без змін.

Зазначені процесуальні документи були оскаржені до апеляційної інстанції і за результатами їх розгляду Київським апеляційним Господарським судом прийнято 18.05.2016 року постанову, якою у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" про призначення у справі № 5011-66/7999-2012 судової будівельно-технічної експертизи відмовлено, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року у справі №5011-66/7999-2012 (суддя Мандриченко О.В.) задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя Мандриченко О.В.) скасовано. Провадження у цій справі припинено. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя Турчин С.О.) задоволено частково. Ухвалу господарського суду міста Києва від 05.11.2015 року у справі № 5011-66/7999-2012 (суддя Турчин С.О.) скасовано. Прийнято нове рішення суду, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року - відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 залишено без змін.

Як вбачається із зазначеного вище рішення суду, 13 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк") - кредитором, та Акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" (у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи - Приватне акціонерне товариство "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн") - позичальником, було укладено Договір про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН (далі - кредитний договір).

Відповідно до п.1.1 Договору кредиту (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №18/062-КН/З від 27.06.2008 року) Банк зобов'язався надати Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах максимального ліміту заборгованості 54 000 000 (п'ятдесят чотири мільйони) доларів США, зі сплатою 12 (дванадцять) процентів річних, з кінцевим терміном повернення всіх Траншів Кредиту до 12 червня 2014 року.

Рішенням від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 також встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав Відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі - 40 000 000,00 доларів США.

Натомість, Відповідачем-1 не виконувались свої зобов'язання за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а відтак у відповідача-1 утворилась заборгованість перед позивачем станом на 29.05.2012 року за Договором кредиту №18/062-КН від 13.06.2007 року, яка становить 58 434 488,29 дол. США., що включає прострочену заборгованість по поверненню кредиту в розмірі 40000000,00 дол. США; заборгованість по сплаті процентів в розмірі 15839994,89 дол. США., пеню за несвоєчасне повернення кредиту та процентів в загальному розмірі 1488021,40 дол. США (в тому числі: пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1109002,22 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 379019,18 дол. США) та штрафні санкції за порушення умов договору в загальному розмірі 1106472,00 дол. США.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ (АКБ) "Укрсоцбанк" та ЗАТ (ПрАТ) "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено Іпотечні договори:

1. Іпотечний договір від 13.06.07р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1423, згідно з умовами якого в іпотеку Банку було передано - адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера А).

2. Іпотечний договір від 24.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №17, згідно з умовами якого в іпотеку Банку передано - право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Предметом іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору від 24 січня 2008 року є адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а відтак, в результаті проведення будівництва вказаного вище адміністративно-побутового комплексу, предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 24 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №17, є, зокрема, весь збудований об'єкт, а саме: будівля загальною площею 18405,0 кв.м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12; нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12.

У зазначеному рішенні також встановлено, що суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс", що діє на підставі Сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 1221/11, виданого Фондом Державного майна України 09.06.2011 року, станом на 2012 рік було складено Звіти про незалежну оцінку вартості спірного нерухомого майна від 09.04.2012 року, відповідно до яких загальна ринкова вартість нерухомого майна становить 458796000 (чотириста п'ятдесят вісім мільйонів сімсот дев'яносто шість тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ.

Так, відповідно до наведених звітів:

ринкова вартість адміністративно-побутової будівлі загальною площею 860,70 кв.м.. розташованої за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (Літера А) складає 3 984 000 (три мільйони дев'ятсот вісімдесят чотири тисячі) гривень 00 коп.;

ринкова вартість нежитлового будинку, загальною площею 18405 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С) складає 201 828 000 (двісті один мільйон вісімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 коп.;

ринкова вартість нежитлового будинку загальною площею 20372,9 кв.м розташований за адресою: м Київ., вул. Амосова Миколи 12, складає 221256 000 (двісті двадцять один мільйон двісті п'ятдесят шість тисяч) гривень 00 коп.;

ринкова вартість нежитлового будинку загальною площею 3388,4 кв.м., розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 складає 31728000 (тридцять один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 коп.

Як вбачається з вказаного вище рішення суду від 10.09.2012 року, 26.09.2008 року, незважаючи на наявність обмежень щодо обтяження зобов'язаннями предмету іпотеки, в т.ч. щодо залучення до будівництва третіх осіб (інвесторів) згідно умов раніше укладених договору "Про надання невідновлювальної кредитної лінії № 18/062-КН" від 13.06.2007 року та іпотечного договору від 24.01.2008року, в порушення власних зобов'язань за вказаними договорами перед Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" і без відома останнього, Приватним акціонерним товариством "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено інвестиційно-підрядний договір із Закритим акціонерним товариством "Проект-А".

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 вказаного інвестиційно-підрядного договору АТЗТ "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" (замовник) зобов'язувалось здійснити реконструкцію частини комплексу нежитлових будівель із знесенням ветхого ангару та будівництво адміністративно-побутового комплексу (І-а черга) за адресою вул. Грінченка, 4 (нинішня назва - вул. М.Амосова, 12) у Солом'янському районі міста Києва, ввести об'єкт в експлуатацію та передати у власність ЗАТ "Проект-А" (інвестор), інвестор в свою чергу зобов'язувався інвестувати грошові кошти для здійснення реконструкції Об'єкту, та отримати об'єкт у власність.

14.12.2009 року ТОВ "Проект А" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати за ним право власності на збудований адміністративно-побутовий комплекс.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2009 року у справі № 2/349 позовні вимоги задоволено повністю, визнано право власності на адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18405 кв.м., розташований за адресою: м.Київ, вул. Амосова Миколи, 12 та зобов'язано припинити дії, що порушують законні права власника адміністративно-побутового комплексу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 року у справі № 2/349, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2012 року, рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2009 року у справі № 2/349 скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Однак, у рішенні господарського суду від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 було встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру іпотек №35398538 від 26.03.2012 року, а також Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 35440054 від 28.03.2012 року, 17.02.2012 року, між іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством "Фінексбанк" та іпотекодавцем -Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект-А" було укладено Іпотечний договір, зареєстрований Приватним нотаріусом Новохатня Н.С. При цьому, об'єктом обтяження є адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12.

Таким чином, ТОВ "Проект-А", набувши право власності на предмет іпотеки, набуло статусу іпотекодавця цього майна, у зв'язку з чим у ПАТ "Укрсоцбанк" виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з невиконанням забезпеченого цією іпотекою кредитного зобов'язання за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 18/062-КН від 13.06.2007 року.

Як зазначено в постанові Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі № 5011-77/6999/2012 (за результатами розгляду апеляційних скарг з перегляду рішення від 10.09.2012 року за нововиявленими обставинами), позивач посилався на те, що висновком експерта № 1-23/03 від 23.03.2015 року за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Український центр судових експертиз", встановлено, що нежитлова будівля загальною площею 18405,0 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи. 12 (літ."С") не відноситься до предмету іпотеки за договором іпотеки № 17 від 24.01.2008 року.

Проте, рішенням суду від 10.09.2012 року, зокрема, встановлено, що предметом іпотеки за іпотечним договором від 24.01.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №17, є адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а тому, в результаті проведення будівництва вказаного вище адміністративно-побутового комплексу, предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 24 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №17, є, зокрема, весь збудований об'єкт, в тому числі і будівля загальною площею 18405,0 кв.м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12.

У справі, що розглядається, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект-А", 25 вересня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про відшкодування іпотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Позивач вказав, що загальна ринкова вартість нерухомого майна, на яке Відповідач звернув стягнення, за звітом про оцінку, наданим Відповідачем, дорівнює розміру заборгованості ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" перед Відповідачем в розмірі 458 796 000,00 грн. (прострочена заборгованість за нарахованими процентами станом на 29.05.2012 року в розмірі 15 839 994,89 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом 40 000 000,00 дол. США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 109 002,22 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів 379 019,18 дол. США, штрафи за порушення п. п. 4.3.3. та п. п. 3.3.8., 3.3.11 Кредитного договору 75 299,32 дол. США) за Договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН від 13.06.07 р., однак загальна ринкова вартість будівлі становить 201 828 000,00 грн.

Позивач також наголосив на тому, що звіт про незалежну оцінку вартості нерухомого майна (на який посилався Відповідач під час звернення стягнення) від 09.04.2012 р., складений суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Енергомакс» (надалі - Звіт), директор ОСОБА_7, що діяв на підставі Сертифікату- суб'єкта оціночної діяльності №1221/11, виданого Фондом державного майна України від 09.06.2011р., став предметом оціночно-будівельної експертизи в кримінальному провадженні за постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві Приходько І. М. від 05.03.2015 р.

Як ствердив позивач, кримінальне провадження було відкрито відносно дій ОСОБА_7, директора ПП «Енергомакс», за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 365-2 Кримінального кодексу України (зловживання своїми повноваженнями аудитором, нотаріусом, оцінювачем, уповноваженою особою або службовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов'язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, арбітражного керуючого, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), з метою отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки).

Надалі, на підставі викладеного, позивачем була замовлена, і як наслідок, проведена Товариством з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз» експертиза, за результатами якої 23.03.2015 року був складений Висновок експерта № 1-23/03, (копія якого наявна в матеріалах справи), відповідно до якого ринкова вартість Будівлі, станом на 09.04.2012 р., визначена за порівняльним і дохідним методичними підходами становить 273 584 308,00 грн. з ПДВ, що на 71 756 308,00 грн. більше, ніж вартість Будівлі, згідно зі Звітом.

Таким чином, позивач вважає, що звіт Приватного підприємства «Енергомакс» не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаний з метою, яка в ньому зазначена, а саме для прийняття рішення щодо звернення стягнення на іпотечне майно в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» та звернення з позовом до суду, для передачі у власність замовника.

Позивач звернув увагу суду на те, що відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 2.3.1. Іпотечного договору (за яким Будівля стала предметом іпотеки) від 24.01.2008 р., укладеного між Відповідачем і ПрАТ «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Гамаль І. М. за реєстраційним №17, іпотекодержатель зобов'язаний, якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки перевищує розмір забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, повернути різницю іпотекодавцю.

На підставі викладеного та на думку позивача, розмір забезпечених іпотекою вимог Позивача складає 458 796 000,00 грн. з ПДВ, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, та не потребує доведення. В той же час, сукупна ринкова вартість нерухомого майна, що є предметом іпотеки, враховуючи ринкову вартість Будівлі, встановлену Висновком експерта, складає 530 552 308,00 грн. з ПДВ, що на 71 756 308,00 грн. з ПДВ більше за розмір забезпечених іпотекою вимог Позивача.

Отже, позивач вважає, що має беззаперечне право на відшкодування перевищення 90% вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог, а саме 64 580 677,20 грн.

Надалі, позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути 3% річних у розмірі 5 552 168,91 грн. та інфляційні втрати в розмірі 47 519 185,33 грн., а загалом 117 652 031,44 грн., яку було прийнято судом, а отже, новою ціною позову є 117 652 031,44 грн.

На спростування зазначених доводів позивача відповідач подав суду копію постанови прокуратури Подільського району міста Києва від 10.09.2015 про закриття кримінального провадження № 0002004, а також результатів рецензування звіту про оцінку іпотечного майна Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз №8357/12-42 від 14.09.2012 року та Саморегулівною організацією - Асоціації фахівців з оцінки від 05 грудня 2012 року. А відтак, на думку відповідача, враховуючи те, що кримінальне провадження №0002004, в рамках якого було складено висновок експерта №1-23/03 від 23.03.2015 року на підставі постанови від 10.09.2015 року було закрите, зібрані в рамках цього провадження докази не мають юридичної сили.

Відповідач 30.11.2015 року подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду їх необґрунтованості, оскільки позивач просив зробити переоцінку доказів, які вже оцінювались господарським судом у рішенні від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 року (головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Мальченко А.О.) та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013 року (головуючий суддя: Малетич М.М., судді: Мамонтова О.М., Палій В.В.), а в подальшому також залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі № 5011-66/7999-2012 (за результатами розгляду апеляційних скарг з перегляду рішення від 10.09.2012 року за нововиявленими обставинами).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

При цьому суд зазначає, що вибір способу захисту своїх прав та порушених інтересів є правом позивача. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 9 липня 2002 року у справі № 1-2/2002, положення частини другої статті 124 Конституції України передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п'ята статті 55 Конституції України). Тобто кожна особа, має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі - судовий захист.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст. 20 Господарського кодексу України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1 та 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок, зокрема, позичальника повернути кредит та сплатити проценти за кредитним договором.

За приписами ст.1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням на підставі договору, закону або рішення суду. Отже, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання.

За приписами ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи та є окремим видом застави.

В силу застави кредитор (заставодержатель) відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, як це передбачено ст. 585 Цивільного кодексу України.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 19. Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

У випадках коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, статтею 24 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як уже було встановлено судом, 13 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк") та Акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" (у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи - Приватне акціонерне товариство "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн") було укладено Договір про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН, відповідно до п.1.1 якого (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №18/062-КН/З від 27.06.2008 року) Банк зобов'язався надати Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах максимального ліміту заборгованості 54 000 000 (п'ятдесят чотири мільйони) доларів США, зі сплатою 12 (дванадцять) процентів річних, з кінцевим терміном повернення всіх Траншів Кредиту до 12 червня 2014 року.

Виходячи з мотивувальної частини рішення від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ (АКБ) "Укрсоцбанк" та ЗАТ (ПрАТ) "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено Іпотечні договори:

1. Іпотечний договір від 13.06.07р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1423, згідно з умовами якого в іпотеку Банку було передано - адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера А).

2. Іпотечний договір від 24.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №17, згідно з умовами якого в іпотеку Банку передано - право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Суд дійшов висновку, що у рішенні Господарського суду від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 доведено, що предметом іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору від 24 січня 2008 року є адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а відтак, в результаті проведення будівництва вказаного вище адміністративно-побутового комплексу, предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 24 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №17, є, зокрема, весь збудований об'єкт, а саме: будівля загальною площею 18405,0 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул.. Амосова Миколи, 12, нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12; нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12.

У зазначеному рішенні також встановлено, що суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс", що діє на підставі Сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 1221/11, виданого Фондом Державного майна України 09.06.2011 року, станом на 2012 рік було складено Звіти про незалежну оцінку вартості спірного нерухомого майна від 09.04.2012 року, відповідно до яких загальна ринкова вартість нерухомого майна становить 458796000 (чотириста п'ятдесят вісім мільйонів сімсот дев'яносто шість тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ.

Як встановлено судом у рішенні від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012, зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" за Договором кредиту №18/062-КН від 13.06.2007 року, згідно Іпотечних договорів від 13.06.07р. та від 24.01.2008 року, забезпечені наступним нерухомим майном на підставі звітів суб'єкта оціночної діяльності - Приватного підприємства "Енергомакс", що діє на підставі Сертифікату суб'єкта оціночної діяльності №1221/11, виданого Фондом Державного майна України 09.06.2011 року про незалежну оцінку вартості спірного нерухомого майна від 09.04.2012 року відповідно до яких загальна ринкова вартість нерухомого майна становить 458796000 (чотириста п'ятдесят вісім мільйонів сімсот дев'яносто шість тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ.

адміністративно-побутовою будівлею загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12 (Літера А), ринковою вартістю 3 984 000 (три мільйони дев'ятсот вісімдесят чотири тисячі) гривень 00 коп.;

нежитловим будинком загальною площею 18 405,0 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С) ринковою вартістю 201 828 000 (двісті один мільйон вісімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 коп.;

нежитловим будинком загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 ринковою вартістю 221256 000 (двісті двадцять один мільйон двісті п'ятдесят шість тисяч) гривень 00 коп.;

нежитловим будинком загальною площею 3388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 ринковою вартістю 31728000 (тридцять один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 коп.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем була замовлена, і як наслідок, проведена ТОВ «Український центр судових експертиз» експертиза, за результатами якої 23.03.2015 р. був складений Висновок експерта № 1-23/03 (копія якого наявна в матеріалах справи), відповідно до якого ринкова вартість Будівлі, станом на 09.04.2012 р., визначена за порівняльним і дохідним методичними підходами становить 273 584 308,00 грн. з ПДВ, що на 71 756 308,00 грн. більше, ніж вартість Будівлі, згідно зі Звітом, а відтак позивач вважає, що йому необхідно відшкодувати перевищену вартість предмета іпотеки над розміром забезпечених вимог в розмірі 64 580 677,20 грн., а також 3% річних у розмірі 5 552 168,91 грн. та інфляційні втрати в розмірі 47 519 185,33 грн., а загалом 117 652 031,44 грн.

Проте, проаналізувавши наявну в матеріалах справи копію постанови прокуратури Подільського району міста Києва від 10.09.2015 року про закриття кримінального провадження №0002004, а також результатів рецензування звіту про оцінку іпотечного майна Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз №8357/12-42 від 14.09.2012 року та Саморегулівною організацією - Асоціації фахівців з оцінки від 05 грудня 2012 року суд не вбачає підстав для висновку про те, що оцінка майна, проведена суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс" є неналежною, оскільки кримінальне провадження №0002004, в рамках якого було складено висновок експерта №1-23/03 від 23.03.2015 року на підставі постанови прокуратури від 10.09.2015 року було закрите, зібрані в рамках цього провадження докази не мають юридичної сили, а тому суд погодився з доводами відповідача в цій частині щодо правильності та належності проведеного Звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 09.04.2012 року.

Окрім того, суд зазначає, що у постанові Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі № 5011-66/7999-2012 при розгляді апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.11.2015 року (суддя Турчин С.О.) та Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року (суддя Мандриченко О.В.) про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року за нововиявленими обставинами, судом досліджувався факт того, чи належить будівля загальною площею 18405,0 кв.м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, до предмету іпотеки за іпотечним договором від 24.01.2008 року №17.

При цьому, колегія суддів у постанові Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі № 5011-66/7999-2012 звернула увагу на те, що ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції ТОВ "Проект-А" не ставило під сумнів даного факту та не заперечувало щодо того, що будівля загальною площею 18405,0 кв.м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 є предметом іпотеки за іпотечним договором від 24.01.2008 року № 17. Також судова колегія зазначила, що не може вважатися нововиявленою обставина та, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Отже, у постанові Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі № 5011-66/7999-2012 встановлено, що поданий заявником висновок експерта № 1-08/07 від 08.07.2015 року за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, складений ТОВ "Український центр судових експертиз", по своїй суті є новим доказом, а не нововиявленою обставиною, що виключає можливість зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України, а отже про відсутність підстав для перегляду рішення від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 за нововиявленими обставинами.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v Ukraine no 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v Ukraine 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» від 18.11.2003 №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009р. у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу геs judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014р. у справі № 910/11595/13.

Відповідно до позиції Пленуму Вищого господарського суду України, викладеній в постанові від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак, якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Отже, у справі № 5011-66/7999-2012 рішення від 10.09.2012 року, яке було залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, а також постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у цій справі, станом на серпень 2016 року набрало законної сили, доказів зворотного суду не надано, тому обставини, встановлені у вказаному рішенні, не підлягають доказуванню, а відтак ринкова вартість нежитлового будинку загальною площею 18 405,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. А. Миколи 12 (Літера С) становить 201 828 000,00 грн. Вказану обставину було встановлено на підставі Звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 09.04.2012 року, складеного СОЦ - ПП «Енергомакс».

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача про відшкодування перевищеної вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених вимог в розмірі 64 580 677,20 грн., які спростовуються положеннями рішення від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 року (головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Мальченко А.О.) та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013 року (головуючий суддя: Малетич М.М., судді: Мамонтова О.М., Палій В.В.), а також залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі №5011-66/7999-2012, а тому позовні вимоги, з урахуванням викладених норм чинного законодавства, задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що судом не встановлено наявності підстав для задоволення позову в частині відшкодування перевищеної вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених вимог в розмірі 64 580 677,20 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав і для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 552 168,91 грн. та інфляційних втрат в розмірі 47 519 185,33 грн., які є похідними від вимоги про відшкодування перевищеної вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених вимог.

Судові витрати позивача щодо сплати судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Копію рішення направити третій особі у справі № 910/25463/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15.08.2016 року.

Суддя О.С. Комарова