ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.2016 Справа № 905/1625/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля, м. Білицьке, Донецька область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м.Красний Лиман, Донецька область,

Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", м.Донецьк

про відшкодування збитків.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача не з'явився;

від відповідача 1 не з'явився;

від відповідача 2 не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" (далі - відповідач1) про відшкодування збитків.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вагони № 53526547 та №53187514 на станцію призначення прибули з недостачею вантажу, яка підтверджена складеними станцією ОСОБА_1 залізниці комерційними актами БН №722994/88 та БН №722995/89 від 24.10.2015. Недостача виникла, у звязку з незбереженням вантажу перевізником під час перевезення.

Відповідач надав відзив, у якому проти позову заперечує та вважає, що позовні вимоги пред'явлені не до належного відповідача, а також зазначає, що позивач не правомірно застосував норму природної втрати вантажу - 1 %, оскільки вугілля завантажене у вологому стані, а згідно з п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, норма природної втрати повинна складати 2%.

Ухвалою суду від 06.06.2016 до участі у справі залучено іншого відповідача - Державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця" (далі-відповідач2).

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача1, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

20.10.2015 за накладною №49331127 та 22.10.2015 за накладною №49360126 Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК "Добропіллявугілля" (вантажовідправник), зі станції Добропілля ОСОБА_1 залізниці на станцію ОСОБА_1 залізниці, відвантажив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК "Східенерго" Курахівська ТЕС (вантажоодержувач) у вагоні № 53526547 вантаж камяне вугілля, загальною масою 69000кг та у вагоні № 53187514 вантаж камяне вугілля, загальною масою 70000кг. Згідно накладних №49331127 та №49360126, вантаж маркований, завантажений у вагон відправником. Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК "Східенерго" передало право на пред'явлення претензії та позову Товариству з обмеженою відповідальністю ДТЕК "Добропіллявугілля", про що містяться відповідні записи в накладних (а.с.14-15).

Після прибуття вагонів №53526547 та № 53187514 на станцію ОСОБА_1, було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вищезазначених вагонах з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладних №49331127 та №49360126.

На станції ОСОБА_1 залізниці, були складені комерційні акти БН №722994/88 та БН №722995/89 від 24.10.2015.

В розділі "Д" комерційного акту БН №722994/88 від 24.10.2015 зазначено: "На підставі акту загальної форми №559 від 23.10.2015 ст. Роя Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону №535226547. Вагон прибув з поглибленням над 4-7 люками з лівого боку по ходу потягу, довжина 3 м, ширина 1,5 м глибина 2 м. Двері люка закриті, течі вантажу немає. При подачі на 200т тензометричні вагонні ваги одержувача при переважуванні вага виявилась: нетто 65850кг, тара - 22200кг, брутто 88050кг, що менше накладної на 3150кг. Переважування проводили з зупинкою та розчепленням…" (а.с.12).

В розділі "Д" комерційного акту БН №722995 від 24.10.2015 зазначено: "На підставі акту загальної форми №559 від 23.10.2015 ст. Роя Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону №53187514. Вагон прибув з поглибленням над 1-3 люками з лівого боку по ходу потягу, довжина 2 м, ширина 1,5 м, глибина 1,5 м. Двері люка закриті, течі вантажу немає. При подачі на 200т тензометричні вагонні ваги одержувача при переважуванні вага виявилась: нетто 64250кг, тара - 23600кг, брутто 87850кг, що менше накладної на 5750кг. Переважування проводили з зупинкою та розчепленням…" (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором перевезення перевізник зобовязаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України (далі ГК України), підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Пунктами 5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з абз.4 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладних №49331127 та №49360126 вантаж завантажено у вагон відправником, поверхня вантажу маркована тирсою, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправники ком були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану вагонів №53526547 та №53187514, а також вантажу в них не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, відповідно до ч.2 ст.114 Статуту, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Суд не погоджується із застосування позивачем 1% норми природної втрати маси вантажу, оскільки згідно відомостей, що містяться в накладних №49331127 та №49360126 вологість вантажу становить 6,5% та 5,5% відповідно. Крім того, судом прийнято до уваги, що волога є основним компонентом вугілля. За таких обставин, вантаж був зданий до перевезення у вологому стані, а відтак норма природної втрати маси вантажу зданого до перевезення, відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, становить 2%.

Таким чином, вартість вантажу, якого не вистачає у вагонах № 53526547 та №53187514, з урахуванням норми природної втрати маси вантажу, становить 5070грн17коп.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3,6 ст.2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту). Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Підприємствами залізничного транспорту, згідно ч.2 ст.1 зазначеного закону, є залізниці та державні підприємства, що належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Згідно з ч.1 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади (ч.1 ст.106ЦК України).

Як визначено в ч.2 ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

18.08.2015 Міністром інфраструктури України був затверджений передавальний акт ДП "ОСОБА_1 залізниця", в якому голова та члени комісії з реорганізації ДП "ОСОБА_1 залізниця" склали цей акт та підтвердили вартість і склад активів та зобов'язань ДП "ОСОБА_1 залізниця". Крім того, в передавальному акті зазначається, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків ДП "ОСОБА_1 залізниця", яке розташоване на території АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до п.2 Постанови КМУ від 12.11.2011 №604 (а.с.39-40).

Отже, в передавальному акті зазначається лише про не включення до зведених актів інвентаризації усіх прав та обов'язків ДП "ОСОБА_1 залізниця", яке розташоване на території АТО. Таке майно відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, а відтак доводи відповідача1 що ПАТ "Українська залізниця" не є правонаступником ДП "ОСОБА_1 залізниця" судом відхиляються.

Також, згідно відомостей, які розміщені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником, зокрема, ДП "ОСОБА_1 залізниця".

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що діючим законодавством не передбачена можливість часткового правонаступництва прав та обов'язків юридичної особи яка припиняється шляхом злиття, суд приходить до висновку, що ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником ДП "ОСОБА_1 залізниця".

Також, судом враховано, що передавальний акт був затверджений 18.08.2015, а спірні перевезення відбулись 20.10.2015 та 22.10.2015 по території України, яка контролюється органи державної влади України, а доказів сплати провізної плати за зазначені перевезення на рахунки ДП "ОСОБА_1 залізниця" відповідачем1 не надано.

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст.38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" (84400, Донецька область, м. Красний Лиман, вул.Кірова, 22, код ЄДРПОУ ВП:40150216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК "Добропіллявугілля" (85043, Донецька область, м.Білецьке, вул.Красноармійська, 1а, ідентифікаційний код юридичної особи - 37014600) 5070грн17коп. вартості нестачі вантажу та 1122грн95коп. витрат з оплати судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовити.

В задоволенні позовних вимог до Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 11 серпня 2016 року.

Суддя О.В. Говорун