ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. Справа № 914/58/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2

від відповідача (скаржника) ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області, вих.№04-2459/18-05 від 26.05.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 16.05.2016 року, головуючий суддя Щигельська О.І., судді: Мазовіта А.Б., Петрашко М.М.

у справі № 914/58/16

за позовом: Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м.Львів

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Львівській області, м.Львів

про: стягнення 12639986,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 16.05.2016 року в справі №914/58/16, позов Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до Служби автомобільних доріг у Львівській області про скасування рішення про стягнення 12639986,00 грн. стягнуто з Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 12639986,00грн. основного боргу.

Суд першої інстанції, у звязку з відсутністю доказів оплати заборгованості відповідачем, та наявністю доказів заборгованості, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі, відповідач, просить рішення господарського суду Львівської області від 16.05.2016 року в справі №914/58/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому відповідач вказує, що згідно п.7.1 договору, замовник звільняється від відповідальності за несвоєчасну оплату наданих послуг (виконаних робіт) у випадку ненадходження бюджетних коштів по незалежним від нього причинах, та стверджує, що послуги (роботи), які є предметом спору, не оплачено зважаючи на відсутність фінансового ресурсу у 2015 році. Водночас, на 2016 рік Державним агентством автомобільним доріг України доведено план фінансування на 2016 рік, за бюджетною програмою КПКВК 3111020 Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування за рахунок коштів, залучених під державні у 2012 - 2013 роках, яким передбачено фінансування оплати за виконані позивачем у 2012 році послуги (роботи) на автомобільній дорозі Довжанка - Черляни. Відповідач вважає, що порушення умов договору зі сторони Служби автомобільних доріг у Львівській області відсутні, відтак, позивачем безпідставно заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості на суму 12639986,00грн. Також, відповідач наголошує на тому, що Служба автомобільних доріг є неприбутковою організацією.

У відзиві на дану апеляційну скаргу, позивач, заперечив проти її задоволення просив рішення господарського суду Львівської області від 16.05.2016 року в справі №914/58/16 залишити без змін з підстав того, що судом першої інстанції всебічно та в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Крім того, зазначив, що бюджетна установа, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобовязань, взятих на себе за договором.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Львівської області від 16.05.2016 року в справі №914/58/16 залишити без змін, при цьому наводив доводи аналогічні викладеним в відзиві.

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Між Службою автомобільних доріг у Львівській області (замовник за договором, відповідач по справі) та Дочірнім підприємством Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (підрядником за договором, позивач по справі), укладено договір №03-02/12 на надання послуг (виконання робіт) з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування Львівської області від 15.02.2012р., за яким підрядник зобов'язався у 2012 році надати послуги (виконати роботи) зазначені в технічних вимогах (Додаток №1) (код 63.21.2 послуги транспортної інфраструктури для автодорожнього транспорту (поточний (планово-попереджувальний) ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення: мережа автомобільних доріг Львівської області державного значення 1043,6км; місцевого значення 7335,1км), а замовник прийняти і оплатити такі послуги в межах затверджених бюджетних асигнувань на 2012 рік та фактично отриманих державних коштів на поточний (планово-попереджувальний) ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення у Львівській області протяжністю 8378,7км, в тому числі автомобільних доріг державного значення 1043,6км, місцевого значення 7335,1км, у відповідності до додатку №2 (Акт передачі автомобільних доріг) (п.1.1).

До вказаного договору в подальшому внесено зміни. Так, сторонами підписано ряд додаткових угод №1 від 03.05.2012р., № 2 від 16.08.2012р., №3 від 05.09.2012р., №4 від 18.09.2012р., №5 від 30.10.2012р., №6 від 10.12.2012р., №7 від 11.12.2012р., №8 від 14.12.2012р., №9 від 25.12.2012р., №10 від 27.12.2012р., №11 від 28.12.2012р., №12 від 29.12.2012р., №13 від 14.01.2013р., №14 від 17.01.2013р., №15 від 31.01.2012р., №16 від 31.01.2013р., №17 від 18.02.2013р. та №18 від 18.12.2015р.

У п.6.1.2 договору сторони погодили, що замовник зобов'язаний приймати надані послуги, згідно з актами наданих послуг (виконаних робіт) (форма КБ-2в, КБ-3) та рахунків на оплату.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання взятих на себе за договором зобовязань, ДП Львівський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України у 2012 році виконано роботи (надано послуги) на автомобільній дорозі Довжанка-Черляни Львівської області, км 0+000 - км 5 +185 на загальну суму 12639986,00грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими їх печатками актом форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт (поточний ремонт автомобільної дороги Довжанка-Черляни Львівської області, км 0+000 - км 5 + 185) на суму 2433892,00грн., актом форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт (поточний ремонт автомобільної дороги Довжанка-Черляни Львівської області, км 0+000 - км 5 + 185) на суму 4259251,00грн., актом форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт (поточний ремонт автомобільної дороги Довжанка-Черляни Львівської області, км 0+000 - км 5 + 185) на суму 5914412,00грн. та актом форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт (поточний ремонт автомобільної дороги Довжанка-Черляни Львівської області, км 0+000 - км 5 + 185) на суму 113544,00грн., відповідно до якого оплаті на користь ДП Львівський облавтодор підлягає 32431,00грн. зважаючи на виключення з суми по акту вартості матеріальних ресурсів поставки замовника (з ПДВ) (зворотні суми). Надання вказаних послуг та їх вартість відповідачем не заперечується.

Згідно з п.4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом, оплати замовником після пред'явлення підрядником рахунка на оплату послуг (робіт) (далі рахунок) або після підписання сторонами акту надання послуг (виконаних робіт) або поетапної оплати замовником наданих послуг (виконаних робіт) в порядку, встановленому даним договором. Зобов'язання замовника за цим договором виникають в разі наявності та в межах затверджених бюджетних призначень та фактично отриманих бюджетних коштів. Замовник здійснює щомісячну оплату за надані послуги в межах надходження бюджетних коштів на підставі актів приймання наданих послуг (виконаних підрядних робіт) (форма КБ-2в) та довідок про надані послуги (виконані підрядні роботи) (форма КБ-3), підписаних сторонами. Здача до оплати наданих послуг (виконаних робіт) може проводитись подекадно.

Відповідно до п. 4.3 договору, представник замовника на протязі трьох днів перевіряє надання послуг (виконання робіт) згідно представленого акту і підписує його в частині фактично наданих послуг, в межах виділених бюджетних асигнувань та лімітних довідок, доведених Укравтодором або управлінням розвитку інфраструктури ЛОДА.

П.п. 4.5, 4.6 договору, оплата наданих послуг здійснюється в п'ятиденний термін з моменту надходження бюджетних коштів. Несвоєчасне підписання акту, а також необгрунтована претензія зі сторони замовника щодо фактичного надання послуг прирівнюється до їх несвоєчасної оплати.

Позивачем, з метою досудового врегулювання спору, предявлено відповідачу вимогу від 18.02.2016р. про погашення заборгованості в розмірі 12639986,00грн., яка отримана Службою автомобільних доріг у Львівській області 19.02.2016р., що підтверджується відповідною відміткою на титульному аркуші, проте залишена нею без відповіді та задоволення. Зазначені обставини зумовили звернення ДП Львівський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до суду із позовною заявою про стягнення відповідної суми боргу з відповідача.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

На підставі ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Зазначена норма кореспондує ч.1 ст.318 ГК України.

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з ч.4 ст.879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Так, п.3.1 договору №03-02/12 від 15.02.2012р., визначено договірну ціну, що протягом строку дії договору неодноразово коригувалась, шляхом підписання додаткових угод між Службою автомобільних доріг у Львівській області та Дочірнім підприємством Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України. Відповідно до п. 3-1.2 договору, замовник бере на себе зобов'язання по оплаті прийнятих послуг (робіт) виключно в межах відповідних фактичних надходжень з спецфонду державного бюджету. При цьому підрядник надає (виконує), а замовник приймає фактично надані (виконані) послуги (роботи) в межах затверджених Укравтодором планів фінансування, лімітних довідок та планів використання бюджетних коштів. Згідно з п.4.1 договору, зобовязання замовника за цим договором виникають в разі наявності та в межах затверджених бюджетних призначень та фактично отриманих бюджетних коштів. Відповідно до п.4.7 договору, при відсутності фінансування підрядник має право надавати послуги (виконувати роботи) за власні кошти, та не виставляти судові претензії у разі затримки фінансування з боку замовника.

У апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що згідно п.7.1 договору, замовник звільняється від відповідальності за несвоєчасну оплату наданих послуг (виконаних робіт) у випадку ненадходження бюджетних коштів по незалежним від нього причинах, та стверджує, що зазначені вище послуги (роботи), які є предметом спору, не оплачено зважаючи на відсутність фінансового ресурсу у 2015 році. Водночас, на 2016 рік Державним агентством автомобільним доріг України доведено план фінансування на 2016 рік, за бюджетною програмою КПКВК 3111020 Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування за рахунок коштів, залучених під державні у 2012 - 2013 роках, яким передбачено фінансування оплати за виконані позивачем у 2012 році послуги (роботи) на автомобільній дорозі Довжанка - Черляни. Відповідач вважає, що порушення умов договору зі сторони Служби автомобільних доріг у Львівській області відсутні, відтак, позивачем безпідставно заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості на суму 12639986,00грн.

Колегія суддів відхиляє зазначені твердження виходячи з того, що незважаючи на посилання відповідача на відсутність надходження коштів на рахунки Служби автомобільних доріг у Львівській області, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини до матеріалів справи не долучено. Проаналізувавши умови договору, суд, прийшов до висновку, що незважаючи на фінансування передбачених договором №03-02/12 від 15.02.2012р. робіт із Державного бюджету, обовязок з їх оплати покладено на відповідача.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.1.10 Постанови №14 від 17.12.2013р. розяснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей, як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України). Також суд першої інстанції вірно зазначив, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто бюджетна установа як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобовязань, взятих на себе за договором. Окрім цього, за змістом частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання, про що, зокрема, зазначено у Постанові Верховного суду від 15.05.2012р. по справі № 11/446. Також в п.5 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (див. постанову Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі №15/5027/715/2011).

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та умови договору та додаткових угод до нього, у звязку з відсутністю доказів оплати заборгованості відповідачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про стягнення 12639986,00грн. обґрунтована матеріалами справи, відповідачем не спростована та підлягає до задоволення.

При прийняті апеляційної скарги, судом було задоволено клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору до винесення постанови. Згідно із ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення, становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Відтак, апелянт повинен був сплатити 208 559, 77 грн.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 16.05.2016 року в справі №914/58/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області залишити без задоволення.

3. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Львівській області (м.Львів, вул. Володимира Великого, буд.54; ) в дохід Державного бюджету України (Банк: ГУДКСУ у Львівській області; МФО 825014; отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; рахунок 2006)) 208 559, 77 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 05.08.2016 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Костів Т. С.

Суддя Марко Р. І.