КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа№ 911/4306/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Савчук О.С. - представник;

Від відповідача: Панич О.В. - представник;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «НГК Промислові системи»

на рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2016

у справі № 911/4306/15 (головуючий суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Контаріні Леопольдо С.Р.Л.» (Contarini Leopoldo S.R.L.)

до Приватного акціонерного товариства «НГК Промислові системи»

про стягнення 46 061,78 євро.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області ТОВ «Контаріні Леопольдо С.Р.Л.» (Contarini Leopoldo S.R.L.), звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «НГК Промислові системи», про стягнення з відповідача 46 061,78 євро за поставлений товар.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладених специфікацій №11 та №12 позивач поставив відповідачу на умовах EXW Луго (Равенна) Італія товар, а саме за інвойсом V7/0000426 від 21.07.2008 в сумі 52 831,93 євро (згідно CMR відвантажено передано перевізнику 23.07.2008), та за інвойсом V7/0000549 від 02.10.2008 в сумі 13 062,50 євро (згідно CMR відвантажено передано перевізнику 02.10.2008). За умовами специфікацій товар мав бути оплачений протягом 60 днів після дати відвантаження товару. Позивач твердить, що товар за інвойсом V7/0000426 відповідачем був оплачений частково в сумі 19 832,65 євро, а за інвойсом V7/0000549 не був оплачений взагалі, в результаті чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість в сумі 46 061,78 євро, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.04.2016 у справі № 911/4306/ позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «НГК Промислові системи» на користь ТОВ «Контаріні Леопольдо С.Р.Л.» (Contarini Leopoldo S.R.L.) 46 061,78 євро основного боргу, 17 205,41 грн. судового збору, 2 030,77 грн. витрат на послуги перекладача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "НГК Промислові системи" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2016 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Одночасно відповідачем подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв'язку з усуненням обставин , зазначених у п.3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "НГК Промислові системи" у справі №911/4306/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 поновлено строк на апеляційне оскарження та прийнято апеляційну скаргу до провадження. Розгляд справи призначено на 14.07.2016.

13.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Також 13.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Через відділ документального забезпечення від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 14.07.2016 не з'явились.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2016 розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "НГК Промислові системи" відкладено на 04.08.2016.

27.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових матеріалів до справи.

В судовому засіданні 04.08.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по суті спору, представник відповідача заявив клопотання про призначення судово-технічної та почеркознавчої експертизи.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги з мотивів викладених в відзиві, просив рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2016 по справі №911/4306/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2016 по справі №911/4306/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши заперечення представника позивача щодо призначення експертиз, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012р. № 4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Обґрунтовуючи підстави для призначення експертиз, відповідач зазначає, що така необхідність існує для визначення розміру матеріальних збитків, завданого позивачу.

Таким чином, щоб уникнути затягування розгляду даної справи в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, то колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки з'ясувати вказані обставини можливо під час розгляду справи по суті, за наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Контаріні Леопольдо» (продавець) та ПрАТ «НГК Промислові системи» було укладено.

1)Специфікацію №11 від 22.07.2008, згідно якої домовились про поставку товару (хонінговані труби, прилади позиціонування, зварювальні апарати) вартістю 52 831,93 євро на умовах поставки та відвантаження EXW Луго (Равенна) Італія, на умовах оплати 60 днів після дати відвантаження товару (арк. справи 72).

2)Специфікацію №12 від 02.10.2008, згідно якої домовились про поставку товару (прилад позиціонування, зварювальний апарат) вартістю 13 062,50 євро на умовах поставки та відвантаження EXW Луго (Равенна) Італія, на умовах оплати 60 днів після дати відвантаження товару (арк. справи 102).

Статтею 30, пункту а) частини першої статті 31 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів передбачено, що продавець зобов'язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції. Якщо продавець не зобов'язаний поставити товар в якомусь іншому визначеному місці, його зобов'язання стосовно поставки полягають: якщо договір купівлі-продажу передбачає перевезення товару,- у здачі товару першому перевізникові для передачі покупцеві.

Згідно погоджених специфікацій подавець передав перевізнику обумовлений товар в із комерційними рахунками (інвойсами) від 21.07.2008 № V7/0000426 (арк. справи 66) та від 02.10.2008 № V7/0000549 (арк. справи 69), про що було складено відповідні міжнародні автомобільні накладні CMR від 23.07.2008 (арк. справи 73) та від 01.10.2008 (арк. справи 103) а також відповідні транспортні документи та експортні декларації.

Термін EXW (франко-завод), зазначений в специфікаціях та інвойсах, згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс», означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Цей термін покладає мінімальні обов'язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Таким чином з урахуванням вищевикладеного, продавець «Контаріні Леопольдо» належним чином виконав свої зобов'язання перед покупцем ПрАТ «НГК Промислові системи», в момент передання товару, обумовленого специфікаціями та зазначеного в інвойсах, в м. Луго провінція Равенна першому перевізнику разом з товаросупровідною документацією.

Статтею 35 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів визначено, що продавець повинен поставити товар, який за кількістю, якістю й описанням відповідає вимогам договору і який затарований чи упакований так, як це вимагається за договором.

Заперечення відповідача щодо невідповідності зазначеного в CMR товару (піддони, звязки, коробки) товару, зазначеного в специфікаціях, судом відхиляються. Судом першої інстанції було встановлено відповідність назви, маркування та кількості товару в інвойсах та інших документах (транспортних документах, експортних деклараціях) назві, маркуванню та кількості товару в погоджених сторонами специфікаціях. При цьому в CMR зазначено лише кількість місць транспортного пакування.

За даними інвойса від 21.07.2008 № V7/0000426 (арк. справи 66) поставлялись хонінговані труби (5 видів) прилади позиціонування (2 шт.), зварювальні апарати (2 шт.), в CMR зазначено 4 піддони, 8 звязок. За інвойсом від 02.10.2008 № V7/0000549 (арк. справи 69) поставлялись прилад позиціонування (1 шт.) та зварювальний апарат (1 шт.), в CMR зазначено 2 картонні коробки.

Крім того, слід зазначити, що відповідач як покупець втратив право посилатися на невідповідність товару, оскільки в порядку статті 39 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів покупець втрачає право посилатися на невідповідність товару, якщо він не повідомляє продавця про характер невідповідності, в розумний строк після того, як вона була чи повинна була бути виявленою покупцем. У будь-якому разі покупець втрачає право посилатися на невідповідність товару, якщо він повідомляє продавця про нього не пізніше, ніж у межах дворічного строку, рахуючи з дати фактичної передачі товару покупцеві, оскільки цей строк не суперечить строку гарантії.

До суду першої та пеляційної інстанції, відповідачем не подано доказів повідомлення продавця про будь-яку невідповідність товару, тим паче, що від моменту поставки минуло більше ніж передбачений вказаною статтею Конвенції дворічний строк.

За таких обставин, оскільки позивач належним чином виконав свої зобовязання, здійснив поставку товару відповідачу за інвойсом від 21.07.2008 № V7/0000426 вартістю 52 831,93 євро та за інвойсом від 02.10.2008 № V7/0000549 вартістю 13 062,50 євро, тобто всього за спірними інвойсами 65 894,43 євро.

Згідно з статтями 53, 54, 59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції. Зобов'язання покупця сплатити вартість включає вжиття таких заходів і додержання таких формальностей, які можуть вимагатися згідно з договором або згідно з законами і правилами для того, щоб зробити можливим здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Умовами погоджених сторонами специфікацій передбачено оплату протягом 60 днів з моменту відвантаження товару.

Таким чином, строк оплати товару, поставленого за інвойсом від 21.07.2008 № V7/0000426 вартістю 52 831,93 євро і згідно CMR відвантаженого 23.07.2008, становив до 21.09.2008 включно. Строк оплати товару, поставленого за інвойсом від 02.10.2008 № V7/0000549 вартістю 13 062,50 євро і згідно CMR відвантаженого 02.10.2008 становив до 01.12.2008р. включно.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем не надано доказів того, що товар передано перевізнику, яки діяв в інтересах відповідача або за його дорученням.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів втрата чи пошкодження товару після того як ризик перейшов на покупця, не звільняє його від зобов'язання сплатити ціну, якщо тільки втрата чи пошкодження не були викликані діями або недоглядом продавця. Якщо договір купівлі-продажу передбачає перевезення товару і продавець не зобов'язаний передати його в якомусь визначеному місці, ризик переходить на покупця, коли товар здано першому перевізникові для передачі покупцеві згідно з договором купівлі-продажу.

За таких обставин, строк виконання зобовязання з оплати є таким, що настав, і покупець повинен виконати вказане зобовязання без вжиття будь-яких додаткових заходів з боку продавця.

Доказом часткової оплати товару відповідачем за інвойсом від 21.07.2008 № V7/0000426 в загальній сумі 19 832,65 євро, є копії відповідних банківських виписок.

Таким чином, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 65 894,43 євро - 19 832,65 євро = 46 061,78 євро.

Статтями 61, 62 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів передбачено, що якщо покупець не виконує яке-небудь із своїх зобов'язань за договором або за цією Конвенцією, продавець може зокрема здійснити права, передбачені статтями 62 - 65; в тому числі згідно ст. 62 може вимагати від покупця сплати ціни.

За таких обставин, позивачем доведено належними та допустимими доказами існування простроченої заборгованості відповідача в сумі 46 061,78 євро, вимога про стягнення зазначеної заборгованості відповідає передбаченим Конвенцією засобам правового захисту в разі порушення договору покупцем.

Відповідно до ст.ст. 2934, 2938 Цивільного кодексу Італії будь-яке право за позовною давністю припиняється, якщо суб'єкт права не скористається ним протягом строку, передбаченого законом. Суддя не може з власної ініціативи визначати несуперечну позовну давність.

Разом із тим, відповідач письмово заявив про застосування у справі позовної давності.

Згідно з статтею 2946 Цивільного кодексу Італії за винятком випадків, коли законом передбачено інше, права за позовною давністю припиняються після спливу десятирічного строку. Як вбачається з параграфу 2 частини IV глави І Про позовну давність розділу V книги шостої Цивільного кодексу Італії, спірні відносини сторін до випадків, для яких встановлено інший, ніж загальний десятирічний строк позовної давності, не належать.

Таким чином, позивачем у спірних відносинах строк позовної давності не пропущено.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю та стягненню з відповідача на користь позивача 46 061,78 євро боргу, що в еквіваленті становить 1 147 026,90 грн. (курс НБУ євро на 16.09.2015 2490,1923).

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "НГК Промислові системи" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2016 у справі № 911/4306/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/4306/15 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська