ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.08.2016 р. справа №914/1983/16

позовної заяви: публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», м. Київ

до відповідача: головного управління міністерства внутрішніх справ у Львівській області в особі ліквідаційної комісії, м. Львів

про зобовязання вчинити певні дії

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до головного управління міністерства внутрішніх справ у Львівській області в особі ліквідаційної комісії про зобовязання включити заявлені позивачем вимоги на суму 527 112,60 грн. до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 09.08.2016р. Цією ж ухвалою суду розгляд клопотання про забезпечення позову було призначено в першому судовому засіданні.

В судове засідання 09.08.2016р. представник відповідача не зявився, однак через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в засідання зявився, просив суд заяву про забезпечення позову задоволити шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, повязані з внесенням органами державної реєстрації запису про припинення юридичної особи відповідача в результаті її ліквідації.

Так, в судовому засіданні суд перейшов до розгляду заяви позивача про забезпечення позову.

Позивач, в обґрунтування поданої заяви усно зазначив, що в останнього є всі підстави вважати, у разі задоволення позовних вимог у даній справі, рішення суду не зможе бути виконане, оскільки відповідач відповідно до даних з ЄДРПОУ знаходиться в процесі припинення, а на момент прийняття рішення по цій справі може припинити свою діяльність як юридичної особи, шляхом винесення органами державної реєстрації запису про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Господарський суд, розглянувши вказану заяву, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку відмовити в її задоволенні з огляду на наступне:

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог. Так, у позові про стягнення грошей слід застосовувати накладення арешту на кошти. Арешт на майно треба застосовувати тоді, коли кошти в боржника відсутні, а тому виконання рішення про стягнення коштів неможливо. Не допускається застосування заходів забезпечення позову, які не повязані із заявленими вимогами.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16 червня 2011 року N 5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вибір способу забезпечення залежить від суті позовної вимоги. Так, у позові про стягнення грошей слід застосовувати накладання арешту на кошти. Арешт на майно треба застосовувати тоді, коли кошти в боржника відсутні, а тому виконання рішення про стягнення коштів є неможливим.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, метою застосування заходів до забезпечення позову є запобігання утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Окрім того, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, а також ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна надаються суду заявником.

Більше того, заявник повинен довести адекватність засобу забезпечення позову. А як вбачається із поданих до суду позовних матеріалів, конкретних відомостей (доказів) про те, що відповідач припинить чи може припинити своє існування, тобто ліквідуватися в період розгляду даної справи позивач суду не надав. В судовому засіданні позивач також не представив суду жодних доказів в обгрунтування поданої заяви

З огляду на вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про застосування заходів для забезпечення позову у повному обсязі.

Господарський суд, з метою забезпечення сторонам конституційного права на захист, подання доказів, які мають значення для справи, повного та всестороннього зясування всіх обставин спору, керуючись ст. ст. 77, 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про забезпечення позову відмовити.

2. Розгляд справи відкласти на 13.09.16 р. о 10:10 год.

3. Явку повноважних представників сторін визнати обовязковою.

4. Зобовязати сторони:

· виконати вимоги ухвали суду від 01.08.2016р.

5. Попередити сторони, що у випадку невиконання вимог ухвал суду, справа буде розглядатися відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, а при прийнятті рішення до винної сторони буде застосовано санкції, передбачені п.5 ст. 81, ст. 83 ГПК України.

Суддя Юркевич М. В.