КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р. Справа№ 910/2862/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Козир А.О. - представник за довіреністю від 02.03.2016 року;

від відповідача: Косар Б.М. - представник за довіреністю від 27.04.2016 року;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 року

у справі № 910/2862/16 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник"

до Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Господарник" звернувся до суду з позовною заявою до Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед про визнання виконавчого напису № 4917 вчиненого 29.12.2015 року приватним нотаріусом Войтовським Валентином Сергійовичем таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що документально не підтверджено наявність у відповідача права вимоги до позивача, а також відсутні докази безспірності вимог відповідача до компанії Ансуса Лімітед, майновим поручителем якої виступає позивач.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встанволення різності боргових зобов'язань, вказаних у вимозі, направленої банком позичальнику, та в спірному виконавчому написі, є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, місцевий господарський суд помилково встановив наявність переходу прав кредитора від первинного кредитора Марфін Попюлар Бенк Паблік Кампані Лімітед до Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед, оскільки відсутні докази переходу права кредитора від Марфін Попюлар Бенк Паблік Кампані Лімітед до Сайпрес Попюлар Бенк.

Відповідно до протоколу передачі судової справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" по справі № 910/2862/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 19.07.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 року враховуючи перебування у відпустці судді Руденко М. А., яка не є головуючою суддею, справу № 910/2862/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 18.07.2016 року, справу № 910/2862/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Зеленін В. О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" прийнято до свого провадження у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Зеленін В. О.

У судове засідання 19.07.2016 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 19.07.2016 року заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.07.2016 року підтримав клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року відкладено розгляд справи до 27.07.2016 року.

У судове засідання 27.07.2016 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судове засідання 27.07.2016 року не з'явився, однак подав через відділ документального забезпечення суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.07.2016 року не заперечував проти клопотання позивача та надав пояснення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 року відкладено розгляд справи до 03.08.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016 року враховуючи перебування на лікарняному судді Зеленіна В. О., який не є головуючим суддею, справу № 910/2862/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 02.08.2016 року, справу № 910/2862/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Кропивна Л. В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року, справу № 910/2862/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Кропивна Л. В.

Представник позивача у судовому засіданні 03.08.2016 року подав клопотання про повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи у відповідності до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, у зв'язку із чим просив зупинити провадження у справі.

Представник відповідача у судовому засданні 03.08.2016 року заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання позивача.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача відмовила у його задоволенні, з підстав необгрунтованості, оскільки повноважний представник відповідача належним чином повідомляється про розгляд справи згідно норм чинного господарського процесуального законодавства України та бере участь у судових засіданнях.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 29.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським Валентином Сергійовичем вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за № 4917 (далі - виконавчий напис), про звернення стягнення майнового комплексу в цілому, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34, загальною площею 14876,2 кв. м., та належить на праві власності - Товариству з обмеженою відповідальністю «Господарник», ідентифікаційний код 30971302, яке зареєстроване за адресою: 02090, м. Київ, вул. В. Сосюри, буд. 5, кімната 415 А на користь Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед.

Вказаний виконавчий напис вчинений за договором іпотеки, який посвідчений 27.11.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Постолом Н.І. і зареєстрований в реєстрі за № 4356 та за договором про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченого Репкіною А.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 20.01.2015 року за реєстровими №№ 48, 49.

Як встановлено колегією суддів, 18.08.2008 року між Марфін Попюлар Бенк Паблік Кампані Лімітед, що згодом змінив назву на Сайпрес Попюлар Бенк Паблік Кампані Лімітед (первісний кредитор, банк) та Приватною компанією з обмеженою відповідальністю «Антуза Лімітед» (боржник, позичальник) був укладений кредитний договір.

На підставі вказаного договору первісний кредитор надав позичальнику строкову кредитну лінію з лімітом 25 000 000, 00 доларів США, або еквівалентом у євро, річною процентною ставкою, яка є сумою Маржи та ставки Лібор чи Єврібор і на умовах, що викладені в кредитному договорі з урахуванням чотирьох додаткових угод до нього.

На виконання вказаного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 25 000 000, 00 дол. США, на підставі додаткової угоди до кредитного договору від 18.12.2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27.11.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Господарник» (іпотекодавець) та Марфін Бенк Паблік Ко ЛТД (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки.

Відповідно до п. 2.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно іпотекодавця, а саме майновий комплекс в цілому, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34, загальною площею 14876,2 кв. м.

20.01.2015 року між первісним кредитором та Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед (новим кредитором) був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором.

Згідно із п. 2.1 вказаного договору первісний кредитор безумовно, остаточно та повністю відступив новому кредитору права вимоги за кредитним договором.

Крім того, права іпотекодержателя за іпотечним договором були передані відповідачу - Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, що укладений 20.01.2015 р. між первісним кредитором і відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Репкіною А.В. за реєстровими № 48,49.

Так, відповідно до п. 14.02 кредитного договору, банк може, без завдання шкоди жодним з його інших прав, в будь-який момент після виникнення випадку невиконання зобов'зань, шляхом надання повідомлення позичальнику, оголосити, що настає строк сплати суми кредиту та всіх нарахованих відсотків і комісій, та всіх інших сум, які підлягають сплаті згідно з цим договором, при цьому строк їх сплати настає негайно або у відповідності з таким повідомленням.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.09.2014 року відповідач направив позичальнику - Антуза ЛТД повідомлення про невиконання зобов'язань, відповідно до якого зазначив, що загальна сума заборгованості останнього за кредитним договором станом на 29.07.2014 року становить 20 854 978, 94 дол. США, з яких сума основного боргу - 18 173 785, 37 дол. США, відсотки - 1 474 044, 28 дол. США та пеня - 1 207 149, 29 дол. США та вимагав негайного погашення заборгованості.

Пунктом 5.2. договору іпотеки встановлено, що якщо настав випадок невиконання зобов'язань і триває, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику повідомлення про невиконання зобов'язання з вимогою усунути відповідне порушення, що призвело до відповідного випадку невиконання зобов'язань. Якщо протягом 30 календаних днів, починаючи з дати отримання іпотекодавцем повідомлення порушення не усунено, іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки або його частину у порядку, визначеному у цьому договорі та законі про іпотеку.

09.02.2015 року відповідач направив на адреси позивача та позичальника - Антуза ЛТД повідомлення про дефолт, відповідно до якого зазначив, що станом на 28.01.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 21 708 371, 24 дол. США. У зв'язку із тим, що повідомлення про невиконання зобов'язань від 05.09.2014 року виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена, відповідач вирішив реалізувати свої права за договором іпотеки шляхом звернення до приватного нотаріуса про отримання виконавчого напису на предмет іпотеки - цілісний майновий комплекс, загальною площею 14 876, 2 кв.м, розташований за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34. У випадку незадоволення іпотекодавцем та/або позичальником забезпечених зобов'язань протягом 30 календарних днів від дати отримання повідомлення, забезпеченні зобов'язання будуть задоволенні за рахунок предмета іпотеки.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідач, 29.12.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. із заявою про вчинення виконавчого напису.

30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. вчинено виконавчий напис № 4917, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на майновий комплекс в цілому, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34, загальною площею 14 876, 2 кв.м. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 23 097 276, 79 дол. США.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки розмір вимог вказаних у виконавчому написі № 4917 від 29.12.2015 року не співпадає з розміром заборгованості вказаним у повідомленні про дефолт від 09.02.2015 року, яке відповідач направив позивачу.

Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. за №20/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Тобто, необхідним для визначення безспірності є документи, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку. При цьому заборгованість, визначена в цих документах не потребує додаткового доказування, вона є безспірною.

Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку вчинення дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Таким чином, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника.

Отже, господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність банку, як кредитору, права звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис не підлягає виконанню.

Так, колегія суддів зазначає, що безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення № 566 є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням № 254 визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Так, як встановлено колегією суддів, відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису № 538/02-20 від 29.12.2015 року було додано: оригінал договору іпотеки від 13.10.2009 року; оригінал договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 20.01.2015 року; нотаріально посвідчений переклад з копією кредитного договору від 18.08.2008 року з доповненнями; повідомлення про невиконання зобов'язання від 05.09.2014 року; нотаріально посвідчений переклад з копією договору від 20.01.2015 року про відступлення прав за кредитним договором; повідомлення про відступлення від 21.01.2015 року з доказами направлення; повідомлення про дефолт від 09.02.2015 року з доказами направлення; нотаріально посвідчений переклад з копією виписки по рахунку позичальника; нотаріально посвідчений переклад з копією розрахунку заборгованості.

Отже, надані відповідачем виписки з рахунків, є первинними бухгалтерськими документами та свідчать про факт надання кредиту, його часткового повернення, нарахування процентів за користування кредитом та часткова оплата таких процентів, нарахування неустойки, що підтверджують безспірність заборгованості.

Щодо тверджень позивача, що сума заборгованості не є безспірною, оскільки розмір заборгованості, який зазначений у повідомленні про дефолт не співпадає із сумою заборгованості зазначеному у виконавчому написі нотаріуса, то колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося вище, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

При цьому, лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у повідомленні не свідчить про наявність спору, оскільки загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу, у зв'язку із збільшенням процентів за користування кредитом.

Аналогічна правова викладена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15.

Таким чином, перевіривши документи надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису та встановивши, що розмір заборгованості, який міститься у виконавчому написі нотаріуса збільшений, у зв'язку із донарахуванням процентів за користування кредитом за період з 28.01.2015 року по 18.11.2015 року, колегія суддів приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса № 4917 від 29.12.2015 року вчинений із дотриманням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та у відповідності до норм чинного законодавства України.

Щодо посилань позивача, що відповідачу не належать права іпотекодержателя за договором іпотеки від 27.11.2009 року, оскільки відсутні докази зміни найменування первинного кредитора - Марфін Попюлар Бенк Паблік Кампані Лімітед на Сайпрес Попюлар Бенк Паблік Ко ЛТД, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що у разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки, нотаріус перевіряє за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Колегією суддів встановлено, що згідно із витягу про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 29.12.2015 року обтяжувачем (іпотекодержателем) майнового комплексу, який розташований за адресою: м. Київ, вул.. Червнопрапорна, 34, площею 14 876, 20 кв.м., за договором іпотеки від 27.11.2009 року, є Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед.

Таким чином, твердження позивача, що відповідачу не належать права іпотекодержателя за договором іпотеки від 27.11.2009 року є необґрунтованими.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 року у справі № 910/2862/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 року у справі № 910/2862/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/2862/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко