ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.08.2016 Справа № 907/343/16

За позовом Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України , м. Ужгород

ДО державного підприємства Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, м. Ужгород

ПРО стягнення суми 60 000,00 грн., в тому числі 30 000,00грн. пені,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю №03.2-20/1508 від 16.11.2015р

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закарпатське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України , м. Ужгород звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до державного підприємства Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, м. Ужгород про стягнення суми 60 000,00 грн., в тому числі 30 000,00грн. пені.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.07.2016р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.07.2016р розгляд справи було відкладено на 01.08.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обгрунтованість наявними у справі матеріалами.

Відповідач вимог ухвали суду від 06.06.2016р. та 19.07.2016 року не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого повноважного представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справ. Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Матеріали справи містять відомості стосовно отримання відповідачем ухвал суду, в тому числі ухвали про порушення провадження у справі, однак, повноважного представника відповідачем в судове засідання не направлено, поважних причин невиконання вимог суду не наведено.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Позивач у поданій позовній заяві у підтвердження позовних вимог посилається на невиконання відповідачем рішення Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.09.2014р. №49-р/к у справі №04-40/2014, а саме:

- пунктом 1 резолютивної частини Рішення визнано, що державне підприємство «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за результатами діяльності 2012 та 2013 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку робіт, з проведення детального грунтового обстеження земельних ділянок в територіальних межах Закарпатської області з частками 100,00 та 87,80 відсотків відповідно;

- пунктом 2 резолютивної частини Рішення визнано дії державного підприємств; «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» щодо застосування різних умов оплати за виконані роботи з детального грунтового обстеження земельних ділянок, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.2 ст. 50, п.2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, шляхом застосування різних умов до рівнозначних угод із субєктами господарювання без обєктивно виправданих на те причин.;

- пунктом 4 резолютивної частини Рішення визнано дії державного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» щодо встановлення та стягнення із замовників необгрунтованої плати за виконання робіт з проведення детального грунтового обстеження земельних ділянок, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст.50. п. 1 ч. 2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Адміністративною колегією Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.09.2014р. було прийнято рішення №49-р/к (справа №04-40/2014) „Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку державного підприємства Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою та накладення штрафу у розмірі 30 000,00 тис. грн.(надалі рішення).

Відповідачем вищевказане рішення було оскаржене до господарського суду Закарпатської області. Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 06.11.2014 р. порушено провадження у справі №907/1083/14 про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30 вересня 2014 року прийнято рішення № 49-р/к.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.11.2015р. у задоволенні позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.02.2016р. рішення господарського суду Закарпатської області від 24.11.2015р. по справі №907/1083/14 залишено без змін.

Оскільки станом на час подання позовної заяви до Господарського суду Закарпатської області відповідач не сплатив штраф, накладений Рішенням, та не виконав Рішення, позивач, керуючись ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з державного підприємства Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, м. Ужгород штрафу у розмірі 30000,00 грн. та пені у розмірі 30000,00 грн.,

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Враховуюче викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Комітету стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Судом встановлено, що пеню позивачем нараховано відповідно до чинного законодавства, за таких обставин, розмір пені підлягає стягненню в розмірі 30000 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 49 ГПК України судовий збір, підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 - 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з державного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (ідентифікаційний код 00698897) в доход Державного бюджету України (банк отримувача ГУДКСУ у Закарпатській області, 812016, отримувач коштів - державний бюджет м. Ужгород 38015610; рахунок отримувача - 3002) суму 30000,00 (тридцять тисяч грн. 00 коп.) штрафу та 30 000,00 (тридцять тисяч грн. 00 коп.) пені.

3. Стягнути державного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (ідентифікаційний код 00698897) на користь Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код:20447938) суму 1378, 00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.Ф. Ремецькі