ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"15" серпня 2016 р. Справа № 911/1139/16

За позовом Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської

області, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район

в інтересах держави в особі:

1. Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

2. Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани»

Національного наукового центру «Інституту землеробства

Національної академії аграрних наук України», смт. Чабани,

Києво-Святошинський район

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Форвардінг»,

м. Полтава

2. Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської

області, м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1, м. Гайсин, Вінницька область

2. ОСОБА_2, м. Київ

3. ОСОБА_3, с. Бобриця, Києво-

Святошинський район

4. ОСОБА_4, м. Кагарлик, Київська область

5. ОСОБА_5, м. Київ

6. Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія

міжрегіонального сервісу», м. Полтава

7. Приватного нотаріуса ОСОБА_6, м. Вишневе

8. ОСОБА_7, с. Іванковичи, Васильківський район

про скасування розпоряджень, державної реєстрації права власності на

земельні ділянки та витребування земельних ділянок з незаконного

володіння

Головуючий суддя Христенко О.О.

судді Мальована Л.Я.

ОСОБА_8

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_9 - посвідчення № 031867 від 02.02.2015;

від позивача 1: не з`явився;

від позивача 2: не з`явився;

від відповідача 1: ОСОБА_10 - довіреність від 05.05.2016, ОСОБА_11 свідоцтво

адвоката № 644 від 17.01.2001, ордер на надання правової допомоги

№ 218293 від 12.08.2016 та Договір про надання правової допомоги

від 06.07.2016;

від відповідача 2: не з`явився;

від третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1139/16 за позовом керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (надалі - позивач 1) та Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України» (надалі позивач 2) до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Форвардінг» (надалі відповідач 1), 2. Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (надалі відповідач 2) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. ОСОБА_1, 2. ОСОБА_2, ОСОБА_3, 4. ОСОБА_4, 5. ОСОБА_5, 6. Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Міжрегіонального сервісу», 7. Приватного нотаріуса ОСОБА_6, 8. ОСОБА_7 про скасування розпоряджень, державної реєстрації права власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок з незаконного володіння.

Через канцелярію суду (вх. № 9912/16 від 11.05.2016) відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив суд залишити позов без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прокурор безпідставно заявив позов в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області на який законодавством не покладено обов`язок щодо здійснення функцій держави у спірних правовідносинах та выдсутны повноваження на звернення до суду ыз зазначеними позовами. Позивач 2 - Державне підприємство «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України» не є і не може бути органом державної влади чи місцевого самоврядування, тому вказаний позивач 2 не відповідає вимогам щодо позивача, встановленим ч. 2 ст. 29 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.06.2016 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів. 07.06.2016 протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів призначено для розгляду справи № 911/1139/16 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Христенко О.О., судді Мальована Л.Я., Подоляк Ю.В. Ухвалою господарського суду Київської області від 07.06.2016 прийнято дану справу до свого провадження колегією суддів.

Ухвалою суду від 01.08.2016 залишено без задоволення клопотання керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури про вжиття заходів до забезпечення позову, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 та відкладено розгляд справи на 15.08.2016.

Через канцелярію суду (вх. № 99/16 від 15.08.2016) від Києво-Святошинської місцевої прокуратури надійшла заява про вжиття, в порядку ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, заходів до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які належать ТОВ «Актив Форвардинг» з кадастровими номерами :02:5110 площею 0,8596 га, :02:001:0031 площею 1,0 га, :02:001:0032 площею 1,0 га, :02:001:0033 площею 1,0 га, які розташовані в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. У зазначеному клопотанні прокурор просить відстрочити на 5 днів сплату судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні 15.08.2016 прокурор підтримав подану заяву про відстрочення сплати судового збору та про вжиття заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні 15.08.2016 представники відповідача 1 проти заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову заперечували, вважаючи заяву Києво-Святошинської місцевої прокуратури необґрунтованою та такою, що не підтверджується жодними допустимими доказами у справі.

В судовому засіданні 15.08.2016 колегія суддів розглянувши заяву Києво-Святошинської місцевої прокуратури про відстрочення сплати судового збору та про вжиття заходів забезпечення позову дійшла висновку щодо залишення ъъ без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. При цьому, за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів або забезпечення позову, встановлена ставка судового збору, у розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, приписами ст. 5 Закону України «Про судовий збір», чинної на момент звернення Києво-Святошинською місцевою прокуратурою до суду із клопотанням, передбачено, що органи прокуратури не мають пільг щодо сплати судового збору.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу вищезазначених імперативних приписів чинного законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, в порядку ст. 33 ГПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7.

У зпяві про вжиття заходів забезпечення позову не зазначено підстав відстрочення прокурору сплати судового збору на 5 днів та не надано доказів на підтвердження підстав відстрочення сплати судового збору.

Через канцелярію суду (вх. № 16755/16 від 15.08.2016) прокурор надав письмові пояснення по справі, в яких обгрнутовує вірне визначення ним позивачів, як органів державної влади, яким чинним законодавством надано повноваження щодо здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Через канцелярію суду (вх. № 16754/16 від 15.08.2016) відповідач 1 надав заяву від 15.08.2016 про застосування позовної давності у справі № 911/1139/16 та у зв`язку з цим просить суд відмовити у позові в повному обсязі.

Позивач 1 жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та дату слухання справи повідомлений у встановленому законодавством порядку.

Позивач 2 жодного разу в судові засідання не з`явився, через канцелярію суду (вх. 9548/16 від 04.05.2016) надав заяву вих. № 01-14/447 від 04.05.2016 про розгляд даної справи без участі представника позивача 2 та про підтримання позову в повному обсязі.

Відповідач 2 жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та дату слухання справи повідомлений у встановленому законодавством порядку.

Треті особи 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, про час та дату слухання справи повідомлені у встановленому законодавством порядку.

У судовому засіданні 15.08.2016 представники відповідача 1 підтримали клопотання про злишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України, викладене у відзиві відповідача 1 (вх. № суду 9912/16 від 11.05.2016), оскільки прокурор безпідставно заявив позов в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області на який законодавством не покладено обов`язок щодо здійснення функцій держави у спірних правовідносинах. Позивач 2 - Державне підприємство «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України» не є і не може бути органом державної влади чи місцевого самоврядування, тому вказаний позивач 2 не відповідає вимогам щодо позивача, встановленим ч. 2 ст. 29 ГПК України.

Прокурор проти клопотання про залишення позову бнз розгляду заперечував.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором усуді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених ч. 3 статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому ст. 63 цього Кодексу.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Обов'язок зазначення в позовній заяві наведених відомостей прямо передбачений також ст. 29, п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства (ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 2, 29, 54 ГПК України) прямо передбачений імперативний обов'язок прокурора при поданні позову обґрунтувати як наявність підстав для представництва в суді законних інтересів держави, так і неможливість здійснення або фактичне нездійснення захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування.

Згідно ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою кабінету Мініцстрів України від 14.01.2015 № 15 (в редакції, яка діяла на момент звернення прокурора із позовом) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 3 зазначеного Положення основними завданнями Держгеокадастру є: 1) реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру; 2) надання адміністративних послуг згідно із законом у відповідній сфері; 3) внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначеній сфері, крім пропозицій щодо формування державної політики з використання і охорони земель сільськогосподарського призначення, які вносяться на розгляд Міністра аграрної політики та продовольства.

У п.п. 4 та 5 вказаного Положення встановлені повноваження Держгеокадастру у яких відсутні повноваження звернення до суду з такими предметами позову, як розглядається у справі № 911/1139/16.

Згідно п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, завтерлдженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14 Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

У переілку завдань, які ставляться перед Головним управління Держгеокадастру в області, відповідно до п. 4 вказаного Положення відсутнє повноваження звернення до суду з позовами.

Аналіз змісту Положення, яке регламентує компетенцію Головного управління Держгеокадастру у Київській області, свідчить, що у останнього відсутні повноваження щодо самостійного звернення до суду з позовами.

Таким чином, прокурор безпідставно заявив позов в інтересах держави на виконання повноваженб, які відсутні у Головного управління Держгеокадастру в Київській області, враховуючи, що ані Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ані Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру не передбачено право Головного управління Держгеокадастру на звернення до суду з позовами про визнання недійсними рішень про передачу у власність земельних ділянок та про витребування зазначених земельних ділянок.

Як зазначає прокурор у своїх письмових поясненнях (вх. № 16755/16 від 15.08.2016), що оскільки особливо цінні землі, якими є землі вилучені у Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України», не можуть перебувати ні в приватній, ні в комунальній вланостві, законодавством не визначено орган, який від імені держави уповноважений на розпорядження безпосередньо особливо цінними землями.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 2 ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Як зазначалось вище прокурор заявив позовні вимоги про визнання незаконними розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та про витребовування на користь держави спірних земель. Як вказано у позованій заяві земельні ділянки вилучались із земель Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України».

Відповідно до Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України», затвердженого Президентом Української академії аграрних наук 28.11.2006 (наданим до позовної заяви прокурорм), господарство є державним підприємством, юридичною особою. Відповідно до чинного законодавства і в межах даного Статуту господарство може бути позивачем і відповідачем в судах (п. 3.11 Статуту).

Таким чином, Державне підприємство «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України» є самостійною юридичною особою, яка має змогу без залучення інших осіб або органів захищати порушені права.

Відповідно до платіжних доручень № 103 від 02.03.2016 та № 209 від 28.03.2016 судовий збір за подання зазначеного позову сплачувало Державне підприємство «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України».

Відповідно до ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Менчінська проти Росії" (рішення від 15.01.2009) Суд зауважив, що сама наявність прокурора в судовому процесі порушує ст. 6 § Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки прокурор надаючи свої зауваження та міркування, таким чином стає союзником однієї із сторін, що створює відчуття нерівності у іншої сторони. Суд також зазначив, що, хоча прокурор згідно норм процесуального права і мав формальне право на участь у справі, проте дана справа не мала будь-яких особливих обставин, що виправдовувала його участь.

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини чітко підтверджує неможливість участі прокурора в судовому процесі без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо: 1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано".

Як зазначено у п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012 № 7 господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. При цьому слід звертати увагу на те, що згідно з абзацом 3 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч. 2 або 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб'єктом владних повноважень.

При цьому якщо прокурор у позовній заяві не вказав обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з п. 1 ч. 1 ст. 81 названого Кодексу.

Якщо прокурор, що звертається до господарського суду в інтересах держави або громадянина, у позовній заяві не обґрунтував наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави або громадянина в суді, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з п. 1 ч. 1 ст. 81 названого Кодексу.

Крім того, в ході дослідження доказів та заслухавши представників учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що у справі не вірно визначений позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі ч. 1 ст. 21 ГПК України є стороною в господарському процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно зі ст. 22 ГПК України.

Отже, прокурор, при поданні позову, повинен зазначити орган державної влади або місцевого самоврядування, права якого порушено, з підтвердженням належності таких прав саме даному органу, а у разі відсутності такого органу зазначити про його відсутність або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду.

Таким чином, суд встановив, що позов подано з неправильним визначенням позивачів.

Відповідно до ч. 2, 3 абзацу 4 п. 3 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що, якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Враховуючи наведене, суд визнає доводи відповідача обгрунтованими та керуючись Законом України «Про судовий збір», п. 1 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити керівнику Києво-Святошинської місцевої прокуратури у відстроченні сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Заяву керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

3. Позов керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Форвардінг» та. Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. ОСОБА_1, 2. ОСОБА_2, ОСОБА_3, 4. ОСОБА_4, 5. ОСОБА_5, 6. Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Міжрегіонального сервісу», 7. Приватного нотаріуса ОСОБА_6, 8. ОСОБА_7 про скасування розпоряджень, державної реєстрації права власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок з незаконного володіння залишити без розгляду.

Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя О.О. Христенко

суддя Л.Я. Мальована

суддя Ю.В. Подоляк