ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 серпня 2016 року Справа № 924/1666/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Губенко Н.М.,
Картере В.І.,
перевіривши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд"
на ухвалуРівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2016
у справі№924/1666/14 господарського суду Хмельницької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Хмельницької обласної дирекції
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-сервісний центр - Універсалсервіс"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд";
простягнення 303321 дол. США заборгованості за кредитом, 29189,90 дол. США заборгованості за відсотками, 95583,37 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 26189,13 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, 69996,11 грн. штрафу за неподання фінансової звітності, 50000,00 горн. штрафу згідно п. 4.1.5 за невиконання п. 2.3.17 додаткової угоди до кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

Подана 14.06.2016 (відповідно до штампу канцелярії Рівненського апеляційного господарського суду на титульному аркуші касаційної скарги) Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" (далі скаржник) касаційна скарга на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 у справі №924/1666/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав

Згідно зі ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили. Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку

Частиною 2 ст. 11113 ГПК України встановлено, що касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Як вказувалося вище, ст. 110 ГПК України встановлений 20-денний строк на оскарження постанови апеляційного господарського суду з дня набрання ним законної сили, а відтак, виходячи із наведеної норми (ст. 11113 ГПК України), й ухвалу апеляційного господарського суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом вказаного строку.

Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок (ч. 3 ст. 50 ГПК України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що перебіг процесуального строку розпочинається саме з наступного дня після набрання законної сили судовим рішенням, що оскаржується, тобто перебіг цього строку не залежить від інших обставин (тривалості поштового обігу кореспонденції, розісланої судом сторонам, необхідності часу на усунення допущених процесуальних недоліків при оформленні касаційної скарги тощо).

Оскільки оскаржувана ухвала Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 набрала законної сили 23.05.2016, то, з урахуванням наведених приписів закону строк касаційного оскарження зазначеного судового акта відповідно до ч. 2 ст. 51 ГПК України закінчився 13.06.2016, а вказана касаційна скарга подана до суду 14.06.2016, про що свідчить штамп Рівненського апеляційного господарського суду на титульному аркуші касаційної скарги. Таким чином, зазначена касаційна скарга подана після закінчення строку, встановленого для її подання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно з ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що у клопотанні про відновлення пропущеного строку повинно міститися обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за клопотанням сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Касаційна інстанція зазначає, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Обґрунтовуючи клопотання про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження ухвали Рівненського апеляційного господарського суду міста Києва від 23.05.2016, скаржник зазначає, що йому не було надіслано копію ухвали суду апеляційної інстанції, а про її існування дізнався з моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень лише 10.06.2016.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

При цьому відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45).

Більш того, спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 2 березня 1987 року, серія А, N 115, с. 22, § 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29 жовтня 1996 року, серія А, N 212-А, с.15, § 31); вимоги до прийнятності апеляції щодо суті закону мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги (Levages Prestations Services v. France, рішення від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, с. 1544, § 45).

Стаття 53 ГПК України передбачає оцінку господарським судом касаційної інстанції при вирішенні питання про відновлення строку обґрунтованості доводів скаржника.

Відповідно до ст. 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Пунктом 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013 № 28 встановлено, що на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як вбачається із штампу, що міститься на зворотному боці оригіналу оскаржуваної скаржником ухвали, вказаний судовий документ був направлений сторонам в триденний строк з дня його прийняття, як і передбачено ст. 87 ГПК України (24.05.2016) та отриманий представником скаржника - Бурецем 30.05.2016, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомленням про вручення поштового відправлення №331, відтак вказані обставини спростовують доводи скаржника про те, що йому не було відомо про прийняття Рівненським апеляційним господарським судом ухвали 23.05.2016, а навпаки підтверджують обізнаність Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" про прийнятий судовий акт.

Конституційний принцип рівності сторін, закладений у ст. 42 ГПК України, відтворено також у ст. 22 ГПК України, згідно якої сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

За наведених обставин, скаржник мав можливість: вжити заходи для одержання поштової кореспонденції, яка направлялася судом апеляційної інстанції на його адресу; повідомити суд апеляційної інстанції про іншу адресу для направлення кореспонденції; вжити заходи, щоб дізнатись про стан відомого йому апеляційного провадження; направити свого представника у судове засідання до суду апеляційної інстанції або особисто бути присутнім у судовому засіданні; одержати інформацію про результат розгляду апеляційної скарги у суді (у тому числі, за необхідності отримати копію ухвали) або через Єдиний державний реєстр судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Водночас, колегія суддів зазначає, що наведені скаржником підстави пропуску процесуального строку на оскарження ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 є непідтвердженими скаржником в установленому законом порядку, а тому не є тими поважними причинами, з якими закон пов'язує право суду поновити процесуальний строк на касаційне оскарження, а є суто організаційними проблемами скаржника, а ніяк не непереборними та пов'язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальної дії - подання касаційної скарги в установлені законом строки.

Стаття 129 Конституції України визначає, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень ст. 107 ГПК України сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації, встановленого законом права на судовий захист.

Однак, наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття касаційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, із змісту заявленого скаржником клопотання не вбачається існування об'єктивних перешкод, які б позбавляли скаржника можливості подати своєчасно касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 у справі №924/1666/14.

Заявник скарги є юридичною особою та рівноправним учасником судового процесу, тому недотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" вимог процесуального закону в частині правильності оформлення та своєчасності подання касаційної скарги є суто організаційним питанням суб'єкта господарювання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 89 ГПК України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Пунктом 19 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 23.03.2012, № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що згідно із статтями 101 і 1119 ГПК України апеляційна і касаційна інстанції вправі прийняти додаткове рішення, роз'яснити чи виправити його лише стосовно прийнятих ними процесуальних документів, але не рішень, прийнятих у першій інстанції.

Тобто, у суду касаційної інстанції відсутня процесуальна можливість виправлення описки в оскаржуваній ухвалі Рівненського апеляційного господарського суду в частині найменування відповідача - 1, оскільки, як зазначалось вище суд касаційної інстанції виправляє описки лише стосовно прийнятих ним процесуальних документі; в той час, як апеляційна інстанція відповідно ст. 101 ГПК України наділена таким правом, оскільки саме судом апеляційної інстанції було прийнято оскаржувану Товариством з обмеженою відповідальністю "Унірсалбуд" ухвалу від 23.05.2016.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи №924/1666/14, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 за власною ініціативою (ч. 1 ст. 89 ГПК України) було виправлено допущені описки, зокрема, і в назві відповідача - 1, замінивши його вірною назвою Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-сервісний центр" Універсалсервіс". (т. 6 а.с. 128-130).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 53, 86, 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 у справі №924/1666/14.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 у справі №924/1666/14 повернути скаржнику.

3. Справу №924/1666/14 повернути до Рівненського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Н.М. Губенко

В.І. Картере