ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р.Справа № 922/2154/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: - Державне підприємство Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та будівництва", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 35828,87 грн. та розірвання договору оренди
за участю представників сторін:

позивача - Антонової А.М. довіреність №60 від 30.04.2016р.;

відповідача - ОСОБА_1;

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у сумі 23088,80 грн., пеню у розмірі 11123,85 грн. та штраф у розмірі 1616,22 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору оренди №5481-Н від 15.07.2013р. укладеного між позивачем та відповідачем. Також, у зв'язку із наявністю у відповідача заборгованості позивач просить вищевказаний договір оренди розірвати згідно ч.1 ст. 782 ЦК України. Крім того позивач просить зобов'язати відповідача повернути орендоване майно (нежитлове приміщення кім. №1 на першому поверсі одноповерхової будівлі мийки (інв. №6), реєстраційний номер майна 2491611.АААГВД686, загальною площею 104,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1) Балансоутримувачу (Державному підприємству Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та будівництва") за Актом приймання - передачі.

Позивач у позовній заяві виклав клопотання, в якому позивач просить відстрочити сплату судового збору у зв'язку із недостатністю бюджетних призначень для сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2016р. судом було прийнято позовну заяву до розгляду. Порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на "25" липня 2016 р. о (об) 10:30. Клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено сплату судового збору за подання даної позовної заяви до суду Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області до винесення рішення у справі. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та будівництва".

27.07.2016р. позивачем надана заява про зменшення позовних вимог за вх.№24679, в якій позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 20713,05 грн., пеню у сумі 11123,85 грн. та штраф у сумі 1616,22 грн. В іншій частині позовні вимоги представник позивача просив залишити без змін.

Вищевказана заява була прийнята судом у судовому засіданні та розгляд справи продовжено з урахуванням цих змін.

У судовому засіданні оголошувались перерви до: 27.07.2016р. о 11:00; 15.08.2016р. о 11:00.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.07.2016р. та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, відзив на позов до суду не надав.

Представник третьої особи (ДП МОУ "Харківське управління механізації та будівництва") у судове засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача господарським судом встановлено наступне.

15 липня 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (далі по тексту - позивач, або орендодавець) та ФОГІ ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, або орендар) було укладено договір оренди №5481-Н за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення кім. № 1 на першому поверсі одноповерхової будівлі мийки (інв. № 6), реєстраційний номер майна 2491611.АААГВД686, загальною площею 104,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - майно), що знаходиться на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та будівництва".

Вартість майна визначена згідно з незалежної оцінки станом на 27.03.2013 р., яка становить 91100,00 грн.

Майно було передано в оренду з метою розміщення майстерні з виготовлення тротуарної плитки.

Відповідно до п. 10.1. договору, договір оренди був укладений на строк з 15 липня 2013 року до 15 червня 2016 року.

Орендна плата згідно п.3.1 договору визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 р. №786 зі змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - червень 2013р. - 1139,89 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - липень 2013 р. визначається шляхом корегування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за липень 2013 р.

При цьому орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.3. договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно, до 12 червня місяця, наступного за звітним (п. 3.6. договору).

Відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.3 договору).

Приписами ст. 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями системою енергопостачання: нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належать суб'єктам господарювання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу України визначено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є зокрема Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна регламентовано, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Положеннями ч.1, 2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно ч. 3. ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначений обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, положення якої крім іншою кореспондується із ч. 1 ст. 285 ГК України та ч.1 ст. 762 ЦК України.

Пунктом 5.3. договору, визначено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем свої зобов'язання по оплаті орендної плати виконуються несвоєчасно, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість за період з січня 2015 року по травень 2016 р. у розмірі 20713,05 грн., що не заперечується відповідачем у справі.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач проти наявності заборгованості перед позивачем не заперечує, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 20713,05 грн. (сума основного боргу) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлена до стягнення з відповідача пеня у розмірі 11123,85 грн. та штраф у сумі 1616,22 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету Балансоутримувачу у визначеному п.З.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати

У разі, якщо на день сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці. Орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості (п.3.8. договору).

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначав Вищий господарський суд України, у постанові Пленуму 29.05.2013 р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" п.5.7.: застосовуючи у вирішенні спорів, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням договорів оренди (найму) положення статті 549 ЦК України, господарським судам слід виходити з того, що: одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із зазначеною статтею ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто вони не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій; можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення господарських зобов'язань передбачено абзацом другим частини другої статті 231 ГК України; для учасників господарських відносин законодавством не встановлено обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи укладення договору, встановленим статтею 627 ЦК України, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене та те, у даному випадку при укладанні договору відповідач був попереджений про застосування до орендаря у разі невиконання умов договору відповідальності у вигляді штрафу та пені, перевіривши нарахування пені та штрафу суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, підлягає задоволенню.

Також, позивач просить розірвати договір оренди 5481-Н від 15.07.2013р. укладений між РВ ФДМУ по Харківській області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та зобов'язати відповідача повернути орендоване майно Балансоутримувачу (Державному підприємству Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та будівництва") за актом приймання - передачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний підстав передбачених ст. 783, та п.1 ст. 784 Цивільного кодексу України у порядку встановленому ст. 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути балансоутримувачу вказаному орендодавцем, орендоване майно у належному стані 10.8 договору оренди).

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Згідно п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", визначено, що вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке.

Законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651 ЦК України, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

З урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Позовні вимоги, пов'язані з прийняттям майна з оренди (за наслідками припинення відповідного договору оренди), узгоджуються з приписом пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати прийняття від нього орендодавцем майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого прийняття згідно з частиною першою статті 545 ЦК України, частиною другою статті 795 ЦК України.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не виконуються умови договору оренди в частині сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд (з січня 2015 р. по травень 2016 року), суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню, відповідно до цього суд вважає за необхідне: розірвати договір оренди 5481-Н від 15.07.2013р. укладений між РВ ФДМУ по Харківській області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути орендоване майно (нежитлове приміщення кім. № 1 на першому поверсі одноповерхової будівлі мийки (інв. № 6), реєстраційний номер майна 2491611.АААГВД686, загальною площею 104,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1) Балансоутримувачу (Державному підприємству Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та будівництва") за актом приймання - передачі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, а ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2016р. позивачу було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення у даній справі, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду та підлягають стягненню до державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 651, 782 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61024, м. Харків, вул. Гуданова, 18; отримувач: УК Ленінськ/мХар Ленінський/22080300; код ЄДРПОУ УДКСУ: 37999696; рахунок: 0006 установа банку; ГУДКСУ у Харківській області; МФО банку: 851011) заборгованість з орендної плати в сумі 20713,05 грн., пеню у сумі 11123,85 грн. та штраф у сумі 1616,22 грн.

3. Розірвати договір оренди 5481-Н від 15.07.2013р. укладений між РВ ФДМУ по Харківській області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1).

4. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) повернути орендоване майно (нежитлове приміщення кім. № 1 на першому поверсі одноповерхової будівлі мийки (інв. № 6), реєстраційний номер майна 2491611.АААГВД686, загальною площею 104,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1) Балансоутримувачу (Державному підприємству Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та будівництва") за актом приймання - передачі.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 4134,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.08.2016 р.

Суддя Ю.В. Светлічний