КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа№ 910/1757/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Разіної Т.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від боржника: ліквідатор Левкович О.К. - свідоцтво № 575 від 19.03.2013.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ВіЕйБі Банк" на постанову господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року

у справі № 910/1757/14 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства „Київський річковий порт"

до Товариства з обмеженою відповідальність „Луксор"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року у справі № 910/1757/14 визнано банкрутом ТОВ „Луксор"; відкрито його ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левкович О.К.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану апеляційну скаргу у справі № 910/1757/14 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Доманської М.Л., Шипка В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.08.2016 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Левкович О.К. просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

У зв'язку з перебуванням суддів Доманської М.Л. та Шипка В.В. у відпустці протоколом автоматизованої заміни складу суду від 15.08.2016 року для розгляду справи № 910/1757/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Майданевич А.Г., Разіна Т.І.

Ухвалою суду від 16.08.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" прийнято до провадження.

Представник скаржника в судове засідання 16.08.2016 року не з'явився, надіславши через відділ документального забезпечення суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано відрядженням повноважного та компетентного представника апелянта до м. Тернополя.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За викладених обставин, оскільки явка учасників сторін обов'язковою не визнавалась, матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті та враховуючи обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність скаржника та інших учасників провадження у справі, які про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Левкович О.К. в судовому засіданні проти вимог ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк", викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року - без змін.

16.08.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення ліквідатора банкрута, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" слід відмовити, а постанову господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, ініціюючий кредитор звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ТОВ „Луксор" у зв'язку з неспроможністю останнього погасити наявну кредиторську заборгованість у сумі 529 325,58 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2014 року, серед іншого, порушено провадження у справі № 910/1757/14 про банкрутство ТОВ „Луксор", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Шкоду А.С.

Ухвалою попереднього засідання від 21.05.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ „Луксор" на загальну суму 205 417 537,60 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року ТОВ „Луксор" визнано банкрутом; відкрито його ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левкович О.К.

ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" з даною постановою суду не погоджується та вважає висновок суду першої інстанції щодо переходу до ліквідаційної процедури передчасним.

Переглядаючи законність винесення оскаржуваної банком постанови, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2014 року було проведено збори кредиторів, на яких було сформовано комітет кредиторів боржника у складі двох кредиторів: ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" та ПАТ „Київський річковий порт".

24.06.2014 року відбулось засідання комітету кредиторів ТОВ „Луксор", на якому більшістю голосів було прийнято рішення звернутись до господарського суду з клопотанням про введення процедури санації ТОВ „Луксор" та зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації боржника, що підтверджується протоколом засідання комітету кредиторів ТОВ „Луксор" № 2 від 24.06.2014 року.

Натомість, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015 року, в задоволенні клопотання ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" про введення процедури санації ТОВ "Луксор" було відмовлено.

Приймаючи ухвалу від 19.01.2015 року про відмову у введені санації боржника судом було встановлено, що з метою виявлення активів боржника розпорядником майна було надіслано письмові запити до державних установ: Головного управління статистики в м. Києві, Інспекції Головного державного реєстратора флоту України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті. Київської державної інспекції котлонагляду і підйомних споруд, Державної митної служби України, Державної служби УКН з надзвичайних ситуацій. Державної авіаційної адміністрації. Українського центру інноватики та патентно-інформаційних послуг, Державної служби інтелектуальної власності України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, Державного комітету України по земельним ресурсам, Головного управління Держземагентства у м. Києві, Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві, Головного управління земельних ресурсів, Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС у м. Києві, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна, Державної інспекції сільського господарства в м. Києві, Фонду Держмайна України, Інспекції державного технічного нагляду, ДП „Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Згідно отриманих відповідей будь яке майно боржника не виявлено.

Також розпорядником майна було встановлено, що боржник не знаходиться за своїм місцезнаходженням, листи надіслані керівнику боржника повертаються за закінченням встановленого терміну зберігання.

Крім того, в матеріалах справи міститься повідомлення № 01-06/01 від 12.01.2015 року про неможливість проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ „Луксор" відповідно до відомостей, наданих Головним управлінням статистики у м. Києві, остання фінансова звітність до органів статистики боржником подавалась за січень-вересень 2011року.

Таким чином, судом було встановлено, що ТОВ „Луксор" не веде фінансово-господарську діяльність вже більше трьох років.

Більше того, колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували можливість відновлення платоспроможності боржника після винесення ухвали суду від 19.01.2015 року про відмову у введені санації боржника, докази наявності майна боржника відсутні, будь-яких потенційних інвесторів, які б виявили бажання взяти участь у відновленні платоспроможності боржника судом також не виявлено.

Згідно ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про: обрання голови комітету; звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у випадках, передбачених цим Законом; внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника. У роботі комітету має право, зокрема брати участь з правом дорадчого голосу арбітражний керуючий.

Відповідно до ст. 27 Закону про банкрутство у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації, мирової угоди) або припиняється провадження у справі.

До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов'язані прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; відхилити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації; подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації у разі його неподання боржником; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; подати до господарського суду клопотання про укладення мирової угоди.

У разі якщо комітетом кредиторів у межах строку дії процедури розпорядження майном не прийнято жодного з передбачених цією статтею рішень, господарський суд протягом п'яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника за наявності ознак банкрутства приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, якщо інше не передбачено цією статтею.

Судова колегія зазначає, що відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів № 3 від 07.10.2015 року, комітетом кредиторів вирішено не звертатися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття його ліквідаційної процедури, оскільки перехід до ліквідаційної процедури є передчасним.

В той же час, станом на дату винесення оскаржуваної ухвали будь-яких інших рішень з приводу переходу до наступної процедури стосовно боржника комітетом кредиторів не приймалось та матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, оскільки процедура розпорядження майном ТОВ „Луксор" продовжувалась ухвалою суду від 18.06.2014 року на два місяці та загалом триває вже понад два роки, а сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, доводять неспроможність боржника виконати свої зобов'язання перед кредиторами у встановлений Законом строк у зв'язку з відсутністю майна та наявністю значного розміру кредиторських вимог за відсутності господарської діяльності, враховуючи, що фінансовий стан підприємства за час, що пройшов з моменту порушення провадження по справі і введення мораторію, не поліпшується, а також беручи до уваги відсутність заяв від інвесторів та пропозицій щодо укладення мирової угоди ані від боржника, ані від кредиторів, а рішення комітету кредиторів про введення процедури санації ТОВ „Луксор" та зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації боржника було відхилено судом через відсутність активів боржника та реальної можливості відновлення господарської діяльності підприємства, з метою уникнення безпідставного затягування процедури розпорядження майном боржника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття його ліквідаційної процедури.

Судова колегія вважає за необхідне також зазначити, що у разі наявності плану санації або потенційних інвесторів, суд може прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом або затвердити мирову угоду, яка може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.

Частиною 1 ст. 40 Закону про банкрутство встановлено, що у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Законом, з числа арбітражних керуючих, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 114 зазначеного закону, кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом.

Під час призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) господарський суд не повний з кандидатурами арбітражних керуючих, запропонованих комітетом кредиторів, та має право призначити арбітражного керуючого самостійно.

Судом встановлено, що заяви на участь у даній справі подали арбітражні керуючі Шкода А.С. та Левкович О.К.

Дослідивши відповідні заяви на підставі аналізу відповідності кожного з кандидатів на призначення вимогам чинного законодавства, а також можливості та доцільності виконання ними своїх повноважень, виходячи із внутрішнього переконання, що базується на всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, врахувавши професійний досвід, а також завантаженість кожного з кандидатів, судова колегія погоджується судом першої інстанції щодо призначення ліквідатором ТОВ „Луксор" арбітражного керуючого Левкович О.К.

Таким чином, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що постанова господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року у даній справі є обґрунтованою та такою, що прийнята відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставні, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не доводять причин необхідності продовження процедури розпорядження майном, а тому підстав для її задоволенні та скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ВіЕйБі Банк" на постанову господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року у справі № 910/1757/14 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року у справі № 910/1757/14 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 910/1757/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Т.І. Разіна

А.Г. Майданевич