КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа№ 925/78/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Житнікова Т.Д. - за дов.

від відповідача: Порохнюк Л.П. - за дов.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.04.2016

у справі №925/78/16 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради

до Приватного підприємства «Будівельна компанія Фазіс»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради

про стягнення 30 728,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (далі, позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства «Будівельна компанія Фазіс» (далі, відповідач або ПП «Фазіс»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради (далі, третя особа), про стягнення 30 728 грн. 70 коп., з яких: 30 310 грн. 80 коп. боргу та 417 грн. 90 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови Договору підряду №117 від 03.09.2014 та своєчасно не повернуто позивачу аванс у розмірі 30 310 грн. 80 коп.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.04.2016 у справі №925/78/16 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного підприємства «Будівельна компанія Фазіс» на користь Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради - 5 051,80 грн. боргу, 69,65 грн. інфляційних втрат, 229,71 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення 25 259,00 грн. боргу, 348,25 грн. інфляційних втрат, 1 148,29 грн. судових витрат - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем згідно умов Договору проведено перерахування авансу відповідачу в сумі 30 310,80 грн., із яких останній використав 25 259,00 грн. згідно з умовами договору на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, у зв'язку з чим вказана сума використаного авансу не підлягає поверненню позивачу. Решта суми авансу у розмірі 5 051,80 грн. підлягає поверненню з нарахуванням інфляційних втрат за період прострочення з 08.01.2016 по 11.01.2016, розмір яких складає 69,65 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 14.04.2016 у справі №925/78/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що всупереч пунктам 4.3., 4.4. Договору підрядником у встановлені договором строки не надано документів, що підтверджують виконання робіт (акти здавання виконаних робіт) та не повернуто аванс у повному обсязі. Висновок суду з приводу того, що відповідач використав отриманий аванс згідно з умовами договору не відповідає обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 19.07.2016.

У судове засідання, призначене на 19.07.2016, не з'явився повноважний представник відповідача, а також представник третьої особи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 розгляд справи відкладено на 04.08.2016.

Представник третьої особи у судове засідання знову не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення третьої особи про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, у судовому засіданні проти її задоволення заперечував, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 03.09.2014 між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, як замовником, Комунальним підприємством «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, як балансоутримувачем, і Приватним підприємством «Будівельна компанія Фазіс», як підрядником, було укладено Договір підряду №117 (далі, Договір), за умовами пункту 1.1. якого підрядник зобов'язався виконати роботи по об'єкту «Капітальний ремонт гуртожитку по вул. Смілянській, 90/1» за переліком, обсягами робіт та використовуючи матеріали, наведені в додатках №№ 1-5 (зведений кошторисний розрахунок, договірна ціна, локальний кошторис, відомість ресурсів, загально виробничі витрати), що додається до договору та є його невід'ємними частинами.

Згідно пунктів 2.1., 2.2. Договору ціни на роботи встановлюються в національній валюті України. Ціна Договору становить 323 687,70 грн. з урахуванням ПДВ.

За умовами пунктів 3.1., 4.1. Договору після підписання договору замовник перераховує підряднику аванс в розмірі 60 відсотків від ціни договору, який підрядник зобов'язується використати на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій та виробів протягом 3-х місяців з моменту отримання авансу. По закінченню вищевказаного терміну, протягом 1 робочого дня, невикористана сума авансу має бути повернута замовнику. Підрядник зобов'язаний розпочати роботи за договором протягом 3 робочих днів з моменту отримання ним на свій розрахунковий рахунок авансу згідно пункту 3.1. Договору.

Здавання й приймання робіт, після закінчення їх виконання, здійснюється у відповідності до чинного законодавства України і оформляється актом приймання виконаних будівельних робіт (форма «КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт і витрати (форми №КБ-3) (пункт 4.3. Договору).

26.11.2014, 30.12.2014, 09.11.2015 сторонами укладались Додаткові угоди №№ 1-3 до Договору підряду №117 від 03.09.2014, якими додатково погоджувались умови договору щодо ціни договору, порядку здійснення оплати, порядку та строків виконання робіт, терміну дії договору.

Зокрема, Додатковою угодою №3 від 09.11.2015 внесено зміни до пункту 4.2. Договору та визначено, що крайній термін виконання робіт та передачі об'єкту ремонту балансоутримувачу - 21 грудня 2015 року.

Платіжним дорученням №581 від 06.10.2015 позивачем перераховано на розрахунковий рахунок відповідача платіж у сумі 30 310,80 грн. Призначенням платежу зазначено «аванс на придбання матеріалів по договору №117 від 03.09.2014, додатковій угоді № 2 від 30.12.2014 року». Платіж проведено банком 07.10.2015.

Як зазначає позивач, 30.12.2015 було створено комісію по перевірці якості виконаних робіт за участю представників позивача, третьої особи та представника технічного нагляду за роботами. За результатами перевірки складено акт, згідно якого підрядною організацією, тобто відповідачем, виконано неякісно монтаж сантехнічного обладнання, внаслідок чого виконані роботи, за висновком комісії, оплаті не підлягають.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача, заснована на умовах пунктів 3.1., 4.1. Договору, про стягнення (повернення) перерахованого авансу на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, невикористаного у встановлений договором строк, та стягнення інфляційних втрат за прострочення цього зобов'язання відповідачем.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради з огляду на наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509, 837, 854 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначено статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Також, відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Стаття 854 Цивільного кодексу України визначає порядок оплати роботи, зокрема, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 2 статті 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Як уже зазначалося, згідно пункту 3.1. Договору після підписання договору замовник перераховує підряднику аванс в розмірі 60 відсотків від ціни договору, який підрядник зобов'язується використати на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій та виробів протягом 3-х місяців з моменту отримання авансу. По закінченню вищевказаного терміну, протягом 1 (одного) робочого дня, невикористана сума авансу має бути повернута замовнику.

Матеріалами справи підтверджується, що перерахований позивачем згідно платіжного доручення №581 від 06.10.2015 аванс у сумі 30 310,80 грн. був частково використаний відповідачем на виконання умов Договору.

Так, із платіжного доручення №37 від 19.10.2015 і видаткової накладної №21 від 19.10.2015 вбачається, що відповідач оплатив Приватному Підприємству «Галеас», а останній передав відповідачу сантехнічні матеріали в кількості 12 найменувань на загальну суму 25 259,00 грн.

Найменування товару, придбаного позивачем, відповідає найменуванням складових витрат на сантехнічні роботи, передбаченим Додатками №№ 3-4 до Договору підряду №117 від 03.09.2014.

Таким чином, оскільки за умовами пункту 3.1. Договору аванс у сумі 30 310,80 грн. був перерахований саме для використання його підрядником на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій та виробів, та його частина у розмірі 25 259,00 грн. була використана саме на закупівлю відповідних товарів, про що зазначено вище, відсутні підстави для повернення позивачу використаного підрядником авансу у розмірі 25 259,00 грн.

Водночас, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження використання підрядником на виконання умов Договору решти суми авансу у розмірі 5 051,80 грн. (30 310,80 грн. - 25 259,00 грн.), а відтак, остання підлягає поверненню позивачу.

Посилання скаржника на неналежну якість виконаних підрядником робіт, яку він підтверджує Актом від 30.12.2015, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки у даному випадку предметом спору є повернення авансу, який згідно Договору перераховувався на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій та виробів, а не у рахунок майбутніх розрахунків за виконані підрядні роботи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно пунктів 11.1., 11.2., 11.3. Договору, на виконані роботи встановлюється гарантійний строк, який становить 120 місяців і обчислюється з дати підписання уповноваженими особами сторін останнього акту виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3. Підрядник зобов'язаний за свій рахунок та своїми силами усувати недоліки (дефекти) , несправності, виявлені протягом гарантійного терміну, вказаного у пункті 11.1. цього Договору. Перелік недоліків визначається дефектним актом, складеним сторонами. У акті фіксуються дата виявлення недоліків і терміни їх усунення.

Отже, позивач не позбавлений можливості у разі виявлення недоліків скласти відповідний дефектний акт відповідно до умов Договору та звернутись до відповідача у межах гарантійного строку з вимогою про усунення таких недоліків.

З урахуванням наведеного, оскільки судом встановлено факт невикористання відповідачем згідно умов Договору частини авансу у розмірі 5 051,80 грн., позовні вимоги у цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції з відповідним нарахуванням інфляційних втрат за період прострочення з 08.01.2016 по 11.01.2016, розмір яких складає 69,65 грн.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.04.2016 у справі №925/78/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 14.04.2016 у справі №925/78/16 залишити без змін.

Матеріали справи №925/78/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко