ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р. Справа № 922/1097/16

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від позивача - ТОВ "Склосфера" - ОСОБА_1 (генеральний директор);

від відповідача - ТОВ "Блік" - ОСОБА_2 (директор),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Блік" (вх. №1644 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 24.05.16 у справі № 922/1097/16

за первісним позовом ТОВ "Склосфера" ()

до ТОВ "Блік" ()

про стягнення коштів

та за зустрічним позовом ТОВ "Блік"

до ТОВ "Склосфера"

про визнання недійсним окремого пункту договору,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Склосфера" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛІК" про стягнення основної заборгованості у розмірі 304 184,16 грн, штрафу у розмірі 996963,59 грн, пені у розмірі 90655,22 грн, інфляційних втрат у розмірі 160020,80 грн., 3% річних у розмірі 8875,51 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором №1 від 05.01.12 року та Договору №1 від 03.05.13 року поставки товарів.

Крім цього, 18.04.2016 року до господарського суду Харківської області від надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛІК" (відповідача за первісним позовом) вх. №12890, відповідно до якої останній просить суд визнати недійсним абзац другий п.2 угоди про застосування штрафних санкцій від 31.03.2015 року в наступній частині: "-фінансовий штаф в сумі, що обчислюється як різниця між сумою заборгованості на 11.04.2015 року та сумою, що дорівнює 304 184,16/8,00*КНБУ (де КНБУ - це курс НБУ доларів США (USD) на дату погашення зобов'язання".

Ухвалою суду від 20.04.2016 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛІК" був прийнятий до розгляду сумісно з первісним позовом.

28.04.2016 від ТОВ "СКЛОСФЕРА" шляхом письмової заяви до суду (вх.№14402) про зменшення позовних вимог, а саме: позивач просить стягнути з відповідача грошову заборгованість в сумі 304184,16 грн, фінансовий штраф в сумі 692779,43 грн, пеню у сумі 40042,31 грн, 3% річних у сумі 9000,52 грн, втрати від інфляції у сумі 60020,80 грн та судові витрати.

Позивачем за первісним позовом подано заяву про часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені.

Керуючись ст. 78 ГПК України, господарський суд прийняв відмову позивача від позову в частині стягнення пені у розмірі 40042,31 грн, оскільки вважав, що ця відмова не суперечить діючому законодавству і не порушує чиї - не будь права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З огляду на наведене, господарським судом першої інстанції припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 40042,31 грн на підставі п.4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.05.2016 (повний текст складено та підписано 30.05.2016) у справі № 922/1097/16 (суддя Жельне С.Ч.) позов ТОВ "Склосфера" до ТОВ "Блік" про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Блік" на користь ТОВ "Склосфера" : 304184 грн 16 коп основного боргу, 608368 грн 32 коп фінансового штрафу, 9000 грн 52 коп процентів річних, 60020 грн 80 коп втрат від інфляції та 14723 грн 61 коп витрат по сплаті судового збору.

В частині решти позовних вимог первісного позову про стягнення фінансового штрафу відмовлено. В частині позовних вимог первісного позову про стягнення пені провадження у справі припинено.

В зустрічному позові ТОВ "Блік" до ТОВ "Склосфера" про визнання недійсним пункту договору відмовлено.

ТОВ "Блік" (позивач за зустрічним позовом) не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на невідповідність викладених у ньому висновків обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.05.2016 в частині задоволення первісного позову та в цій частині прийняти нове рішення. Зустрічний позов ТОВ "Блік" задовольнити. Визнати недійсним абзац другий п. 2 угоди про застосування штрафних санкцій від 31.03.2015 в наступній частині: "фінансовий штраф в сумі, що обчислюється як різниця між сумою заборгованості на 11.04.2015 та сумою, що дорівнює 304184,16/8*КНБУ (де КНБУ - це курс НБУ доларів США на дату погашення зобов'язання". В задоволенні позову ТОВ "Склосфера про стягнення фінансового штрафу в розмірі 3692779,43 гривень відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 25.07.2016.

В судовому засіданні 25.07.2016 представник заявника апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та просив задовольнити апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 25.07.2016 представник позивача за первісним позовом ТОВ "Склосфера" заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представник позивача за первісним позовом заявив усне клопотання про перерву в судовому засіданні з метою добровільного врегулювання спору між сторонами.

Представник заявника апеляційної скарги підтримав заявлене клопотання щодо перерви в судовому засіданні.

Розглянувши заявлене клопотання, судова колегія дійшла висновку про можливість його задоволення. Суд оголосив про перерву в судовому засіданні до 08.08.2016.

Від ТОВ "Склосфера" та ТОВ "Блік" надійшло узгоджене клопотання (вх. 7762 від 05.08.2016), в якому сторони повідомляють суду про те, що між ними підписані договори щодо добровільного врегулювання порядку погашення заборгованості за первісним позовом. Сторони просять суд змінити рішення господарського суду Харківської області від 24.05.2016 у даній справі та зменшити суму штрафу, який підлягає стягненню з ТОВ "Блік" до 151041,93 грн, в іншій частині позовних вимог залишити рішення без змін. Прийняти постанову за первісним позовом, якою позовні вимоги ТОВ "Склосфера" задовольнити частково, а саме: стягнути з ТОВ "Блік" на користь ТОВ "Склосфера" грошову заборгованість в розмірі 524247,41 грн, що складається з 304184 гривні 16 копійок (триста чотири тисячі сто вісімдесят чотири гривні шістнадцять копійок) основного боргу; 9000 гривень 52 копійки (дев'ять тисяч гривень п'ятдесят дві копійки) - 3 % річних; 60020 гривень 80 копійок (шістдесят тисяч двадцять гривень вісімдесят копійок) - інфляційних втрат; штраф у сумі 151041 гривні 93 копійки (сто п'ятдесят одна тисяча сорок одна гривня дев'яносто три копійки).

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Плахова О.В. автоматизованою системою зміни складу колегії суддів визначено судову колегію для розгляду даної справи в наступному складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

В судовому засіданні 08.08.2016 оголошено про перерву в судовому засіданні до 11 години 30 хвилин 15.08.2016.

Судове засідання 15.08.2016 продовжено після перерви.

В судове засідання 15.08.2016 від позивача прибув генеральний директор ОСОБА_1, який пояснив суду, що сторони дійшли згоди щодо зменшення розміру штрафу до 151041,93 грн, тому просить частково задовольнити апеляційну скарги та змінити рішення господарського суду першої інстанції в частині стягнутої суми штрафу до узгодженої сторонами суми.

В судове засідання 15.08.2016 від відповідача прибув директор ОСОБА_2, який зазначив, що між сторонами узгоджено суму штрафу за неналежне виконання зобов'язань в розмірі 151041,93 грн. Просить з урахуванням зазначеного змінити оскаржуване рішення в частині стягнутої суми штрафу до 151041,93 грн.

На запитання суду щодо надання узгодженого клопотання про зміну суми штрафу до суду першої інстанції, сторони пояснили, що таке клопотання суду першої інстанції не надавалось.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Між ТОВ "СКЛОСФЕРА" та ТОВ "БЛІК" укладено договір від 05.01.12 № 1, за умовами якого ТОВ "СКЛОСФЕРА" зобовязане здійснити поставку товарів на користь ТОВ "БЛІК" (скло листове), а ТОВ "БЛІК" зобовязане оплатити ціну товару на умовах договору. На виконання умов договору від 05.01.2012 № 1 з боку ТОВ "СКЛОСФЕРА" здійснено поставку товарів на користь ТОВ "БЛІК" за наступними видатковими накладними: від 14.08.2012 на суму 43282,85 грн; від 24.09.2012 на суму 35021,15 грн; від 25.09.2012 на суму 52531,73 грн; від 09.10.2012 на суму 45967,24грн; від 16.10.2012 на суму 51486,53 грн; від 17.10.12 на суму 51486,53 грн; від 18.10.2012 на суму 60067,62 грн; від 18.10.2012 на суму 36773,80 грн; від 19.10.2012 на суму 55160,69 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного провадження ТОВ "БЛІК» здійснило лише частковий розрахунок за отримані товари за договором від 05.01.2012 № 1, що призвело до виникнення грошової заборгованості станом на 30.11.14 в сумі 416595,30 грн.

Крім того, між ТОВ "Склосфера" та ТОВ "Блік" укладено договір від 03.05.2013 № 1, за умовами якого ТОВ "СКЛОСФЕРА" зобовязане здійснити поставку товарів на користь ТОВ "БЛІК" (скло листове), а ТОВ "БЛІК" зобовязане оплатити ціну товару на умовах договору. На виконання умов договору від 03.05.13 № 1 з боку ТОВ "СКЛОСФЕРА" здійснено поставку товарів на користь ТОВ "БЛІК" за наступними видатковими накладними: від 30.05.2013 на суму 31674,24 грн; від 26.06.2013 на суму 31674,24 грн; від 02.07.2013 на суму 15837,12 грн; від 23.10.2013 на суму 40956,25грн; від 25.10.2013 на суму 20478,14 грн; від 01.11.2013 на суму 6826,06 грн; від 08.11.2013 на суму 20478,40 грн; від 12.11.2013 на суму 40956,78 грн.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, не заперечується представниками сторін, ТОВ "БЛІК" виконало свої зобовязання за договором від 03.05.2013 № 1 лише частково, що призвело до виникнення грошової заборгованості станом на 30.11.2014 в сумі 208881,23 грн.

В подальшому між сторонами спору укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30 листопада 2014 року, відповідно до якої залишок заборгованості ТОВ "БЛІК" перед ТОВ "СКЛОСФЕРА" становить:

- за договором від 05.01.2012 № 1 в сумі 95302,93 грн;

- за договором від 03.05.2013 № 1 в сумі 208881,23 грн, а всього в сумі 304184,16 грн.

Умовами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30 листопада 2014 року сторони встановили, що сплата заборгованості в сумі 304184,16 грн. має відбутись у строк до 31 березня 2015 року.

Угодою про застосування штрафних санкцій від 31.03.2015 сторони спору дійшли передбачили перенесення строку виконання грошових зобовязань з боку ТОВ "БЛІК" на строк до 11 квітня 2015 року.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного провадження станом на момент звернення з ТОВ "Склосфера" позовом та на дату винесення оскаржуваного рішення ТОВ "Блік" має перед ТОВ "Склосфера" основну заборгованість за договором поставки в розмірі 304184,16 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ "Блік" основного боргу в розмірі 304184,16 грн., місцевий господарський суд вважав їх доведеними та підтвердженими належними доказами.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду погоджеється з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, зважаючи на наведені положення закону, належне підтвердження матеріалами справи наявності заборгованості ТОВ "Блік" перед ТОВ "Склосфера" у розмірі 304184,16 грн, відсутності заперечень з боку ТОВ "Блік" щодо розміру основної заборгованості, судова колегія вважає законним та обґрунтованим рішення господарського суду Харківської області про стягнення з ТОВ "Блік" на користь ТОВ "Склосфера" основному боргу в розмірі 304184,16 грн.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено вище, ТОВ "Блік" не було виконано належним чином умов укладеного між сторонами договору.

Таким чином, ТОВ "Склосфера" з метою захисту свого майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваних ним грошових коштів, належних до сплати кредиторові, правомірно просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних в розмірі 9000,52 грн. Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок заявлених до стягнення 3% річних судова колегія дійшла висновку, що він є арифметично вірним та відповідає вимогам закону та договору. Враховуючи викладене, рішення господарського суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

А також, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат з огляду на наступне.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути заборгованість з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення інфляційних втрат. Здійснивши за вказаних вище обставин перерахунок індексу інфляції, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла висновку, що заявлена до стягнення та задоволена господарським судом першої інстанції сума втрат від інфляції є арифметично вірною та відповідає вимогам договору та закону.

Відповідно п. 2 угоди про застосування штрафних санкцій від 31.03.2015 р. сторони дійшли згоди про наступне, якщо до 11 квітня 2015 року ТОВ «БЛІК» не сплатить ТОВ «СКЛОСФЕРА» заборгованість в сумі 304184,16 грн., нараховуються наступні штрафні фінансові санкції: фінансовий штраф в сумі, що обчислюється як різниця між сумою заборгованості станом на 11 квітня 2015 року та сумою, що дорівнює 304184,16/8,00 * КНБУ (де КНБУ це курс НБУ доларів США на дату погашення зобовязання). Тобто фінансовий штраф дорівнює різниці між сумою заборгованості та сумою, що дорівнює ((304184,16/8,00)х(курс НБУ доларів США на момент подання позову 26,22)) = 996963,59 грн. 304184,16 грн. = 692779,43 грн.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно частини 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторонами спору в п. 2 угоди про застосування штрафних санкцій від 31.03.15 штрафні санкції визначено в певній грошовій сумі, яка розраховується відповідно погодженого розміру.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Склосфера" нараховано заявлено до стягнення (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) штраф у розмірі 692779,43 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд першої інстанції скористався своїм правом щодо зменшення заявленої до стягнення суми штрафу та обмежив її двократним розміром суми основного боргу.

Однак, судова колегія вважає за можливе змінити рішення господарського суду Харківської області в частині стягнутої суми штрафу, приймаючи до уваги та керуючись наступними обставинами.

Відповідно до статті 3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У ч.3 ст.551 ЦК України зазначено, що суд має право зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з боржника, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, яких зазнав кредитор внаслідок порушення зобовязання боржником та а наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому ЦК України не містить переліку цих обставин, але судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобовязання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобовязання, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Також, стаття 83 ГПК України також надає право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Судова колегія, зазначає, що розмір основного боргу становить 304184,16 грн визнається та не заперечується відповідачем, а розмір заявленого до стягнення штрафу становить 692779,43 грн. Отже він більше ніж вдвічі перевищує суму основної заборгованості. Крім того, судова колегія враховує, що на користь позивача з відповідача стягнуто 3% річних та інфляційні втрати.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Статтею 233 ГК України надано суду можливість пом'якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов'язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог ч.2 ст.13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.

У Рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013 зазначено, що застосовуючи дану норму, суд зобов'язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки (штрафу) й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов'язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом'якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов'язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов'язань, законодавство допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе змінити рішення господарського суду першої інстанції, зменшивши суму штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ "Блік" на користь ТОВ "Склосфера", до 151041,93 грн.

В частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог судова колегія вважає рішення господарського суду першої інстанції законним та обґрунтованим, зважаючи на наступне.

Як встановлено судовою колегією, ТОВ "БЛІК" просить визнати недійсним п. 2 угоди про застосування штрафних санкцій від 31.03.2015 р. в наступній частині: "- фінансовий штраф в сумі, що обчислюється як різниця між сумою заборгованості на 11 квітня 2015 року та сумою, що дорівнює 304184,16/8*КНБУ (де КНБУ це курс НБУ доларів США на дату погашення зобовязання".

При цьому ТОВ "БЛІК" посилається на порушення вимог ст. 61 Конституції України, ст. 3, 549 Цивільного кодексу України, ст. 198, 231 Господарського кодексу України, оскільки вважає, що умови спірної частини договору є непропорційними та несправедливими.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено ст. 203 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Штрафні санкції є різновидом господарсько-правової відповідальності учасників господарських відносин, які згідно частини 1 ст. 217 господарського кодексу України є заходами впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Разом з тим, вимогами частини 2 ст. 218 господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У відповідності до частини 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Враховуючи наведені положення та передбачену законом свободу договору, судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову та визнання недійним п. 2 угоди про застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду частково погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні, а саме в частині стягнення суми основної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат. Однак, не погоджується з загальною сумою штрафу, у звязку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.4 ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Блік" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.05.16 у справі № 922/1097/16 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

позов ТОВ "Склосфера" задовольнити частково. Стягнути з ТОВ "Блік" (м. Харків, пров. Армянський, б. 1/3, кв. 30 ) на користь ТОВ "Склосфера" (Харківська область, смт. Пісочин, пров. Крупської, б. 15 - А, ) 304184 гривні 16 копійок (триста чотири тисячі сто вісімдесят чотири гривні шістнадцять копійок) основного боргу; 9000 гривень 52 копійки (дев'ять тисяч гривень п'ятдесят дві копійки) - 3 % річних; 60020 гривень 80 копійок (шістдесят тисяч двадцять гривень вісімдесят копійок) - інфляційних втрат; штраф у сумі 151041 гривні 93 копійки (сто п'ятдесят одна тисяча сорок одна гривня дев'яносто три копійки), 14723 гривні 61 коп. судового збору.

В іншій частині вимог про стягнення штрафу відмовити.

В частині позовних вимог про стягнення пені провадження у справі припинити.

В зустрічному позові ТОВ "Блік" до ТОВ "Склосфера" відмовити.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 15.08.2016

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.