ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016р. Справа№ 914/1684/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут,

м. Львів

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

про: стягнення 219 376,76 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Думин В.Я.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. № ЛЗ 07/1-847-16 від 07.04.2016 року;

відповідача: ОСОБА_2 дов. № 2551від 20.05.2016 року.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про стягнення 219 376,76 грн. Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.07.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач прийнявши природний газ, що підтверджується актами приймання передачі природного газу №ЗЛВ00005354 від 31.01.2016 року та №ЗЛВ00015963 від 29.02.2016 року, підписаними сторонами, не здійснив оплати за нього, внаслідок чого позивач звернувся з даним позовом в суд про стягнення з відповідача основної заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

В судове засідання 12.07.2016 року представник позивача зявився, позов підтримав, вимоги ухвали суду від 21.06.2016 року виконав частково. Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 29445/16 від 12.07.2016 року позивач подав клопотання про відсутність у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між сторонами цієї справи, про цей же предмет спору із тих же підстав та відсутність рішення цих органів з такого органу, а також клопотання про відкладення розгляду справи для належного виконання вимог ухвали суду від 21.06.2016 року.

В судове засідання 12.07.2016 року представник відповідача зявився, позов не визнає, вимоги ухвали суду від 21.06.2016 року виконав частково. Не заперечив проти відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 12.07.2016 року було оголошено перерву до 02.08.2016 року.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 29807/16 від 14.07.2016 р. представником відповідача подано заяву на виконання вимог ухвали суду Львівської області від 21.06.2016 р. із долученими до матеріалів справи наступними документами: копією витягу з ЄДРЮО та ФОП, а також подав довідку № 3433 від 11.07.2016 р.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 32090/16 від 02.08.2016 р. представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: акт звіряння взаєморозрахунків станом на 01.03.2016 року, а також бухгалтерську довідку про зарахування коштів.

Крім цього, представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог (вх. №3876/16 від 02.08.2016 року), відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут просить стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова 1 88 000,52 грн. основного бору, 1 585,55 грн. 3% річних, 8 171,30 грн. інфляційних втрат і стягнути судовий збір.

Представником позивача подано також клопотання за вх. № 3877/16 від 02.08.2016 р. про повернення зайво сплаченого судового збору у розмірі 324, 29 грн. (у звязку із зменшенням розміру позовних вимог).

В судове засідання 02.08.2016 р. представник позивача зявився, позов підтримав із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, вимоги ухвали суду виконав. Просить прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог і задоволити позов із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог і задоволити подані 02.08.2016 року клопотання за вх. №32090/16 про долучення до матеріалів справи доказів та вх. №3877/16 щодо повернення судового збору.

В судове засідання 02.08.2016 р. представник відповідача зявився, проти існування основного боргу в заявленому розмірі не заперечив, так як підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу за цей період, а також підписаний між сторонами акт звірки взаєморозрахунків, якими основна заборгованість відповідача підтверджується. Просить прийняти до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, що подана позивачем за вх. №3876/16 від 02.08.2016 року.

В стягненні 3% річних та інфляційних просив відмовити у звязку з складним фінансовим становищем КЕВ м. Львова.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд приходить до висновку, що така не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів і є процесуальним правом позивача згідно ст. 22 ГПК України, докази її вручення відповідачу підтверджуються підписом представника КЕВ м. Львова на заяві, а відтак суд приймає таку заяву про зменшення позовних вимог (вх.№3876/16 від 02.08.2016 року) до розгляду і розглядає спір в межах позовних вимог згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та пояснення відповідача, оглянувши оригінали документів, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

У січні та лютому 2016 року ТзОВ «Львівгаз збут» здійснив поставку природного газу, а споживач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова прийняв поставлений природний газ, що підтверджується актами приймання передачі природного газу № ЗЛВ00005354 від 31.01.2016 року та №ЗЛВ00015963 від 29.02.2016 року.

Як стверджує позивач, згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач, підписавши акти приймання-передачі взяв на себе зобовязання та не виконав його, внаслідок чого, станом на травень 2016 року основна заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений природний газ згідно вказаних вище актів приймання-передачі природного газу становить 188 000,52 грн. В звязку з цим, позивачем нараховано до стягнення з відповідача також 3% річних в сумі 1 585,55 грн. та 8 171,30 грн. інфляційних втрат (розрахунки додані позивачем у справі).

При прийняті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності зі ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 3 ст. 692 ЦК України зазначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужим грошовими коштами.

Також, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4.1. Постанови Пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Позивач шляхом поставки природного газу, а відповідач шляхом одержанням вказаного товару, створили певні права та обов'язки, які аналогічні цивільним правам та обов'язкам сторін за договором поставки продукції, встановленим статтями 655, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України та статтею 265 Господарського кодексу України. Зокрема, у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача виник обов'язок по оплаті вартості отриманого товару.

Підписання відповідачем актів приймання - передачі природного газу, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, сам факт прийняття товару породжує обов'язок його оплати покупцем.

Відповідач про дійсність поставки та проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Як встановлено судом, позивач свої зобов'язання щодо поставки природного газу відповідачу виконав повністю, відповідач оплату за поставлений товар не здійснив, в результаті чого основна заборгованість відповідача перед позивачем становить 188 000,52 грн. і така підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в даному розмірі.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань за Договором не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, на Відповідача, як на боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, покладається обовязок щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Як вбачається з позовної заяви, позивач крім суми основного боргу, просить суд стягнути з відповідача 1585,55 грн. - 3% річних та 8171,30 грн. інфляційних втрат. Перевіривши розрахунок інфляційних, здійсненний позивачем, суд прийшов до висновку, що такі інфляційні втрати в сумі 8171,30 грн. підлягають стягненню з відповідача повністю, у заявленому розмірі. Натомість 3% річних підлягають частковому стягненню з відповідача в розмірі 1577,33 грн., а в решті цих вимог суд відмовляє. Наведене пояснюється тим, що нарахування 3% річних за 11.02.2016р. проводилося позивачем виходячи з суми боргу 184 786,43 грн., в той час, як 11.02.2016р. відповідач частково розрахувався за газ і станом на 11.02.2016р. заборгованість за Актом приймання-передачі №ЗЛВ00005354 від 31.01.2016р. складала 84786,43 грн., крім цього 3% річних нараховано виходячи з суми 84786,43 грн. за період з 12.02.2016р. 07.06.2016р замість за період з 11.02.2016 року по 07.06.2016р. З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви про стягнення з відповідача 219376,76 грн. боргу ТОВ Львівгаз збут сплачено 3290,65 грн. судового збору, згідно платіжного доручення №199 від 09.06.2016р.

Оскільки кінцева ціна позову, яка була заявлена позивачем до стягнення складає 197 757,37 грн., судовий збір за подання такої позовної заяви з врахуванням положень пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір повинен складати 2 966,36 грн. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що поверненню з бюджету на користь позивача підлягає 324,29 грн. судового збору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2966,24 грн. Решта сума судового збору залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) 188 000,52 грн. основного боргу, 8171,30 грн. інфляційних втрат, 1577,33 грн. 3% річних та 2966,24 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2016 р.

Суддя Долінська О.З.