РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016Справа №910/9264/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»
простягнення грошових коштів

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 13.06.2016.

Через відіділ діловодства суду 07.06.2016 від позивача надійшли документи по справі (вих. № б/н б/д).

Від МТСБУ 07.06.2016 через відділ діловодства суду надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 відкладено розгляд справи на 04.07.2016.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 продовжено строк розгляду спору та відкладено строк розгляду справи на 08.08.2016.

В судове засідання 08.08.2016 представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Таким чином, нез'явлення представника відповідача та позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача та позивача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування " та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до страховика особи, яка відповідальна за заподіяні збитки.

Відповідач відзиву на повну заяву не надав, в судове засідання не з'явився.

У судовому засіданні 08.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 20.09.2015 на а.д. Т - 23-14 Теофіполь - Красилів трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "Ніссан", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15.10.2015 у справі № 685/1167/15-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Судом установлено, що транспортний засіб "Ніссан", державний номер НОМЕР_1, застраховано позивачем згідно з договором добровільного страхування № А 397548 від 02.04.2015, укладеним між позивачем (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) (далі - Договір).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 250 - 15 від 01.10.2015 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Ніссан", державний номер НОМЕР_1 становить 50 434, 66 грн.

Згідно з висновком експертного дослідження за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 250/15 складеного 01.10.2015, копія якого наявна в матеріалах справи, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Ніссан", державний номер НОМЕР_1 складає 58 957, 99 грн, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно з рахунком на оплату № Сч-Ги-1131 від 23.09.2015 вартість ремонту автомобіля "Ніссан", державний номер НОМЕР_1 становить 51 291, 00 грн.

Позивачем на підставі наданих документів з урахуванням умов Договору, укладеного ним з страхувальником було складено страховий акт № 17571В/38/2015 від 08.10.2015 та призначено до виплати страхового відшкодування у розмірі 51 291, 00 грн.

Позивачем, згідно з платіжним дорученням № 66565 від 12.10.2015, копія якого наявна в матеріалах справи, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 44 907, 00 грн на рахунок Приватного підприємства "Автоцентр Ліга - ІІ", 6 384, 00 грн було зараховано в рахунок сплати несплаченого страхового платежу за договором, що підтверджується довідкою про надходження страхових платежів по договору А № 397548 сформованої 02.11.2015.

В листопаді 2015 року позивач направив відповідачу заяву № Г.04.0.1/181 на виплату страхового відшкодування (вих. № Г0401/4707 від 10.11.2015, якою просив здійснити відшкодування шкоди в розмірі 51 291, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачеві в порядку регресу суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, розмір якої з урахуванням ліміту відповідальності та франшизи становить 49 000, 00 грн.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з положеннями статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Ніссан", державний номер НОМЕР_1.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № АІ/5651742, строком дії з 06.07.2015 по 05.07.2016.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн та франшизу у розмірі 1 000, 00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2 власнику автомобіля "Ніссан", державний номер НОМЕР_1 та/або позивачу матеріали справи не містять.

З урахуванням вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що рахунок на оплату № Сч-Ги-1131 від 23.09.2015, страховий акт № 17571В/38/2015 від 08.10.2015, платіжне доручення № 66565 від 12.10.2015, довідка про надходження страхових платежів по договору А № 397548 сформованої 02.11.2015, а також висновок експертного дослідження за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 250/15, згідно з яким матеріальний збиток складає 58 957, 99 грн, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, є достатніми доказами на підтвердження заподіяної шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу "Ніссан", державний номер НОМЕР_1 в заявленому позивачем розмірі.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 9 "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АІ/5651742 встановлено безумовну франшизи в розмірі 1 000, 00 грн та визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем враховано ліміт відповідальності за шкоду, та безумовну франшизи, а тому визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 49 000, 00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г; ідентифікаційний код 30636550) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", страхове відшкодування в сумі 49 000 (сорок дев'ять тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.08.2016.

Суддя О. М. Дупляк