ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.08.16р. Справа № 904/5044/16

За позовом комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 7 572,25 грн. заборгованості за теплову енергію, 318,14 грн. пені, 2 143,73 грн. інфляційних втрат, 226,31 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Цвіркун А.А., довіреність № 6 від 07.04.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 10 260,43 грн., з яких:

- 7 572,25 грн. заборгованість за теплову енергію за період з 15.12.2013 року по 15.03.2016 року;

- 318,14 грн. пеня за загальний період з 21.12.2015 року по 16.05.2016 року;

- 2 143,73 грн. інфляційні втрати за загальний період з березня 2014 року по квітень 2016 року;

- 226,31 грн. 3% річних за загальний період з 20.02.2014 року по 16.05.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 4650 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 19.09.2012 року в частині своєчасної та повної оплати за послуги теплопостачання за наступними рахунками-фактурами № 4650 на загальну суму 8 426,06 грн.:

- від 31.01.2014 року на суму 586,02 грн.;

- від 28.02.2014 року на суму 557,92 грн.;

- від 31.03.2014 року на суму 450,86 грн.;

- від 30.04.2014 року на суму 125,88 грн.;

- від 31.05.2014 року на суму 12,36 грн.;

- від 30.06.2014 року на суму 14,52 грн.;

- від 31.07.2014 року на суму 28,19 грн.;

- від 30.11.2014 року на суму 310,73 грн.;

- від 31.12.2014 року на суму 601,21 грн.;

- від 31.01.2015 року на суму 793,24 грн.;

- від 28.02.2015 року на суму 699,92 грн.;

- від 31.03.2015 року на суму 664,90 грн.;

- від 30.04.2015 року на суму 438,42 грн.;

- від 30.11.2015 року на суму 469,41 грн.;

- від 31.12.2015 року на суму 675,37 грн.;

- від 31.01.2016 року на сум 818,86 грн.;

- від 29.02.2016 року на суму 769,40 грн.;

- від 31.03.2016 року на сум 408,85 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.06.2016 року (а.с. 77 том 1).

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" за змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку - вважається або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Надіслана на адресу відповідача ухвала про порушення провадження у справі була повернута підприємством з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року з призначенням її до розгляду на 05.07.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 21.07.2016 року та до 04.08.2016 року.

У судовому засіданні 04.08.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.2012 року між комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - постачальник, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - споживач, відповідач) укладено договір на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари (далі - договір) відповідно до пункту 1.1 якого постачальник відпускає споживачеві теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 1.3 договору постачальник відпускає споживачеві теплову енергію на об'єкти, вказані в таблиці № 2, відповідно до встановленого плану теплоспоживання 01.10.2012 року по 01.10.2013 року. Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що облік споживання теплової енергії здійснюється згідно з приладами обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

За змістом пункту 3.1 договору оплата за відпущену теплову енергію проводиться споживачем щомісяця, самостійно, у грошовій формі та за іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. В іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або частково обмежити подачу теплової енергії споживачу.

Згідно з пунктом 3.4 договору споживач здійснює передоплату у грошовій формі у розмірі планового місячного споживання до 20 числа кожного місяця.

Відповідно до пункту 4.1 договору користування тепловою енергією допускається за наявності договору між постачальником та споживачем. Невід'ємною частиною договору є додатки (таблиця № 1 і № 2, акти меж розподілу).

За змістом пункту 4.2 договору теплова енергія відпускається споживачеві у кількості згідно з даними таблиці № 2 у вигляді гарячої води і (або) пари на такі потреби: опалення та вентиляцію (період опалювального сезону), гаряче водопостачання (протягом року за винятком ремонтного періоду), технологічні потреби, кондиціювання повітря.

Цей договір діє з 01.10.2012 року по 01.10.2013 року і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. При заяві однією із сторін про розірвання договору за один місяць і відсутності заборгованості споживача перед постачальником договір може бути розірваний. За наявності заборгованості за споживачем нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості (пункт 6.1 договору).

На виконання умов договору позивач із січня 2014 року по березень 2016 року поставив відповідачеві теплової енергії на загальну суму 8 426,06 грн., що підтверджується виставленими на оплату рахунками-фактурами № 4650:

- від 31.01.2014 року на суму 586,02 грн., яка мала бути сплачена до 20.02.2014 року;

- від 28.02.2014 року на суму 557,92 грн., яка мала бути сплачена до 20.03.2014 року;

- від 31.03.2014 року на суму 450,86 грн., яка мала бути сплачена до 20.04.2014 року;

- від 30.04.2014 року на суму 125,88 грн., яка мала бути сплачена до 20.05.2014 року;

- від 31.05.2014 року на суму 12,36 грн., яка мала бути сплачена до 20.06.2014 року;

- від 30.06.2014 року на суму 14,52 грн., яка мала бути сплачена до 20.07.2014 року;

- від 31.07.2014 року на суму 28,19 грн., яка мала бути сплачена до 20.08.2014 року;

- від 30.11.2014 року на суму 310,73 грн., яка мала бути сплачена до 20.12.2014 року;

- від 31.12.2014 року на суму 601,21 грн., яка мала бути сплачена до 20.01.2015 року;

- від 31.01.2015 року на суму 793,24 грн., яка мала бути сплачена до 20.02.2015 року;

- від 28.02.2015 року на суму 699,92 грн., яка мала бути сплачена до 20.03.2015 року;

- від 31.03.2015 року на суму 664,90 грн., яка мала бути сплачена до 20.04.2015 року;

- від 30.04.2015 року на суму 438,42 грн., яка мала бути сплачена до 20.05.2015 року;

- від 30.11.2015 року на суму 469,41 грн., яка мала бути сплачена до 20.12.2015 року;

- від 31.12.2015 року на суму 675,37 грн., яка мала бути сплачена до 20.01.2016 року;

- від 31.01.2016 року на сум 818,86 грн., яка мала бути сплачена до 20.02.2016 року;

- від 29.02.2016 року на суму 769,40 грн., яка мала бути сплачена до 20.03.2016 року;

- від 31.03.2016 року на сум 408,85 грн., яка мала бути сплачена до 20.04.2016 року (а.с. 53-70 том 1).

Відповідач зобов'язання по оплаті виконав частково у сумі 853,81 грн.

Відповідач доказів оплати за поставлену теплову енергію у сумі 7 572,25 не надав.

Невиконання відповідачем зобов'язань щодо оплати спожитої теплової енергії і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням пункту 3.1 договору строк оплати є таким, що настав, докази щодо повної оплати відповідачем спірної теплової енергії відсутні, а відтак несплачені останнім грошові кошти у сумі 7 572,25 грн. за спожиту теплову енергією за період з січня 2014 року по березень 2016 року є його заборгованістю і підлягають стягненню на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 3.3 договору якщо споживач є суб'єктом іншого сектора господарювання економіки і не здійснив оплату за відпущену теплову енергію в термін, встановлений пунктом 3.1 договору, він несе відповідальність згідно з п.п. 4-7 ст. 231 Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати. 318,14 грн. нарахована із суми боргу за кожним рахунком окремо, а саме: від 30.11.2015 року на суму 469,41 грн., від 31.12.2015 року на суму 675,37 грн., від 31.01.2016 року на сум 818,86 грн., від 29.02.2016 року на суму 769,40 грн., від 31.03.2016 року на сум 408,85 грн. за загальний період із 21.12.2015 року по 16.05.2016 року.

За результатом перевірки вказаного розрахунку встановлено, що він здійснений вірно.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою розрахунку 3% річних за загальний період з 20.02.2014 року по 16.05.2016 року у сумі 226,31 грн. та інфляційних втрат за загальний період з березня 2014 року по квітень 2016 року у сумі 2 143,73 грн. встановлено, що вони розраховані позивачем вірно.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме у загальній сумі 10 260,43 грн., з яких: 7 572,25 грн. - основний борг, 318,14 грн. - пеня, 226,31 грн. - 3% річних, 2 143,73 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1 378,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, буд. 9, ідентифікаційний код 03342184) основний борг у сумі 7 572,25 грн., пеню у сумі 318,14 грн., інфляційні втрати у сумі 2 143,73 грн., 3% річних у сумі 226,31 грн., судовий збір у сумі 1 378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.08.2016 року.

Суддя Е.М. Бондарєв