ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р.Справа № 916/1740/16

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Кравченко С.В.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 18.02.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 01-2406/06 від 11.07.2016р.;

Розглянувши у судовому засіданн справу № 916/1740/16:

за позовом: Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація-Центральна служба Української державної будівельної експертизи";

до відповідача: Служби автомобільних доріг в Одеській області;

про стягнення 128691,83 грн., -

в с т а н о в и в :

ДП «Укрдержбудекспертиза» (далі Позивач) звернулось до Служби автодоріг в Одеській області (далі - Відповідач) із позовом про стягнення 128691 грн. 83 коп. (сум основного боргу, 3% річних, пені та інфляційних втрат) за невиконання своїх зобовзань за договором на виконання експертизи проекту будівництва № 28-0271-14 від 19.12.2014 р., (далі Договір) за яким Позивач виконав експертизу проекту „Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Київ-Одеса на ділянці км 402+500 км 405+000, Одеська область (далі - Експертиза) та надав відповідачеві експертний звіт від 25.11.2015р. № 28-0271-14-А.

Відповідач, не заперечуючи виконання експертизи за договором, не розрахувався за її проведення, у звязку з чим за ним утворився борг у вказаній вище сумі, який дотеперішнього часу ним не погашений.

З підстав ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст.96,526,527,530625,629 Цивільного кодексу позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами фактично згоден, про що зазначив у відзиві на позов. При цьому пояснює що неспроможність оплати боргу виникла у звязку із відсутністю бюджетного фінінсування.

В засіданні суду 18 липня 2016р. оголошено перерву по 01 серпня 2016р. за правилами ст. 77 ГПК України

В засіданні суду 01 серпня 2016р. у присутності обох представників сторін за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як випливає з матеріалів справи та встановлено судом, між сторонами у справі 19.12.2014 р. укладений вищевказаний Договір, за яким Відповідач (Замовник) замовив, а Позивач (Виконавець) виконав вказану вище Експертизу та за її результами склав та надав Відповідачеві експертний звіт від 25.11.2015р.

За п.5.1 Договору приймання Замовником (Відповідачем) виконаних робіт за Договором оформлюється актом приймання - передачі виконаних робіт, який сторони склали та підписала 25.11.2015 р. без зауважень.

За п. 2.2 Договору, Протоколу погодження договірної ціни та Додаткової угоди № 2 до Договору сторони погодили вартість виконаних робіт у розмірі 100431,29 грн.

За п. 2.4 Договору Відповідач (Замовник) у строк не більше 5 календарних днів з дня підписання акта приймання передачі виконаних робіт зобовязується здійснити оплату Позивачеві (Виконавцю) в розмірі 100% вартості виконаних робіт.

За п. 3.1.3. Договору, Відповідач зобовязаний оплатити роботи в порядку та строки, передбачені даним Договором, але дотеперішнього часу цього не зробив, чим порушив приписи п.2.4 та п. 3.1.3 Договору.

Таким чином за Відповідачем рахується заборгованість за вказаним Договором в сумі 100431, 29 грн.

За п. 6.2 Договору у разі порушення строків виконання зобовязань за Договором винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла на момент прострочення, від вартості робіт за цим Договором за кожен день прострочення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку на вказану боргу Відповідачеві нараховано: 3% річних в сумі 1650,93 грн., інфляційні втрати в сумі 5181,22 грн. та пені в сумі 21428,39 грн.. всього в загальній сумі 128691,83 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум стягнення господарський суд погоджується з ним та вважає правильним.

Заперечення відповідача проти сплати боргу за вказаним договором у звязку з відсутністю бюджетного фінансування суд до уваги не приймає, оскільки відсутність коштів на погашення боргу за договором не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за вказаним договором.

Аналізуючи наведене у сукупності господарський суд вважає, що вимоги позивача цілком обґрунтованими, доведеними наявними у справі доказами і тому підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст.32, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація-Центральна служба Української державної будівельної експертизи" - задовольнити повністю.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. М. Грушевського, буд. 49, ) на користь Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація-Центральна служба Української державної будівельної експертизи" (01133, м. Київ, булькар Л. Українки, буд. 26, , р/р 6796 в АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313) суму основної заборгованості за Договором № 28-0271-14 від 19.12.2014р. у розмірі 100431 (сто тисяч чотириста тридцять одна) грн. 29 коп., 3% річних у сумі 1650 (одна тисяча шістсот пятдесят) грн. 93 коп., інфляційні втрати у сумі 5181 (пять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 22 коп., пеню у розмірі 21428 (двадцять одна тисяча чотириста двадцять вісім) грн. 39 коп. та судовий збір у сумі 1930 (одна тисяча девятсот тридцять) грн. 38 коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08 серпня 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук