ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" серпня 2016 р. Справа № 926/1491/16

За позовом Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

до відповідачів: 1) Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний ліцей залізничного транспорту»

2) Приватного акціонерного товариства «МТС Україна»

про визнання недійсним договору, звільнення приміщення та повернення майна

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

від позивача ОСОБА_2 представник. Довіреність №10-08-04675 від 11.12.2015 р.

від відповідача 1 ОСОБА_3 представник. Довіреність № 77 від 02.03.2015 р.

від відповідача 2 ОСОБА_4 представник. Довіреність № 0211/16 від 10.06.2016 р.

від органу прокуратури ОСОБА_5 - прокурор.

СУТЬ СПОРУ: Керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області звернувся з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний ліцей залізничного транспорту» та Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про визнання недійсним договору, звільнення приміщення та повернення майна.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 09.06.2016 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 23.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 23.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 06.07.2016 р., в звязку з неявкою представника відповідача 1 в судове засідання.

06.07.2016 р. відповідач 1 подав відзив на позов в якому позовні вимоги не визнає у звязку із необґрунтованістю вимог та спливом позовної давності.

Крім того, відповідач 2 подав відзив на позов в якому позовні вимоги не визнає та звернувся з клопотанням про застосування наслідків спливу позовної давності.

В судовому засіданні 06.07.2016 р. оголошено перерву до 21.07.2016 р. для надання можливості прокурору надати витребувані ухвалою докази.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 21.07.2016 р. розгляд справи відкладено на 09.08.2016 р., в звязку з неявкою прокурора та представника відповідача 2 в судове засідання. Ухвалою зобовязано прокурора надати суду: докази надіслання позовної заяви та додатків до неї відповідачу 1, відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України; докази, що підтверджують факт перебування у державній власності майна, яке знаходиться за адресою: вул. Білоруська, 27 А, м. Чернівці; обґрунтовані підстави недійсності укладеного між сторонами правочину; обґрунтований розрахунок збитків, завданих укладеним договором; докази, які підтверджують, що договір № 301/870 Вп 2006 У 0907 є удаваним.

В судовому засіданні 21.07.2016 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 позовні вимоги не визнають.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне:

Між професійно-технічним училищем № 14, правонаступником якого є Державний професійно-технічний навчальний заклад «Чернівецький професійний ліцей залізничного транспорту», та закритим акціонерним товариством «Український мобільний звязок», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «МТС Україна», укладено Договір про надання послуг з утримання обладнання № 301/870 ВП 2006 У 0907 від 01.10.2006 р.

Відповідно до п.1 вказаного договору виконавець (Державний професійно-технічний навчальний заклад «Чернівецький професійний ліцей залізничного транспорту») бере на себе обов'язки з утримання обладнання мобільного зв'язку телекомунікаційної мережі закритого акціонерного товариства «Український мобільний звязок» згідно переліку, який міститься в акті приймання-передачі та надає наступні послуги:

- розміщує обладнання ЗАТ «УМЗ» на даху 9-ти поверхового будинку (гуртожитку), що знаходиться за адресою: вул. Білоруська, 27А, м. Чернівці;

- утримує обладнання в належному санітарному стані, забезпечує відсутність поблизу цих об'єктів сторонніх предметів, в тому числі вибухо-та пожежнонебезпечних;

- здійснює візуальний огляд обладнання, у разі виявлення пошкоджень терміново повідомляє про це відповідальних осіб ЗАТ «УМЗ»;

- сприяє збереженню обладнання;

- забезпечує неможливість доступу сторонніх осіб до обладнання.

Згідно з актом приймання-передачі від 01 жовтня 2006 року ЗАТ «УМЗ» передав, а виконавець прийняв на утримання наступне обладнання: контейнер з обладнанням стільникового зв'язку, трубостойки з антенами. Вартість плати за надання вказаних вище послуг складає 1200 (тисяча двісті) грн. щомісячно (п. 3.1 договору).

Пунктами 6.2, 6.3 Договору передбачено що, строк його дії становить 5 (п'ять) років. Якщо ні одна із сторін не заявила про припинення або зміну умов цього договору письмово не менш ніж за 3 місяці до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцю зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором..

Згідно із ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Частиною 1 статті 760 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до норм чинного законодавства України основною відмінністю договору найму (оренди) від договору надання послуг є те, що за договором найму (оренди) наймачу (орендарю) передається у тимчасове користування певна річ (майно), яка зберігає свої властивості та первісний вигляд при неодноразовому використанні, а за договором про надання послуг замовнику надаються певні послуги, які споживаються у процесі вчинення певної дії.

Відповідно до умов Договору відповідач 2 розміщує обладнання на даху гуртожитку, що фактично вказує на правовідносини оренди (найму) майна.

Згідно із ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, то відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, відповідачами укладено договір з порушенням діючого на момент його вчинення порядку укладення договорів використання державного майна, оскільки фактичним предметом правовідносин було саме використання державного майна для розміщення обладнання мобільного зв'язку.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що гуртожиток, що знаходиться за адресою: вул. Білоруська, 27А, м. Чернівці, інвентарний номер 01030010, що знаходиться на балансі Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний ліцей залізничного транспорту» є державною власністю та знаходиться в підпорядкуванні Міністерства освіти і науки України і закріплено за даним навчальним закладом на праві оперативного управління. Згідно листа Міністерства освіти та науки України від 13.07.2006 № 10/5-273 Чернівецьке професійно-технічне училище № 14 (Державний професійно-технічний навчальний заклад «Чернівецький професійний ліцей залізничного транспорту») є державним навчальним закладом, який повністю утримується за рахунок коштів державного бюджету України, має в оперативному управлінні (на балансі) об'єкти, які є державною власністю і передані йому в повне господарське відання.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцем державного нерухомого майна є ОСОБА_3 державного майна України, його регіональні відділення та представництва, які, в свою чергу, на підставі ст. 9 даного закону, за наявності підстав та відсутності обмежень, мають право укласти договір оренди державного майна.

Розрахунок орендної плати за користування державним майном визначається Методикою розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786, відповідно до якої такий розрахунок здійснюється на підставі експертної оцінки майна, що орендується.

Дослідженням доказів встановлено, що укладаючи спірний договір, сторонами не дотримано вимоги чинного законодавства щодо передачі державного майна в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Виходячи з п. 2.5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими.

Проте, відповідачами заявлено вимогу про застосування строків позовної давності.

Згідно зі ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.ч. 2 5 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З довідки про результати перевірки дотримання вимог чинного законодавства щодо передачі в оренду та використання державного майна, яке перебуває на балансі Чернівецького професійного ліцею залізничного транспорту від 16.07.2009 р. вбачається, що станом на 16.07.2009 р. позивачу було відомо про існування договорів про надання послуг з утримання обладнання які укладені Чернівецьким професійним ліцеєм залізничного транспорту з операторами мобільного звязку.

Крім того, у матеріалах справи міститься ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області № 16-04-02873 від 19.09.2012 р. адресований директору Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний ліцей залізничного транспорту» щодо приведення відносин, повязаних із використанням державного нерухомого майна, у відповідності до вимог чинного законодавства України, в якому міститься припис про звільнення оператором мобільного звязку Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» державного майна, що знаходиться на балансі навчального закладу.

Таким чином, позивач маючи процесуальну можливість подати позовну заяву до закінчення передбаченого законом строку, 19.09.2015 р., був зобовязаний вжити всіх заходів для вчинення цієї процесуальної дії, проте, відповідних заходів для цього не вжив, звернувся до суду за захистом своїх прав лише 08.06.2016 р., з пропущенням строку позовної давності.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність обєктивного звязку між змістом судових доказів і фактами, що є обєктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволені позову у звязку із спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або апеляційного подання до Львівського апеляційного суду через Господарський суд Чернівецької області, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

У судовому засіданні 09 серпня 2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оформлене у відповідності до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення підписане 12 серпня 2016 р.

Суддя С.О.Миронюк