ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 серпня 2016 року Справа № 18/1455/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Гольцової Л.А.
розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на окрему ухвалу відХарківського апеляційного господарського суду 16.05.2016
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Перехідний банк "РВС Банк"
прозаміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником
у справі Господарського суду№ 18/1455/11 Полтавської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Омега Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ростислав"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Злагода"
прозвернення стягнення на майно
ВСТАНОВИВ:

Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати окрему ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 18/1455/11.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.04.2016 у справі № 18/1455/11, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.05.2016, заяву стягувача - ПАТ "Перехідний Банк "РВС Банк" про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області у справі № 18/1455/11 від 21.09.2012 задоволено; замінено стягувача - ПАТ "Омега Банк" на ПАТ "Перехідний Банк "РВС Банк".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Вищий господарський суд України встановив, що скаржником не надано доказів надсилання копії касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "Перехідний банк "РВС Банк", що є підставою, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та її повернення скаржникові.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно із підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір сплачується за ставкою - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Колегією суддів встановлено, що всупереч вимогам п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано касаційну скаргу без надання доказів сплати судового збору. Разом з тим, у тексті касаційної скарги скаржник зазначає, що у зв'язку з обмеженим фінансуванням, а також обслуговуванням в органах Державної казначейської служби, для сплати судового збору потрібен певний час, тому підтвердження сплати судового збору буде надіслано додатково. При цьому, з клопотанням про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору скаржник до Вищого господарського суду не звертався, та станом на 05.08.2016 не надав доказів на підтвердження сплати судового збору.

Таким чином, Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір не сплачено, що є підставою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення скаржникові.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на окрему ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 18/1455/11 підлягає поверненню скаржнику на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 86, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на окрему ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 18/1455/11.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
Л.А. ГОЛЬЦОВА