ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Справа № 918/611/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до Кузнецовського міського комунального підприємства

про стягнення заборгованості в сумі 1 309 341 грн. 48 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №870 від 22.04.2016р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №1809 від 11.09.2015р..

У судовому засіданні 08 серпня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19 липня 2016 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Кузнецовського міського комунального підприємства (далі -відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 309 341 грн. 48 коп., з яких 1 256 757 грн. 21 коп., 48 104 грн. 92 коп. - пеня, 4 096 грн. 59 коп. - 3% річних, 382 грн. 76 коп. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 20 липня 2016 року позовну заяву №001/5856 від 14.07.2016р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/611/16, розгляд якої призначено на 08 серпня 2016 року.

27 липня 2016 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому визнає позовні вимоги, однак просить зменшити позовні вимоги в частині нарахованої пені на 50%. (а.с. 30-45)

08 серпня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с.46-50), в якій позивач просить стягнути з відповідача 1 719 385 грн. 15 коп., з яких 1 636 120 грн. 41 коп., 76 181 грн. 58 коп. - пеня, 6 700 грн. 39 коп. - 3% річних, 382 грн. 76 коп. - інфляційні втрати. Вказана заява відповідає вимогам ст.22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Крім того, 08.08.2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшла заява про повернення зайво сплаченого судового збору (а.с.55). Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 08 серпня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, наполягав на їх задоволенні.

У судовому засіданні 08 серпня 2016 року представник відповідача позовні вимоги визнала, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Просила суд зменшити позовні вимоги в частині нарахованої пені на 50%.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2015 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі Виконавець) та Кузнецовським міським комунальним підприємством (далі - Споживач) було укладено договір №2-ЦВ про надання послуги з централізованого водопостачання. (далі - Договір) (а.с. 9-16)

Відповідно до п.1.1. Договору Виконавець бере на себе зобовязання надавати споживачеві послугу з централізованого водопостачання в обсязі ліміту, встановленому в додатку №1 до Договору, а Споживач зобов'язується оплачувати вартість наданої йому послуги з централізованого водопостачання за встановленим у звітному періоді тарифом та у строк, що передбачений Договором.

У відповідності до пункту 2.3. Договору розрахунки за отриману послугу здійснюються Споживачем на підставі рахунку та/або оформленого двостороннього акту про надання послуги відповідно до діючого у звітному періоді тарифу.

Згідно п.2.7. Договору оплата за отриману послугу повинна бути здійснена Споживачем щомісяця по останнє число місяця, наступного за розрахунковим. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Розрахунки проводяться шляхом перерахування Споживачем грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Пунктом 6.5. Договору передбачено, що за порушення строків виконання грошового зобов'язання з Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від вартості послуги, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

На виконання умов Договору позивач у березні-червні 2016 року надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання на загальну суму 1 636 120 грн. 41 коп., що підтверджується рахунками №СП00351-тв від 31.03.2016р. на суму382 764 грн., 67 коп., №СП000397-тв від 30.04.2016 р. на суму 422 294 грн. 40 коп., №СП000539-тв від 31.05.2016 р. на суму 451 698 грн. 14 коп. (а.с.17-19), №СП000644-тв від 30.06.2016 на суму 379 363 грн. 20 коп. (а.с.50)

Як повідомив позивач та не заперечував відповідач, вказані рахунки відповідачем не оплачені, внаслідок чого за останнім утворилася заборгованість в розмірі 1 636 120 грн. 41 коп..

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За своєю правовою природою укладений між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" та Кузнецовським міським комунальним підприємством Договір №2-ЦВ про надання послуги з централізованого водопостачання від 20.05.2015р. є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" належним чином виконано взяті на себе зобовязання та забезпечено Кузнецовське міське комунальне підприємство в березні-червні 2016 року централізованим водопостачанням на загальну суму 1 636 120 грн. 41 коп..

Однак, Кузнецовське міське комунальне підприємство, всупереч взятих на себе зобовязань, вартість наданих послуг за вказані періоди не оплатило, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 1 636 120 грн. 41 коп..

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

Враховуючи те, що сума основного боргу за поставлене відповідачу по Договору №2-ЦВ від 20.05.2015р. централізоване водопостачання, яка складає 1 636 120 грн. 41 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідачем на момент прийняття рішення не подано доказів, що свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовної вимоги про стягнення з Кузнецовського міського комунального підприємства вказаної суми.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором за прострочені ним періоди оплати отриманого у березні-червні 2016 року централізованого водопостачання позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 6 700 грн. 39 коп. та інфляційні втрати в сумі 382 грн. 76 коп..

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Врахувавши наведені правові норми та перевіривши правильність розрахунку заявлених до стягнення 6 700 грн. 39 коп. - 3% річних, суд дійшов висновку, що вони є обґрунтованими та підлягають до задоволення

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період з 24.06.2016р. по 28.07.2016р. на суму 382 764 грн. 67 коп. встановив, що в даний період індекс інфляції становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція, у зв'язку з чим позивачем неправомірно заявлено до стягнення інфляційні втрати.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 382 грн. 76 коп.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за договором зобовязань щодо своєчасної оплати вартості централізованого водопостачання, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочені періоди у розмірі 76 181 грн. 58 коп..

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд здійснивши власний розрахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір пені становить 75 973 грн. 44 коп., при заявленому - 76 181 грн. 58 коп..

Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума пені, яка за розрахунком суду складає 75 973 грн. 44 коп..

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення 76 181 грн. 58 коп. пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 75 973 грн. 44 коп.. У решті позовних вимог у частині стягнення пені в сумі 208 грн. 14 коп. відмовити.

Як зазначалося відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення штрафних санкцій (пені) на 50%.

Розглянувши дане клопотання, врахувавши всі обставини справи господарський суд прийшов до висновку, що вказане клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

У випадку нарахування пені, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункту 6 статті 3, частини 3 статті 509 та частинам 1-2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за поставлене по Договору №2-ЦВ від 20.05.2015р. централізоване водопостачання, яка складає 1 636 120 грн. 41 коп.. Позивачем заявлена до стягнення пеня в сумі 76 181 грн. 58 коп., з яких судом задоволено 75 973 грн. 44 коп., а тому суд приходить до висновку, що сума пені у відповідності до ст.233 ГК України не є надмірно великою порівняно із збитками кредитора, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 636 120 грн. 41 коп. основного боргу, 75 973 грн. 44 коп. - пені, 6 700 грн. 39 коп. - 3 % річних, які стверджуються матеріалами справи, є законними та обґрунтованими. У решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 208 грн. 14 коп. та інфляційних втрат в сумі 382 грн. 76 коп. необхідно відмовити.

Розглянувши заяву представника позивача про повернення судового збору суд встановив наступне.

Позивач платіжним дорученням №20811 від 07.07.2016р. сплачено судовий збір в розмірі 19 640 грн. 13 коп. (а.с.7).

08 серпня 2016 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої до стягнення заявлено 1 719 385 грн. 15 коп..

Позивач платіжним дорученням №1651 від 04.08.2016р. доплачено судовий збір у розмірі 6 150 грн. 70 коп. за подання заяви про збільшення позовних вимог (а.с.51).

Судовий збір, з урахуванням приписів Закону України Про судовий збір, за їх розгляд має становити 25 790 грн. 78 коп., однак позивачем сплачено 25 790 грн. 83 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відтак позивачу, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", слід повернути 05 коп. судового збору, у зв'язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 25 781 грн. 97 коп..

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська обл., м. Вараш, майдан Незалежності, 2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) 1 636 120 (один мільйон сімсот дев'ятнадцять тисяч триста вісімдесят п'ять) грн. 15 коп. основний борг, 75 973 (сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят три) грн. 44 коп. пені, 6 700 (шість тисяч сімсот) грн. 39 коп. 3% річних та 25 781 (двадцять п'ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 97 коп. витрат по оплаті судового збору.

В решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 208 грн. 14 коп. та інфляційних втрат в сумі 382 грн. 76 коп. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду повернути Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 5 (п'ять) копійок, сплаченого платіжним дорученням №1651 від 04.08.2016р. (а.с.51), оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №918/611/16.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 09 серпня 2016 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2- позивачу рекомендованим (34400, Рівненська обл., м.Вараш);

3 - відповідачу рекомендованим (34400, Рівненська обл., м. Вараш, майдан Незалежності, 2).