РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016Справа №910/9151/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання переказати грошові кошти у розмірі 982 002, 55 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Пиріг О.В. (довіреність № 142 від 06.06.2016)

від третьої особи - не з'явилися;

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року державне підприємство "Полтавське управління геофізичних робіт" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - первісний відповідач, Фонд) про зобов'язання переказати грошові кошти у розмірі 982 002, 55 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між державним підприємством "Полтавське управління геофізичних робіт" та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" 27.10.2015 був укладений договір банківського рахунку № 1522 та додатковий договір до вказаного договору «Про надання ПАТ «КБ «Хрещатик» послуг в системі «Клієнт-банк» від 28.10.2015.

Позивач зазначає, що всупереч умовам вищевказаних договорів ПАТ «КБ «Хрещатик» не виконав платіжні доручення а саме: від 04.04.2016 № 7 на суму 387 150, 00 грн, від 04.04.2016 № 8 на суму 35 600, 00 грн, від 04.04.2016 № 9 на суму 473 700, 00 грн, від 04.04.2016 № 10 на суму 64 119, 20 грн, від 04.04.2016 № 11 на суму 6 921, 00 грн, а всього - 967 490, 20 грн щодо сплати обов'язкових відрахувань до Державного бюджету України.

У зв'язку з тим, що ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05.04.2016 на підставі Постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 № 234 віднесено до категорії неплатоспроможних, позивач звернувся до суду з вимогою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання виконати переказ грошових коштів на підставі вищевказаних платіжних доручень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 порушено провадження у справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.06.2016 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик".

10.06.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 23.05.2016.

13.06.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі в яких позивач зазначає, що вимога позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є майновою вимогою та стверджує, що невиконання банком платіжних доручень позивача через впровадження тимчасової адміністрації є необґрунтованою та безпідставною.

13.06.2016 через відділ діловодства суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позовну заяву в якому Фонд зазначає, що у ПАТ «КБ «Хрещатик» розпочата процедура ліквідації, правовідносини, що виникли на разі між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик» регулюються спеціальним законом - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до ст. 52 якого задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому вказаним Законом порядку з дотриманням принципів черговості. У зв'язку з викладеним, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, Фондом 13.06.2016 через відділ діловодства суду подано клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що Фонд не є належним відповідачем у справі № 910/9151/16, оскільки є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку та є юридичною особою публічного права.

У судовому засіданні 13.06.2016 представник ПАТ «КБ «Хрещатик» подав до суду пояснення по справі з приводу заявлених позовних вимог у яких зазначає, що позивач має право на реалізацію своїх прав як кредитора банку та отримання грошових коштів, керуючись Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому ПАТ «КБ «Хрещатик» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 розгляд справи відкладено на 29.06.2016.

У зв'язку з перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному, судове засідання з розгляду даної справи 29.06.2016 не відбулося.

Ухвалою суду від 02.07.2016 розгляд справи призначено на 18.07.2016.

29.06.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача на належного та залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно вказаного клопотання позивач просив суд замінити неналежного відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на належного - публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" у зв'язку з тим, що між позивачем та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" є договірні зобов'язання, а тому спір повинен вирішуватись саме між сторонами договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 замінено первісного відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на належного - публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - відповідач, банк), залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та відкладено розгляд справи на 01.08.2016.

29.07.2016 через відділ діловодства суду від відповідача у справі - публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" надійшов відзив на позовну заяву в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладений у поясненнях, поданих до суду 13.06.2016.

У судове засідання, призначене на 01.08.2016 представник відповідача з'явився, надав суду пояснення по суті спору та підтримав позицію, викладену у відзиві.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 01.08.2016 не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні 01.08.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено таке.

27.10.2015 між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (надалі - відповідач, банк) та державним підприємством «Полтавське управляння геофізичних робіт» (надалі - позивач, клієнт) був укладений договір банківського рахунку юридичної особи № 1522 відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний(і) рахунок(ки) відповідно до Інструкції «Про порядок відкриття використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, надає комісійні послуги згідно нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами банку.

Пунктом 2.1.2. договору визначено, що банк зобов'язується належним чином виконувати комплекс обслуговування клієнта відповідно до умов цього договору та "Тарифів ПАТ "КБ "Хрещатик" у відповідності до тарифного пакету "Стандартний тарифний план 2600 НВ".

Згідно з п.2.1.4. договору, банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ.

Банк зобов'язується обслуговувати клієнта в межах режиму роботи для розрахунково-касового обслуговування клієнтів, визначеного банком (п.2.1.6. договору).

Згідно з п. 2.4.2 договору, клієнт має право самостійно розпоряджатись коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до умов п.2.4.4. договору, клієнт має право вимагати своєчасного й повного здійснення розрахунків та інших, обумовлених цим договором послуг.

Умовами розділу 9 договору передбачено, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2015. Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на діючих умовах на невизначений строк. Кожна із сторін договору продовженого на невизначений строк може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за 30 днів.

28.10.2015 між банком та клієнтом був укладений договір № 1522/КБ про надання ПАТ «КБ «Хрещатик» послуг в системі «Клієнт-Банк» (надалі - договір обслуговування) відповідно до умов якого клієнт доручає, а банк бере на себе зобов'язання по забезпеченню виконання умов розрахункового обслуговування клієнта у відповідності з договором № 1522 від 27.10.2015 з використанням системи електронних платежів програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк» (надалі - ПТК «Клієнт-Банк) (п. 1.1. договору обслуговування).

В ПТК «Клієнт-Банк» розрахунковим документом, що замінює відповідний паперовий документ є електронний розрахунковий документ (надалі - ЕРД), який використовується як підстава для проведення фінансових операцій (п. 1.2. договору обслуговування).

Згідно з п. 2.1.3. договору обслуговування банк зобов'язується здійснювати операції по рахунку клієнта на підставі ЕРД, які прийняті по телекомунікаційним каналам зв'язку в електронному вигляді, в межах залишку коштів на його поточному рахунку.

04.04.2016 позивачем були належним чином оформлені та передані відповідачу платіжні доручення № 7 на суму 387 150, 00 грн, № 8 на суму 35 600, 00 грн, № 9 на суму 473 700, 00 грн, від № 10 на суму 64 119, 20 грн, № 11 на суму 6 921, 00 грн, а всього - 967 490, 20 грн.

Відповідач в свою чергу, вказані платіжні доручення прийняв, проте 22.04.2016 листом № 30/1-03/621 повідомив позивача, що вищевказані платіжні доручення повертаються клієнту як невиконані на підставі ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1071 Цивільного кодексу України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004).

Пунктом 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (п. 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене кореспондується з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В той же час, на підставі Постанови Правління Національного банку України № 234 від 05.04.2016 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) прийнято рішення № 463 від 05.04.2016 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням у ПАТ "КБ "Хрещатик" запроваджено тимчасову адміністрацію на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "КБ "Хрещатик", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенко Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик" з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 46-рш від 02.06.2016 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 913 від 03.06.2016, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Враховуючи вищенаведені положення, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням, а позивач є кредитором банку.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, ч. 5 ст. 45 Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (ч.ч. 2-3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Положеннями ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на уповноважену особу Фонду покладаються такі повноваження, як, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відкликання Національним банком України, на момент вирішення судом спору, банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, задоволення вимог окремого кредитора, в особі позивача, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, суперечить нормам діючого законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08 серпня 2016 року.

Cуддя Я.А. Карабань