ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.08.16р. Справа № 904/5393/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет", м. Дніпро

про стягнення 255 573 грн. 15 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № б/н від 01.02.2016р.;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" заборгованість в розмірі 255 573 грн. 15 коп., з яких: 221 322 грн. 16 коп. сума основного боргу, 28 549 грн. 73 коп. пеня, 2 128 грн. 81 коп. 3% річних, 3 572 грн. 45 коп. втрати від інфляції, відповідно до умов договору на постачання природного газу за врегульованим тарифом для потреб установ та організацій від 23.09.2015р. № 2015/ТП-БО-01026 в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що згідно з актами приймання-передачі природного газу № ДОЗ 00005166 від 31.01.2016р., № ДОЗ 00009658 від 29.02.2016р., та ДОЗ 00015900 від 31.03.2016р. обєми поставленого природного газу та вартість відповідають розрахункам позивача. У звязку з тим, що відповідач є державним навчальним закладом, що фінансується з державного бюджету, заборгованість виникла по причині несвоєчасного фінансування, тому просить суд у стягнені 3% річних, пені, та інфляційних втрат відмовити.

В судове засідання 10.08.2016р. відповідач явку повноважного представника не забезпечив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника у повідомленні про перерву від 26.07.2016р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 26.07.2016р. по 10.08.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник), Публічним акціонерним товариством „Дніпрогаз (газорозподільне підприємство) та Державним вищим навчальним закладом "Національний гірничий університет" (споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-БО-01026 (надалі-Договір), відповідно до умов якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених ОСОБА_2 для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених ОСОБА_2 (п.1.1 ОСОБА_2).

Газорозподільне підприємство, через газові мережі якого постачальник постачає газ споживачеві, забезпечує розподіл газу до пунктів призначення з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску (п. 1.3 ОСОБА_2).

Відповідно до п.10.1 цей Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Сторони досягнули згоди, що в силу положень частини 3 статті 631 ЦК України, умови цього ОСОБА_2 застосовуються до відносин, які склались між сторонами до дати його укладання, а саме: з 01.07.2015р.

30.12.2015р. між сторонами укладено Додаткову угоду до ОСОБА_2, відповідно до якої внесено зміни до п.10.1 ОСОБА_2, та продовжено його дію до 31.03.2016р.

Відповідно до п. 3.6 ОСОБА_2 послуги з постачання газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, підписаного споживачем та газорозподільним підприємством відповідно до п. 2.5 розділу ІІ ОСОБА_2.

Постачальник до пятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, надсилає споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником постачальника та скріплені печаткою постачальника (п. 3.7 ОСОБА_2).

За умовами п. 3.8 ОСОБА_2 споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача (п.3.9 ОСОБА_2).

Згідно п. 4.5 ОСОБА_2 розрахунковий період за ОСОБА_2 становить один місяць 9:00 першого дня місяця до 9:00 першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.5.1. ОСОБА_2 місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначається згідно з розділом 3 ОСОБА_2.

Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу (п. 4.5.2. ОСОБА_2).

Згідно п. 4.6. ОСОБА_2 оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку 3 до ОСОБА_2, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.6.1 ОСОБА_2).

У відповідності до п. 4.6.2 ОСОБА_2 у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Сторони домовились, що під поняттям „недоплата вартості послуг з постачання газу вони розуміють недоплату споживачем вартості фактично спожитого газу понад узгоджений з постачальником обсяг газу на розрахунковий період (п. 4.6.3 ОСОБА_2).

Постачальник зобовязується виконувати умови ОСОБА_2. Забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених ОСОБА_2 (п.п. 5.1., 5.1.1., 5.1.2. ОСОБА_2).

Постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлений газ за цінами, визначеними в розділі 4 ОСОБА_2 (п.п. 5.2., 5.2.1. ОСОБА_2).

Відповідно п.п. 5.3., 5.3.1., 5.3.3. ОСОБА_2 споживач зобовязаний виконувати умови ОСОБА_2, оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених ОСОБА_2.

Так, у Додатку 3 до ОСОБА_2 сторони визначили договірні обсяги постачання природного газу з 01.07.2015р. по 31.12.2015р., зокрема за вересень 2,000 тис. куб. м, за жовтень 8,000 тис. куб.м., за листопад 12,000 тис. куб. м., за грудень 13,000 тис. куб.м..

Додатковою угодою № 1 від 30.10.2015р. сторони внесли зміни до ОСОБА_2, зокрема, щодо визначення розміру ціни газу та порядку її розрахунку, та до Додатку № 3 до ОСОБА_2 сторони визначили договірні обсяги постачання природного газу з 01.07.2015р. по 31.12.2015р., зокрема за листопад 7,291 тис. куб. м., за грудень 9,376 тис. куб.м.. (а.с. 18,19).

На виконання умов ОСОБА_2 у січні, лютому та березні 2016р. позивач здійснив постачання відповідачу природного газу в обсязі 27,678 тис. м. куб. на загальну суму 221 322 грн. 16 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу, які наявні в матеріалах справи, а саме: акт № ДОЗ 00005166 від 31.01.2016р. на суму 109 141 грн. 78 коп., № ДОЗ 00009658 від 29.02.2016р. на суму 69 671 грн. 94 коп. та № ДОЗ 00015900 від 31.03.2016р. на суму 42 508 грн. 44 коп. (а.с. 22, 23).

Згідно наданого відзиву на позовну заяву, факт отримання природного газу у визначених в акті обсягах та за вказаною в актах ціною на загальну суму 221 322 грн. 16 коп. не заперечується відповідачем.

В порушення умов ОСОБА_2 відповідач за отриманий природний газ не розрахувався, у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 221 322 грн. 16 коп.

Згідно п. 6.2.2 ОСОБА_2 у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 ОСОБА_2, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до розрахунку позивача розмір пені складає 28 549 грн. 73 коп. за загальний період з 08.02.2016р. по 24.06.2016р. по кожному акту окремо.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 2 128 грн. 81 коп. 3% річних за період з 08.02.2016р. по 24.06.2016р. та інфляційні втрати в розмірі 3 572 грн. 45 коп. за період з 01.03.2016р. по 31.05.2016р..

На час розгляду справи доказів сплати відповідачем заборгованості до матеріалів справи сторонами не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України.

З огляду на положення підпункту 4.6.2 ОСОБА_2 строк оплати спожитого природного газу є таким, що настав.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

При перевірці виконаного позивачем розрахунку пені судом встановлено, що вказаний розрахунок в межах визначених позивачем періодів арифметично виконаний невірно, у звязку із чим, згідно перерахунку господарського суду до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 28 531 грн. 58 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом порушень чинного законодавства не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач неналежним чином виконав свої обовязки щодо оплати поставленого позивачем відповідачу природного газу у спірному періоді, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_2 та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 221 322 грн. 16 коп. основного боргу, 28 531 грн. 58 коп. пені, 2 128 грн. 81 коп. 3% річних та 3 572 грн. 45 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Водночас, господарський суд відхиляє заперечення відповідача щодо безпідставності нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема, щодо посилань відповідача на той факт, що основною причиною несвоєчасної оплати виконаних позивачем робіт є затримка у проведенні платежів органами Державної казначейської служби України, суд зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у даному випадку порушення грошового зобов'язання, суд не приймає доводи відповідача щодо неможливості виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).(п.1.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р.).

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" (49000, м. Дніпро, вул. Карла Маркса, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, б. 2, ) 221 322 грн. 16 коп. (двісті двадцять одну тисячу триста двадцять дві грн. 16 коп.) основного боргу, 28 531 грн. 58 коп. (двадцять вісім тисяч пятсот тридцять одну грн.. 58 коп.) пені, 2 128 грн. 81 коп. (дві тисячі сто двадцять вісім грн.81 коп.) 3% річних, 3 572 грн. 45 коп. (три тисячі пятсот сімдесят дві грн. 45 коп.) інфляційних втрат, 3 833 грн. 33 коп. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено 15.08.16р.