ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016р. Справа№ 914/1551/16

Господарський суд Львівської області, в складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Трускавець Львівської області Комунального підприємства «Комбінат міського господарства», м.Дрогобич Львівської області
про: стягнення заборгованості. Ціна позову:215 691,35 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2- представник (довіреність від 28.07.2015р.);

від відповідача: не з»явився.

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представнику позивача. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: Позов заявлено фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м.Трускавець Львівської області, до комунального підприємства «Комбінат міського господарства», м.Дрогобич Львівської області, про стягнення 217 938,12 грн. заборгованості, з якої 135 921,46 грн. основний борг, 11 962,60 грн. інфляційні втрати, 3 659,45 грн. - 3 % річних, 56 891,29 грн. пеня, 9 503,32 грн. штраф.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов»язань за Договором поставки №100314 від 24.03.2014 року та неоплату отриманого від позивача товару у встановлені договором та чинним законодавством строки.

Ухвалою від 10.06.2016 року порушено провадження у справі і прийнято позовну заяву до розгляду, судове засідання призначено на 04.07.2016 року.

Ухвала про порушення провадження у справі отримана відповідачем 16.06.2016 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №79 6.

01.07.2016 року (за вх..№27879/16) в документообігу господарського суду зареєстровано поступлення від комунального підприємства «Комбінат міського господарства» клопотання від 30.06.16р. №584 (за підписом директором А.Янів, завіреного гербовою печаткою комунального підприємства «Комбінат міського господарства») про відкладення розгляду з 04.07.2016 року на інший день та час, враховуючи термін відпустки повноважного представника ОСОБА_3 з 04.07.2016р. до 03.08.2016р. У клопотанні відповідач зазначає, що іншого фахового повноважного представника, який міг би належним чином захищати права та інтереси комунального підприємства, забезпечити немає можливості. До клопотання долучено копію наказу №299 від 30.06.2016р. про надання відпустки юрисконсульту ОСОБА_3 з 04.07.2016 року по 03.08.2016р.

В додаток до супровідного листа вих.№9/06 від 29.06.2016 року, який поступив до суду 30.06.2016 року та зареєстрований за вх.№27477/16, позивачем подано до справи наступні документи: письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України та інших органів, які в межах своєї компетенції вирішують спори, немає справи зі спору між ФОП ОСОБА_1 та КП «Комбінат міського господарства» про той же предмет і з тих же підстав; довідку вих№8/06 від 29.06.2016 року якою підтверджується, що станом на 29.06.2016 року заборгованість комунального підприємства «Комбінат міського господарства» перед ФОП ОСОБА_1 становить 105 921,46 грн.; копії банківських виписок в підтвердження перерахування відповідачем позивачу 06.06.2016 р. 10 000,00 грн., 21.06.2016 р. 10 000,00 грн., 23.06.2016 р.- 10 000,00 грн. (135 921,46 грн.-30 000,00 грн.=105 921,46 грн.).

В судове засідання 04.07.2016 року позивач явку повноважного представника забезпечив. В судовому засіданні суд оглянув оригінали договору та видаткових накладних, довіреностей виписаних відповідачем уповноваженим особам на отримання від позивача товару, протоколів зарахування зустрічних однорідних вимог, банківські виписки з рахунку позивача. Розбіжностей між відомостями в копіях документів, які долучені до позовної заяви, та між оригіналами документів судом не виявлено.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 04.07.2016 року не забезпечив, відзиву на позовну заяву, доказів проведення розрахунку з позивачем на заявлену до стягнення суму боргу не надав, хоча ухвалу про порушення провадження у справі отримав 16.06.2016 року.

Ухвалою від 04.07.2016 року суд відклав розгляд справи на 20.07.2016 року, повторно зобов»язав відповідача виконати вимоги ухвали про порушення провадження у справі та подати відзив на позовну заяву та витребовувані судом документи.

Ухвала суду від 04.07.2016 року отримана відповідачем 12.07.2016 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №79 9.

04.07.2016р. від позивача поступила до суду довідка вих.№1/07 від 01.07.2016р, якою підтверджує, що станом на 01.07.2016 року заборгованість КП «Комбінат комунального господарства» перед ФОП ОСОБА_1 становить 85 921,46 грн. До листа долучена копія виписки з банківського рахунку позивача за 30.06.2016 року в підтвердження поступлення від відповідача коштів в сумі 20 000,00 грн.(105 921,46 грн. - 20 000,00 грн.= 85 921,46 грн.).

18.07.2016 року до суду поступив лист позивача вих..№6/07 від 15.07.2016 року про долучення до матеріалів справи документів, а саме: копії фіскального чека в підтвердження дати надіслання до господарського суду Львівської області позовної заяви вих.№1/06 від 01.06.2016р. (оригінал фіскального чека оглянуто в засіданні : на відбитку поштового штемпеля дата відправки - 02.06.2016р.); виписки з банківського рахунку позивача за 02.07.2016 року в підтвердження перерахування відповідачем 5 000,00 грн. в рахунок часткового погашення боргу; довідки вих.№7/07 від 15.07.2016р. якою позивач підтверджує, що станом на 15.07.2016 року заборгованість комунального підприємства «Комбінат міського господарства» перед ФОП ОСОБА_1 становить 80 921,46 грн. ( 85 921,46 грн. - 5 000,00 гн.=80 921,46 грн.); долучено належно виготовлені копії довіреностей КП «Комбінат міського господарства» №21 від 17.02.2015р., №78 від 22.05.2015 р., №№104 від 19.06.2015р., №116 від 25.06.2015р., №118 від 02.07.2015р., №124 від 09.07.2015р, №127 від 16.07.2015р., №137 від 28.07.2015р,. №198 від 26.11.2015р., №198 від 27.11.2015р., на отримання через уповноважену особу відповідача ОСОБА_5 товару від позивача. Оригінали довіреностей оглядались судом в засіданні

18.07.2016 р. (за вх.№30317/16) в документообігу суду зареєстровано клопотання відповідача від 14.07.2016 р. №633, яке ідентичне за змістом клопотанню від 30.06.16р. №584 (за підписом директором А.Янів, завірене гербовою печаткою комунального підприємства «Комбінат міського господарства») про відкладення розгляду справи з 04.07.2016 року на інший день та час, враховуючи термін відпустки повноважного представника ОСОБА_3 з 04.07.2016р. до 03.08.2016р. та повідомляє, що іншого фахового повноважного представника, який міг би належним чином захищати права та інтереси комунального підприємства, забезпечити немає можливості.

Слід зазначити, що клопотання не містить пояснень директора КП «Комбінат міського господарства» причин ігнорування вимог суду, викладених в ухвалах по справі а відтак причин неподання відзиву на позовну заяву, витребовуваних документів, у т.ч. доказів проведення з позивачем розрахунку за поставлений товар та надані послуги. Керівник підприємства акцептує увагу у клопотанні лише на одній із вимог суду - явці повноважного представника, хоча , як вбачається зі змісту ухвал, явка представника в судове засідання не є єдиною вимогою суду до відповідача.

В судове засідання 20.07.2016 року явку повноважного представника забезпечив лише позивач.

Ухвалою від 20.07.2016 року суд відклав розгляд справи на 28.07.2016 року. Суд у даній ухвалі у черговий раз зобов»язав відповідача надати письмовий відзив на позовну заяву, платіжні доручення в підтвердження перерахування позивачу коштів в погашення вартості отриманого товару; надати для огляду оригінали документів, які обґрунтовуватимуть позицію відповідача щодо заявлених вимог; при необхідності - провести з позивачем взаємозвірку розрахунків, про що до справи подати належно оформлений обома сторонами акт взаємозвірки ; при непогодженні із розрахунками позивача по 3% річних, інфляційних втратах, пені та штрафу - подати свої контррозрахунки; явка повноважного представника відповідача в судове засідання визнана судом обов»язковою.

Ухвала від 20.07.2016 року отримана відповідачем 26.07.2016 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №79 3.

26.07.2016 року за вх.№ 3792/16 в документобігу господарського суду Львівської області зареєстрована заява позивача вих.№12/07 від 22.07.2016 року (вх.№3792/16) про зменшення розміру позовних вимог. У заяві позивач повідомляє, що 27 травня 2016 року на адресу відповідача було направлено претензію №7/05 від 26.05.2016р у якій надано графік оплати та виникнення заборгованості по Договору поставки №100314 від 24.03.2014р.; повідомляється що відповідач отримав претензію 1 червня 2016 року, що підтверджується витягом із системи відстеження поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта». Позивач пояснює, що оскільки в Договорі поставки № 100314 від 24.03.2014 року не вказано термін сплати заборгованості за актами наданих послуг, то термін сплати наступає протягом 3-х днів від дати отримання претензії, а саме 6 червня 2016 року.

Із врахуванням зазначеного позивачем проведено перерахунок штрафних санкцій по Договору поставки №100314 від 24.03.2014 року станом на 22 липня 2016р. (додатки №№1-4). Відповідно до проведеного позивачем перерахунку попередньо нараховані та включені у ціну позову у позовній заяві суми інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафних санкцій на суму заборгованості за надані послуги згідно актів наданих послуг, позивачем виключено з розрахунку заборгованості

У зв»язку із погашенням частини основної заборгованості відповідачем, станом на 22.07.2016 року заборгованість КП «Комбінат міського господарства» перед ФОП ОСОБА_1 становить 34 921,46 грн.. Позивач просить припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 91 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи перерахунок штрафних санкцій та факт погашення частини основної заборгованості відповідачем позивач у заяві також просить суд стягнути на його користь з відповідача 34 921,46 грн. основного боргу (80 921,46 грн. - 36 000,00 грн. - 10 000,00 грн.= 34921,46 грн.), 11 520,43 грн. інфляційних втрат, 3 911, 15 грн. - 3% річних 55164,99 грн. пені, 9173,32 грн. штрафу. Судові витрати просить покласти на відповідача.

До заяви позивачем долучені докази скерування примірника заяви вих.№12/07 від 22.07.2016 та додатків №1-4, які є розрахунками інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу відповідачу; копію претензії вих.№7/05 від 26.05.2016 р. разом із графіком оплат та виникнення заборгованості за період 01.01.2015-25.05.2016р. та копією акту звіряння взаємних розрахунків станом на 26.05.2016 року на суму основного боргу 135 921,46 грн.; докази надіслання претензії та акту звіряння відповідачу; докази отримання претензії відповідачем 01.06.2016 року, а також до заяви долучені виписки з банківського рахунку позивача в підтвердження поступлення коштів позивачу , зокрема виписка за 15.07.2016 року на суму 36 000,00 грн. та за 22.07.2016 року на суму 10 000,00 грн.

28.07.2016 року за вх.№3828,16 в суді зареєстровано поступлення від позивача заяви про зменшення розміру позовних вимог вих.№13/07 від 28.07.2016 року. У зв»язку з погашенням частини основного боргу відповідачем ( станом на 27.07.2016 року заборгованість КП «Комбінат комунального господарства» перед ФОП

ОСОБА_1 становить 24 921,46 грн.). До заяви долучена виписка з банківського рахунку позивача за 27.07.2016 року в підтвердження поступлення на його рахунок від відповідача коштів в сумі 10 000,00 грн. ( основний борг: 34921,46 грн. - 10 000,00 грн. = 24 921,46 грн.). Просить у заяві припинити провадження у справі решті суми основного боргу, у зв»язку із відсутністю предмету спору.

В судове засідання 28.07.2016 ротку позивач явку повноважного представника забезпечив. Представник позивача з підстав, наведених у позовній заяві, із врахуванням заяв вих. №12/07 від 22.07.2016 р. ( вх.№3792/16), заяви про зменшення розміру позовних вимог вих..№13/07 від 28.07.2016 р. (вх.№3828/16), просить стягнути з відповідача на користь позивача: 24 921,46 грн. основного боргу та припинити провадження в решті суми (111 000,00 грн. основного боргу), у зв»язку із відсутністю предмету спору, стягнути 11 520,43 грн. інфляційних витрат, 3 911,15 грн. - 3% річних, 55 164,99 грн. пені та 9 173,32 грн. штрафу.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву , доказів погашення основного боргу в сумі 24 921,46 грн. суду не надав, контррозрахунків по нарахованих інфляційних, 3% річних, пені та штрафу не представив, позовні вимоги, розмір яких зменшено вказаними вище заявами позивача не заперечив і не спростував належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.3.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із наступними змінами та доповненнями) передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи із якої і вирішується спір,- з обов»язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.69 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК), спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на п»ятнадцять днів (ч.3 ст.69 ГПК).

Позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вих..№1/06 від 01.06.2016 року про стягнення з Комунального підприємства «Комбінат міського господарства» 217 938,12 грн. заборгованості за Договором поставки №100314 від 24.03.2014 року подана позивачем на розгляд до господарського суду Львівської області 02.06.2016 року (дата відбитку поштового штемпеля на конверті у якому позовні матеріали скеровано до суду)

Відповідно, строки вирішення спору у даній справі закінчуються 02.08.16р.

Зважаючи на зазначене, а також на те, що у порядку ч.3 ст.69 ГПК України заяви від сторін до суду не надходили, підстав та реальної можливості для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Як зазначено у п.2.3 Постанови пленуму ВГСУ №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом ( частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з»ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення.

Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявлені клопотань та здійсненні інших процесуальних прав.

У статті 22 ГПК України викладено процесуальні права та обов'язки сторін, серед яких, зокрема, право сторони знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права та обов'язки виникають з моменту набуття стороною відповідного процесуального статусу. Права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду, права відповідача - з моменту перед'явлення до нього позову.

Сторони зобов»язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об»єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як зазначено у п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18, у випадку нез»явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв»язку з відсутністю його представника (з причин, пов»язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з отого, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п»ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов»язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої зміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Слід зазначити, що відповідач на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України) не довів неможливість забезпечити участь в судові засідання іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов»язаних з ним трудовими відносинами.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено сторонам можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК України прав сторін в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69, 75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

24.03.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ( надалі - постачальник) та комунальним підприємством «Комбінат міського господарства» (надалі - покупець) укладено Договір поставки №100314. ( надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору постачальник зобов»язується передати в погоджені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов»язується прийняти товар (товари) і сплатити за нього згідно з умовами цього Договору.

Предметом поставки є нафтобітум, щебінь, щебенево-піщана суміш, гравійно-піщана суміш, пісок, відсів. Поставка товару здійснюється окремими партіями. Асортимент, кількість і ціна товару погоджується сторонами в усних або письмових заявках на кожну окрему партію товару (п.1.2).

Постачальник відвантажує товар покупцеві за договірними цінами (п.2.1).

Ціна товару остаточно узгоджується та вказується сторонами у видатковій накладній на поставку товару. Вартість реалізованих товарів може бути змінена на вимогу постачальника з метою урахування індексу інфляції у випадку, якщо оплата за отриманий товар прострочена більше, як на 30 календарних діб (п.2.2).

Загальна вартість цього Договору складає 999 660,00 грн. ( п.2.3).

Відповідно до п.2.4, оплата за поставлений товар (надані послуги) здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 календарних днів від дати виписки накладної та передачі у власність покупця товару або шляхом взаємозаліку.

Постачальник вправі здійснювати зарахування коштів, сплачених покупцем, в черговості виникнення заборгованості перед постачальником, незважаючи на призначення платежу ( п.2.5).

Розрахунки за цим Договором можуть здійснюватись будь-яким іншим, погодженим сторонами способом, що не суперечить чинному законодавству України (п.2.7).

Постачальник, на основі заявок покупця, поставляє товар згідно специфікацій або видаткових накладних, які є невід»ємною частиною даного Договору (п.3.1).

Відповідно до п.3.2, терміни поставки товару узгоджуються сторонами в кожному конкретному випадку.

Відповідно до п.3.4, ціна товару включає транспортну складову.

У пункті 3.5 Договору сторони погодили, що розвантаження продукції та інші витрати, пов»язані з розвантаженням провадяться за рахунок покупця. У випадку надання постачальником послуг інших механізмів, такі послуги оплачуються покупцем згідно умов цього Договору. Факт надання послуг підтверджується підписанням Акту виконаних робіт (наданих послуг).

Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару з відповідним оформленням постачальником відпускних документів (п.3.6).

Відповідно до п.5.1, у випадку порушення зобов»язань за Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством.

За несвоєчасне виконання зобов»язань за цим Договором сторона, що прострочила виконання зобов»язань, сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний прострочений день, виходячи з суми прострочених зобов»язань, визначеної в порядку, встановленому Законом України про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов»язань ( п.5.2).

Якщо оплата за отриманий товар прострочена більш як на 90 календарних днів покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5% від суми невиконаних зобов»язань (п.5.3).

У п.5.6 Договору сторони передбачили, що позовна давність за позовами про стягнення неустойки (штрафу) встановлюється сторонами даного Договору тривалістю в три роки.

Відповідно д до п.8.1 цей Договір укладено у двох оригінальних примірниках українською мовою, кожний із яких має однакову юридичну силу.

Всі зміни та доповнення до договору повинні бути виконані в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками обох сторін. Всі додатки, зміни та доповнення до договору підписані уповноваженими представниками сторін, є невід»ємними частинами даного договору ( п.8.4).

У п.8.5 Договору сторони передбачили, що всі повідомлення, що надсилаються сторонами одна одній відповідно до положень цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або по факсу з одночасним одержанням повідомлення про одержання або доставлені особисто по зазначених адресах сторін.

Відповідно до п.8.6, цей Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015 року, але у будь-якому випадку до повного та належного виконання сторонами своїх зобов»язань за даним Договором.

Матеріалами справи підтверджується, що протягом 2015 року на виконання даного Договору КП «Комбінат міського господарства» було поставлено позивачем будівельні та інертні матеріали, надано послуги екскаватора (п.3.5 договору) на загальну суму 504 455,79 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000078 від 17.02.15р., №РН-0000118 від 20.03.15р., №РН-0000223 від 25.05.15р., № РН-0000271 від 19.06.15р., №РН-0000282 від 22.06.15р., №РН-0000316 та №РН-0000325 від 25.06.15р., №РН-0000388 від 03.07.15р, №РН-0000398 від 09.07.15 р., №РН-0000469 від 17.07.15р., №РН-0000470 від 29.07.15р, №РН-0000858 від 29.10.15р., №РН-0000990 та №РН-0000996 від 26.11.15р., №РН-0000951 від 27.11.15р. (згідно рахунку-фактури №СФ-0000136 від 10.09.15р.) та актами наданих послуг №ОУ-0000043 від 07.12.15р. №ОУ-0000044 від 18.12.15р. (згідно рахунку-фактури СФ-0000205 від 18.12.15р. ).

Протягом лютого -листопада 2015 року відповідачем було перераховано позивачу та закрито взаємозаліком суму боргу 368 534,33 грн., що відображено у Графіку оплати та виникнення заборгованості за період 01.01.15-25.05.2016 р..

Зазначений графік скеровано позивачем відповідачу 27.05.2016 року в додаток до Претензії вих..№7/05 від 26 травня 2016 року на суму 135 921,46 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення. Жодних заперечень стосовно суми 135 921,46 грн., вимога про сплату якої містилась у зазначеній претензії, відповідачем не висловлено.

Таким чином, станом на 01.06.2016 року основний борг за поставлений, однак не оплачений товар, складав 135 921,46 грн. (504 455,79 грн. - 368 534,33 грн.). Доказів зворотнього відповідач суду не надав.

Позивач скерував позовну заяву до господарського суду Львівської області 02.06.2016 року, що вбачається з відбитку поштового штемпеля на конверті, у якому позовна заява вих.№1/06 від 01.06.2016 року та долучені до неї документи поступили до господарського суду.

Судом оглянуто оригінали видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, оригінали Протоколів про припинення зобов»язань зарахуванням , а саме : протокол від 28.02.2015 р. (сума взаємозаліку 3 259,89 грн.), протокол від 31.03.2015 р. (сума взаємозаліку 6 000,00 грн.), протокол від 31.05.2015 р. (сума взаємозаліку 72 060,00 грн.), протокол від 30.06.2015 р. (сума взаємозаліку 3441,28 грн.), протокол від 31.07.2015 р. (сума взаємозаліку 35769,47 грн.), протокол від 31.08.2015р. (сума взаємозаліку 95976,95 грн.), протокол від 30.09.2015 р. (сума взаємозаліку 63409,25 грн.), протокол від 31.10.2015р. (сума взаємозаліку 37794,77 грн.), протокол від 30.11.2015р. (сума взаємозаліку 16350,24 грн.).

Доказів того, що станом на момент звернення позивача з позовною заявою до господарського суду Львівської області сума основного боргу не відповідала сумі, яку просив стягнути позивач, а саме - 135 921,46 грн., відповідач суду не надав. Більше того, суд зобов»язував відповідача провести з позивачем взаємозвірку розрахунків у випадку непогодження із сумою основного боргу , яка заявлена до стягнення, однак відповідач взаємозвірки не проводив, доказів (акту взаємозвіряння) в підтвердження, свого контррозрахунку основного боргу та первинних бухгалтерських документів в підтвердження погашення основного боргу в більшій сумі, ніж заявив до стягнення позивач у позовній заяві, суду не надав.

Матеріалами у справі (виписками з банківського рахунку позивача) підтверджується перерахування відповідачем позивачу коштів в сумі 111 000,00 грн. після порушення провадження у справі, а саме : 06.06.2016 р. 10 000,00 грн., 21.06.2016 р. 10 000,00 грн., 23.06.2016 р.- 10 000,00 грн. ,30.06.2016 20 000,00 грн., 02.07.2016 року 5 000,00 грн.,15.07.2016 р. 36 000,00 грн., 22.07.2016р. 10 000,00 грн., 27.07.2016 р. 10 000,00 грн.

Станом на дату прийняття рішення у справі основний борг складає 24 921,46 грн. (135921,46 грн. - 111 000,00 грн.). В сумі 24 921,46 грн. основного боргу позивач просить позов задоволити, в решті заявленої до стягнення суми основного боргу припинити провадження, оскільки відсутній предмет спору.

Доказів погашення основного боргу в сумі 24 921,46 грн. відповідач суду не надав.

Із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№3792/16 від 26.07.16р.) за порушення строків виконання грошового зобов»язання, встановлених Договором (п.2.4), позивачем, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, нараховано та заявлено до стягнення 11 520,43 грн. інфляційних втрат і 3% річних в сумі 3 911,15 грн., а відповідно до п.п.5,2 та 5.3 Договору нараховано та заявлено до стягнення 55 164,99 грн. пені та 9 173,32 грн. штрафу.

Відповідач контррозрахунків по нарахованих інфляційних втратах, 3% річних, пені та штрафу суду не надавав, хоча , суд зобов»язував відповідача у випадку непогодження із заявленими до стягнення сумами інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу подати такі контррозрахунки.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір , в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору .

Як вбачається зі змісту Договору №100314 від 24 .03.2014 року останній містить ознаки договору поставки та надання послуг, тобто є змішаним договором.

Так, постачальник зобов»язується передати в погоджені строки покупцеві товар, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього кошти згідно з умовами Договору (ознаки договору поставки); у випадку надання постачальником послуг інших механізмів , такі послуги оплачуються покупцем згідно умов цього Договору, а факт надання послуг підтверджується підписанням акту виконаних робіт (наданих послуг) , - ознаки договору про надання послуг.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов»язується передати (поставити) у зумовлені строки ( строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов»язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму .

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення ( ч.ч.1,2 ст.265 ГК України).

За договором поставки продавець ( постачальник) , який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов»язаних з особистим, сімейним , домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що оплата за поставлений товар (надані послуги) здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 (десяти) календарних днів від дати виписки накладної та передачі у власність покупця товару або шляхом взаємозаліку.

У пунктах 1.7., 1.71 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року « Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено таке. Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Подання ж кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

Господарському суду необхідно мати на увазі, що питання про те, чи мало місце пред'явлення кредитором боржникові вимоги про оплату, вирішується не під час прийняття судом позовної заяви, а виключно в процесі вирішення ним спору по суті. Отже, коли господарським судом буде з'ясовано, що таку вимогу пред'явлено після початку розгляду ним справи зі спору, пов'язаного зі стягненням заборгованості, то відповідний позов може бути задоволений, якщо строк виконання грошового зобов'язання настав до прийняття рішення по суті справи.

Матеріалами у справі підтверджується, що 27.05.2016 року позивач скерував відповідачу претензію вих..№7/05 від 26 травня 2016 року з вимогою невідкладно (протягом 3-х днів з дня отримання претензії) перерахувати позивачу суму боргу 135 921,46 грн. Як вбачається з графіку оплати та виникнення заборгованості за період 01.01.15-25.05.16 р. , у якому відображені господарські операції між сторонами на підставі Договору купівлі-продажу № 100314 від 24.03.2014р. (які входять в предмет дослідження у даній справі), складовими суми основного боргу 135 921,46 грн. є вартість наданих послуг екскаватора позивача при розвантаженні товару, відповідно , на суму 4 200,00 грн. ( акт №ОУ-0000043 від 7.12.2015 р.) та на суму 2 400,12 грн. ( акт наданих послуг №ОУ-0000044 від 18.12.15р. ). У матеріалах справи є докази витяг із системи відстеження поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта») про те, що претензію відповідач отримав 01 червня 2016 року.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки в Договорі поставки №100314 від 24.03.2014 року не визначено термін сплати заборгованоств за послуги , надані згідно Актів наданих послуг, то враховуючи зазначене , обов»язок відповідача оплатити вартість наданих послуг наступив протягом трьох днів від дати отримання претензії, включно по 06.06.2016 року, оскільки 04.05 та 05.06.2016 року припадає на вихідні дні , суботу та неділю. Доказів оплати вартості наданих послуг відповідач суду не надав.

Матеріалами справи ( видатковими накладними які містять посилання на договір № 100314 від 24.03.2014 р., довіреностями відповідача , виданими уповноваженій особі на отримання від позивача товару, виписками з банківського рахунку позивача на підтвердження вчинених відповідачем платежів на погашення боргу за отриманий товар ( у графі «призначення платежу» яких має місце посилання на договір №100314 від 24.03.2014р. ), Актами здачі -приймання робіт ( надання послуг) за Договором №100314 від 24.03.2014 р., тощо підтверджено факт вчинення на виконання умов Договору поставки №100314 від 24.03.2014 року господарських операції між сторонами по поставці товару, наданню послуг на загальну суму 504 455,79 грн. Первинні документи оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Після порушення провадження у даній справі відповідач частково ( в сумі 111 000,00 грн.) погасив основний борг, який в сумі 135 921,46 грн. мав місце станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду. Відповідно станом на момент прийняття рішення у справі непогашеним є основний борг в сумі 24 921,46 грн. Відтак, вимога позивача про стягнення основного боргу підлягає до задоволення в сумі 24 921,46 грн.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В частині вимоги про стягнення 111 000,00 грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню, відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв»язку із відсутністю предмету спору.

У п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» роз»яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань , 3% річних, пені.

В силу положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.691 ЦК України покупець зобов»язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов,- за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Виконання зобов'язання це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, яка складає предмет зобов'язання (або утримання від здійснення певної дії).

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що переказ вважається закінченим з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону(див. також частину третю статті 343 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз»яснено, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 №62-97р.

У вказаному листі роз»яснено, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то нарахування починається з наступного місяця.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України). (п.1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Крім того, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.п.3.1, 4.1 зазначеної вище постанови Пленуму ВГС України).

Перевіривши розрахунки позивача по інфляційних втратах та 3% річних , враховуючи , що нарахування стосуються лише прострочення виконання грошових зобов»язань з оплати поставленого товару, суд дійшов висновку проо задоволення вимог позивача про стягнення 11 520,43 грн. інфляційних втрат та 3 911,15 грн. - 3% річних.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч. 2 ст. 343 ГК України, розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до п. 2.5 та 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як вбачається із розрахунку пені в розмірі 55 164,99 грн. ( додаток №3 до заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№3792/16 від 26.07.2016 р. ) остання нарахована за прострочення виконання відповідачем оплати отриманого товару починаючи з видаткової накладної №РН-0000316 від 25.06.15 року і включно за прострочення оплати отриманого товару по видатковій накладній №РН-0000951 від 27.11.2015р.

Позивачем проведено розрахунок пені станом на 22.07.2016 року , що зазначено ним у заяві (вх.№3792/16 від 26.07.16р.).

Господарський суд, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені 55164,99 грн. у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням норм щодо перебігу строків та моменту виникнення прострочення виконання зобов'язання, із врахуванням вчинених відповідачем платежів (заліків) , прийшов до висновку про обґрунтованість розрахунків позивача та необхідність стягнення з відповідача пені в заявленій сумі 55 164,99 грн., оскільки згідно проведеного судом розрахунку розмір пені перевищує заявлену позивачем суму пені та складає 62 380,10 грн. Однак, правом на збільшення розміру заявлених вимог володіє лише позивач, суд же розглядає спір в межах заявлених вимог.

Розрахунок пені за несвоєчасну оплату виконаних робіт , відповідно до п.5.2 Договору, проведено по видаткових накладних :

1.№РН-0000316 від 25.06.15р., вартість поставленого товару 225 520,07 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 26.06.2015р. по 06.07.2016 р. включно ( оскільки 10-ий день 05.07.2016р. припадає на вихідний день неділю). Оплати (взаємозалік) проведено: 31.07.15р. на суму 15 835,78 грн. , 31.08.2015р. на суму 95 976,95 грн., 30.09.15р. на суму 63 409,25 грн., 31.10.15р. на суму 37 794,77 грн., 30.11.15р. на суму 12 503,32 грн. Період для нарахування пені : з 07.07.2015 р. по 07.01.2016 р.

Розрахунок пені : з 07.07.2015 р. по 30.07.15 р. від суми боргу 225 520,07 грн. =8897,23 грн.; з 31.07.15 р. по 30.08.2015 р. від суми боргу 209 684,29 грн. = 10 892,09 грн.; з 31.08.2015 р. по 29.09.2015 р. від суми боргу 146 275,04 грн. = 6291,83 грн.; з 30.09.15 р. по 30.10.2015 р. від суми боргу 108 480,27 грн. = 4 053,89 грн.; з 31.10.15р. по 29.11.2015 р. від суми боргу 95 976,95 грн. = 3470,95 грн.

2. №РН-0000325 від 25.06.15р., вартість поставленого товару 8232,48 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 26.06.2015р. по 06.07.2016 р. включно ( оскільки 10-ий день 05.07.2016р. припадає на вихідний день неділю). Оплати (взаємозалік) проведено: 03.07.15 р. в сумі 8 232,48 грн. Період для нарахування пені : з 07.07.2016 р. по 07.01.2016 р.

Пеня нарахуванню не підлягає.

3.№РН-0000388 від 03.07.15р, вартість поставленого товару 4590,00 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 04.07.2015 р. по 13.07.2015 р. включно. Оплати (взаємозалік) проведено: 30.11.15 в сумі 3 846,92 грн., 06.06.16 р. в сумі 743,08 грн. Період для нарахування пені : з 14.07.2015 р. по 14.01.2016 р. Розрахунок пені : з 14.07.2015 р. по 29.11.2015 р. від суми боргу 4590,00 грн. =894,86 грн.; з 30.11.2015 р. по 14.01.2016 р. від суми боргу 743,08 грн.= 41,21 грн.

4.№РН-0000398 від 09.07.15 р.,вартість поставленого товару 1500,00 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 10.07.15 р. по 20.07.2015 р. включно (19.07.15р. - неділя, вихідний день).

Період нарахування пені : з 21.07.2015 р. по 21.01.2016 р. Оплачено 06.06.16 року в сумі 1500,00 грн. Розрахунок пені : з 21.07.2015 р. по 21.01.2016 р. від суми боргу 1500,00 грн. =371,01 грн.

5.№РН-0000469 від 17.07.15р., вартість поставленого товару 3 936,00 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної):з 18.07.15 р. по 27.07.2015 р. включно.Період для нарахування пені : з 28.07.2015 р. по 28.01.2016 р. Борг погашено : 06.06.2016 пр. в сумі 3 936,00 грн. Розрахунок пені : з 28.07.2015 р. по 28.01.2016 р. від суми боргу 3 936,00 грн. =961,46 грн.

6.№РН-0000470 від 29.07.15р., вартість поставленого товару 5 697,54 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 30.07.2015 р. по 10.08.2015 р. включно ( 09.08. і 10.08.15 р. вихідні дні). Період для нарахування пені : з 11.08.2015 р. по 10.02.2016 р. Борг погашено :06.06.16 р. в сумі 3820,92 грн., 21.06.16 р. в сумі 1876,62 грн. Розрахунок пені : з 11.08.2015 р. по 10.02.2016 року від суми боргу 5 697,54 грн. = 1349,68 грн.

7.№РН-0000858 від 29.10.15р., вартість поставленого товару 41 250,00 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної):з 30.10.2015 р. по 09.11.2015 року включно ( 08.11.2015р. вихідний день -неділя). Період для нарахування пені : з 10.11.2015 р. по 10.05.2016 р. Борг погашено : 21.06.16 р. в сумі 8123,38 грн., 23.06.16 р. в сумі 10 000,00 грн., 30.06.16 р. в сумі 20 000,00 грн., 02.07.16 р. в сумі 3 126,62 грн.

Розрахунок пені : з 10.11.2015 р. по 10.05.2016 р. від суми боргу 41 250,00 грн. =8957,39 грн.

8. №РН-0000990 від 26.11.15р., вартість поставленого товару 4 172,28 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 27.11.15 р. по 07.12.2015 року включно ( 06.12.15р. , вихідний день , неділя).Період для нарахування пені : з 08.12.2015 р. по 08.06.2016 р. Пеня від суми боргу 4 172,28 грн. =887,84 грн.

9.№РН-0000996 від 26.11.15р., вартість поставленого товару 3 058,44 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 27.11.15 р. по 07.12.2015 року включно ( 06.12.15р. , вихідний день , неділя). Період для нарахування пені : з 08.12.2015 р. по 08.06.2016 р. Пеня від суми боргу 3 058,44 грн. =650,82 грн.

10.№РН-0000951 від 27.11.15р., вартість поставленого товару 68 964,00 грн. Строк оплати ( 10 календарних днів від дати виписки накладної): з 28.11.2015 р. по 08.12.2015 р. включно. Період для нарахування пені : з 09.12.2015 р. по 09.06.2016 р. Пеня від суми боргу 68 964,00 грн. = 14 659,84 грн.

Відповідно до ст..111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковими для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов»язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. ( постанова Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15).

Пунктами 5.2 та 5.3 Договору №100314 від 24.03.2014 року передбачено застосування пені та штрафу за одне і теж порушення - строків виконання грошових зобов»язань за зазначеним договором, а тому одночасне їх застосування свідчитиме про недотримання положень, закріплених ст..61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відтак в стягненні 9 173,32 грн. штрафу позивачу слід відмовити.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначено у п.2.3 Постанови пленуму ВГСУ №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом ( частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з»ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 95 518,03 грн. заборгованості, з якої : 24 921,46 грн. основний борг, 3 911,15 грн. - 3% річних, 11520,43 грн. інфляційні втрати, 55 164,99 грн. пеня.

В задоволенні вимоги позивача про стягнення 9 173,32 грн. штрафу в позові слід відмовити.

У зв»язку із відсутністю предмету спору провадження у справі підлягає припиненню в частині вимоги про стягнення 111000,00 грн. основного боргу.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, то відповідно до ст..49 ГПК України господарський суд покладає на нього судовий збір в сумі 3097,76 грн., розрахований пропорційно до задоволених вимог та із врахуванням судового збору на суму основного боргу 111 000,00 грн., яка відповідачем погашена після порушення судом провадження у справі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.1,2,4-3,12,22,32,33,34,36,43,44,49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82,84,85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. Позов із врахуванням заяв позивача (вх.№ 3792/16 від 26.07.16р. та вх.№3828/16 від 28.07.2016 р.) задоволити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Комбінат міського господарства" (82100, Львівська область, м.Дрогообич, вуо.П.Орлика,15; код ЄДРПОК 32300054) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 95 518,03 грн. заборгованості, з якої: 24 921,46 грн. основний борг, 3 911,15 грн. - 3% річних, 11 520,43 грн. інфляційні втрати, 55 164,99 грн. пеня, а також стягнути 3097,77 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

4. Відмовити в задоволенні вимоги про стягнення 9 173,32 грн. штрафу.

5. Припинити провадження в частині вимоги про стягнення 111 000,00 грн. основного боргу.

Повний текст рішення виготовлено 08.08.2016 р.

Суддя Кітаєва С.Б.