РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016Справа №910/10793/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ,
доПриватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", м. Київ,
провідшкодування шкоди в порядку регресу 16 915,57 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Самойленко П.М. (довіреність №1213/18 від 12.04.2016р.)
від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі - ПрАТ "СК "АХА Страхування", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", (надалі - ПрАТ "УТСК", відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу в сумі 16 915,57 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і сплативши, у зв'язку з пошкодженням автомобіля при дорожньо- транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як страховик, що застрахував цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2016р. порушено провадження у справі №910/10793/16 та призначено її до розгляду на 06.07.2016р.

Уповноваженим представником позивача 04.07.2016р. подано до Господарського суду міста Києва супровідний лист з додатками за вихідним номером 07793/УБК.

05.07.2016р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в порядку статті 59 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача - ПрАТ "СК "АХА Страхування" у судовому засіданні призначеному на 06.07.2016р. просив розглянути справу за наявними в ній доказами та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку свого уповноваженого представника для участі у судовому засіданні 06.07.2016р та не повідомив суд про підстави неможливості такої участі.

При цьому, необхідно зазначити, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 10.06.2016р. відправлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77., та отримана 15.06.2016р. уповноваженою особою відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило.

При цьому, оскільки належним чином повідомлений відповідач не забезпечив явку свого уповноваженого представника у судове засідання та висловив свої заперечення стосовно заявлених позовних вимог у відзиві №875-ю, господарський суд міста Києва не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового розгляду слід оцінювати з огляду на обставини справи, а також брати до уваги наступні критерії: складність справи, поведінку заявника і відповідних державних органів, а також важливість предмету спору заявника.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового розгляду оцінюється з огляду на обставини справи та в залежності від складності такої справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Пунктом 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. визначено, що в разі якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/10793/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.07.2014р. між ПрАТ "СК "АХА Страхування" (надалі - страховик), як страховиком, та ОСОБА_2 (надалі - страхувальник, вигодонабувач), як страхувальником, укладено договір №189225Га/14к добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки/моделі Peugeot 208, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до відомостей МВС України № 9445604 про дорожньо-транспортну пригоду, 04.10.2014р. на просп. Броварському, м. Києва відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом марки марки/моделі Peugeot 208, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, в наслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження передньої правої частини, бокової правої частини, задньої правої частини.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, яку постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2014р. у справі №755/28300/14-п визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 08.10.2014р. страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором №189225Га/14к від 21.07.2014р., в якій просив виплату здійснити згідно наданих рахунків.

Згідно розділу 2 страхового акту №1.003.14.00363/VESCO29119 від 13.10.2014р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок-фактура №7529 від 08.10.2014р., виставлений ПАТ КАТП «Укрпродконтракт». Розділом 5 вищеназваного страхового акту встановлено, що до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 16 915,57 грн.

Позивач, на виконання умов договору №189225Га/14к від 21.07.2014р. перерахував на рахунок ПАТ КАТП «Укрпродконтракт» суму страхового відшкодування у розмірі 16 915,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №135782 від 14.10.2014р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2, згідно полісу № АС9483004, на момент скоєння ДТП застрахована ПрАТ "УТСК" - відповідачем у справі.

Зважаючи на вищевикладене, позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 18.04.2016р. ПрАТ "СК "АХА Страхування" звернулось до відповідача з вимогою на регресне відшкодування та, не отримавши відповіді - 09.06.2016р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ПрАТ "УТСК" про відшкодування майнової шкоди.

Водночас, відповідач заперечує проти задоволення позову з підстав відсутності, на його думку, підтверджень вини ПрАТ "УТСК".

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2014р. у справі №755/28300/14-п визнано винною ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки/моделі Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2, та в діях останньої визначено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу №АС9483004, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована відповідачем у справі - ПрАТ "УТСК" (діючий поліс на дату скоєння ДТП) (а.с. 33)

Таким чином відповідач - ПрАТ "УТСК" є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки/моделі марки/моделі Peugeot 208, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - ПрАТ "СК "АХА Страхування" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту, №189225Га/14к від 21.07.2014р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_3, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відомостях звіту №1404 від 17.10.2014р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки/моделі Peugeot 208, державний номерний знак НОМЕР_1, визначено, що значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює 0 (нуль), а вартість матеріального збитку дорівнює 18 000,82 грн.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" встановлено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського суду України від 11.04.2013р. у справі №5011-23/10750-2012.

Судом з'ясовано, що підставою визначення розміру збитку відповідно до страхового акту №1.003.14.00363/VESCO29119 від 13.10.2014р. є рахунок-фактура №7529 від 08.10.2014р., а до виплати підлягає сума 16 915,57 грн.

Виходячи з того, що виплачене на підставі рахунка-фактури страхове відшкодування не перевищує оцінену звітом №1404 вартість матеріального збитку власника транспортного засобу марки/моделі Peugeot 208, державний номерний знак НОМЕР_1 (16 915,57 грн. < 18 000,82 грн.) позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у розмірі 16 915,00 грн. на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №135782 від 14.10.2014р. на відповідну суму коштів.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АС9483004, цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, передбачено франшизу розміром 0,00 грн., у зв'язку з чим сума страхового відшкодування не підлягає зменшенню.

Отже, з урахуванням вище встановленого, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача становить16 915,57 грн., яка дорівнює зазначеній позивачем ціні позову.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України укладення договору передбачає відповідність останнього встановленим законодавством вимогам, і його умови не суперечать положенням нормативно-правових актів. Відтак, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язання за своєю правовою природою є правовідношенням, зміст якого розкривається, як через активну поведінку боржника - здійснення ним певної дії (передачі майна, виконання роботи, надання послуги, сплати грошей тощо), так і пасивну - утримання від певної дії. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що відповідачем - ПрАТ "УТСК" не доведено відсутності у нього зобов'язань перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу.

За таких обставин, позовні вимоги АТ "СК "АХА Страхування" до ПрАТ "УТСК" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 16 915 (шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 57 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 11.07.2016 року.

Суддя В.В. Князьков