РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2016Справа №910/11564/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"
до Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва"
простягнення 55 643,45 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Мельник Н.В. - представник за довіреністю № 09/1326 від 19.07.16;
від відповідача не з'явились
В судовому засіданні 10.08.16, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" про стягнення коштів у розмірі 55 643,45 грн., в тому числі: 37090,71 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію, 3 % річних у сумі 1446,24 грн., 13699,83 грн. інфляційних втрат та 3406,67 грн. пені, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 430092 від 01.10.2014 р. в частині своєчасної оплати за поставлену теплову енергію, внаслідок чого у останнього утворився борг, за наявності якого позивачем нараховані відповідачу пеня, 3 % річних та інфляційні втрати у зазначених вище розмірах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/11564/16 та призначено розгляд справи на 10.08.2016.

06.07.2016 через канцелярію суду відповідача надав документи на виконання вимог ухвали суду від 23.06.2016, а також відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував з таких підстав. Рішенням Київської міської ради №823/1687 від 23.07.2015 "Про припинення комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" шляхом приєднання його до комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва" вирішено припинити комунальне підприємство "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" шляхом приєднання його до комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва. Строк, визначений засновником юридичної особи, що прийняв рішення про припинення комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" для заявлення кредиторами своїх вимог, встановлений до 29.02.2016, стосовно чого внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З огляду на це, відповідач вважає, що вимоги ТОВ «Євро-реконструкція» не підлягають задоволенню, так як заборгованість за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 430092 від 01.10.2014 мають бути заявлені в кредиторських вимогах та питання про їх задоволення має вирішуватисчь ліквідаційною комісією відповідно до норм ст. 112 ЦК України.

Відповідач зазначає, що втратив статус виконавця комунальних послуг у зв'язку з набранням чинності з 26.04.14 р. Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", а також з 16.02.15 р. не є балансоутримувачем майна внаслідок прийняття Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією 13.02.15 р. розпорядження № 61, яким з 16.02.15 р. на праві господарського відання об'єкти житлового та нежитлового фонду передані до сфери управління Дніпровської районної ради в м. Києві державної адміністрації.

На думку відповідача у нього відсутні правові підстави та повноваження щодо забезпечення споживачів комунальними послугами в якості їх виконавця або виробника, у зв'язку з чим відсутні підстави надавати житлово - комунальні послуги, зокрема, з постачання теплової енергії у гарячій воді, відповідно і нарахування позивача не підлягають оплаті відповідачем.

У судове засідання 10.08.2016 р. з'явився уповноважений представник позивача, який надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 10.08.2016 не з'явився, про дату, час та місце розгляду даної справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 470.

Згідно п. 3.9.2. Постанови №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач виклав свою позицію у відзиві на позв, який було подано до судового засідання через канцелярію суду, належним йому процесуальним правом приймати участь в судовому засіданні відповідач не скористався, беручи до уваги те, що представник позивача проти розгляду справи за відсутності представника відповідача не заперечував, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" (далі - енергопостачальна організація, позивач) та Комунальним підприємством "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" (далі - покупець, відповідач) було укладено Договір № 430092 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - договір), предметом якого є вироблення, систематичного постачання та передавання у власність покупця теплової енергії у вигляді гарячої води (надалі - товар) у період з 01.10.2014 по 30.09.2015 у кількості 128,199 Гкал, з максимальним навантаженням 0,065 Гкал/год, в т.ч. на потреби опалення 0,065 Гкал/год (п.1.1 Договору).

Розділами 2 - 9 Договору сторони узгодили умови і порядок поставки, обов'язки та права енергопостачальної організації та покупця, облік теплової енергії, розрахунки за теплову енергію та відповідальність сторін тощо.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що цей Договір укладений на термін з 01.10.2014 р. по 30.09.2015 р. і вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо жодна зі сторін даного договору не заявить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення.

За умовами п.10.4 Договору він може бути припинений за спільною письмовою згодою сторін, при умові відсутності заборгованості.

Вказаний Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками покупця та енергопостачальної організації.

Окрім того сторонами узгоджені та підписані додатки №№ 1 - 4 до Договору, які є його невід'ємною частиною, а саме схема абонентської теплотраси, яка знаходиться на балансі покупця, обсяг поставки теплової енергії у вигляді гарячої води на опалювальний сезон 2014-2015рр., тарифи, анкетні дані покупця тощо.

Також сторонами була укладена Додаткова угода до Договору № 430092 на постачання теплової енергії у гарячій воді щодо уточнення статусу платника податку на прибуток покупця та енергопостачальної організації.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання параграфу § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Окрім того, суд зазначає, що відносини між позивачем та відповідачем регулюються спеціальним законодавством у сфері енергопостачання, а саме Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 р., Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007р. (далі - Правила).

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно приписів ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою і другою статті 275 та частиною шостою статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Теплогенеруюча організація визначена приписами вказаної статті закону як суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Споживачем теплової енергії є юридична або фізична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. За частиною 5 статті 19 наведеного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 4 статті 19 та статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу, своєчасне укладення якого з теплопостачальною організацією є основним обов'язком споживача теплової енергії.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначені Правилами, відповідно до п. 3 яких споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

При цьому пунктом 4 Правил визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору поставка товару здійснюється енергопостачальною організацією на межу балансової належності, визначену у Додатку №1 до Договору. Подача теплової енергії покупцю та заповнення систем теплоспоживання покупця теплоносієм здійснюється виключно на підставі нарядів встановленої форми, що виписуються енергопостачальною організацією.

Облік спожитої теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлені на межі балансової належності покупця та енергопостачальної організації у відповідності до чинного законодавства (п.5.1 Договору).

Відповідно до Додатку №3а до Договору (Довідка "Дані по будинках (спорудах) КП "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва"), копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що опалення і гаряче водопостачання будинку за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 7/1 (№ особового рахунку 430092) здійснюється від теплових мереж Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція".

Відповідно до статті 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Розрахунки з покупцем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, по групах споживачів, що затверджені розпорядженнями (рішеннями) Київської міської держадміністрації, а також органами місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують, встановлюють) тарифи на теплову енергію для енергопостачальної організації за кожну відпущену Гігакалорію (грн./1 Гкал). Тарифи можуть змінюватись у зв'язку зі змінами розмірів складових складових калькуляцій собівартості теплової енергії (ціна паливо тощо), також в інших випадках, передбачених діючими законодавством та нормативними актами. У разі зміни тарифів на теплову енергію сторони здійснюю розрахунки за новими тарифами, з дня їх введення в дію згідно умов даного Договору (п. 6.1 Договору).

Згідно Додатку № 4 до Договору тарифи на теплову енергію у вигляді гарячої води для споживачів теплової енергії станом на 01.10.14 р. за 1 Гігакалорію складають без урахування ПДВ опалення - 359,42 грн./Гкал.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що покупець сплачує енергопостачальній організації: за кожну прийняту Гкал теплової енергії; за теплові втрати; за заповнення мережною водою теплових мереж та місцевих систем теплопостачання; за забруднення зворотньої мережної води.

Відповідно до п.6.4 Договору всі розрахунки по цьому договору виконуються на підставі рахунків, які покупець отримує від енергопостачальної організації, виключно у грошовій формі за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України.

Згідно п.6.5 Договору покупець щомісяця з 07 по 14 число отримує в енергопостачальній організації оформлені бланки актів приймання-передачі товарної продукції, актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію на початок розрахункового періоду, табуляграми та рахунок-фактури на сплату теплової енергії з урахування недоплати або переплати за попередні періоди. По одному примірнику підписаних актів звірки та приймання-передачі товарної продукції покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця. В разі непідписання або неповернення вчасно акту звіряння цей документ вважається прийнятим в редакції енергопостачальної організації.

Окрім того, як погоджено сторонами в п.6.8 Договору в разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, покупець зобов'язаний у 10-денний термін з часу отримання платіжних документів (але не пізніше 25 числа поточного місяця - наступного за звітним) письмово повідомити про це енергопостачальну організацію та протягом цього ж строку направити свого представника з обґрунтовуючи ми документами для проведення звіряння та підписання відповідного акту. В іншому випадку відмова покупця сплатити виставлений рахунок енергопостачальної організації вважатиметься безпідставною.

Покупець самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком-фактурою не пізніше 25 числа поточного місяця, в тому числі теплову енергію, яка використана субабонентами покупця (п.6.6 Договору).

Загальна сума договору складається із суми планової вартості обсягів місячних поставок теплової енергії протягом вказаного у п.10.1 строку дії Договору та складає 49060,85 грн. (п.6.9 договору).

Судом встановлено за матеріалам справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, що на виконання умов вищезазначеного Договору та додатків до нього за період з 01.10.2014 р. по 01.04.2015 р. позивачем здійснено постачання відповідачу теплової енергії у вигляді гарячої води на загальну суму 45090,71 грн., обсяг якої підтверджується наданими позивачем копіями особистих карток (табуляграм) за Договором та актів приймання-передавання товарної продукції за спірний період.

Як вбачається із матеріалів справи, заперечень щодо факту отримання та обсягів поставленої позивачем теплової енергії за спірний період з боку відповідача до суду не надходило, докази пред'явлення відповідачем претензій щодо якості, обсягів та термінів постачання теплової енергії у гарячій воді, докази опротестування даних, зазначених в облікових картках (табуляграмах) та розрахункових документах за період з 01.10.14 р. по 01.04.15 р., а також будь-які заперечення щодо повного та належного виконання ТОВ "Євро-Реконструкція" умов Договору з боку відповідача відсутні.

При цьому, враховуючи положення п. 6.5 Договору щодо визначеного сторонами порядку отримання табуляграм фактичного споживання теплової енергії за попередній період, можливість посилання на відсутність (неодержання) вказаних документів як на підставу невиконання зобов'язань зі своєчасної та повної оплати теплової енергії, в обсязі, який фактично був спожитий у спірний період, у відповідача відсутня.

За таких обставин, судом встановлено, що позивачем виконано прийняті на себе зобов'язання з постачання теплової енергії, обумовлені Договором, а відповідачем, у свою чергу, прийнято та спожито теплову енергію без будь - яких зауважень.

Разом з тим, як встановлено судом згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, покупцем поставлену на підставі спірного Договору в спірний період теплову енергію оплачено не було, заборгованість за спожиту теплову енергію складає 37090,71 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГКУ кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, свої зобов'язання щодо оплати у встановлений термін спожитого обсягу теплової енергії в сумі 37090,71 грн., всупереч вимогам законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути в позовній заяві.

Разом з тим, відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що у зв'язку з набранням чинності з 26.04.2014 р. Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" № 1198-18 від 10.04.14 р. у Комунального підприємства "Керуючи дирекція Дніпровського району м. Києва", починаючи з 26.04.2014 р. відсутні правові підстави надавати житлово-комунальні послуги, а у позивача - вимагати у відповідача оплати за їх споживання.

Отже, на думку відповідача, прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" та набрання ним чинності є саме тією обставиною, яка є підставою для припинення зобов'язання.

Вказані твердження відповідача відхиляються судом, оскільки прийняття змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 26.04.2014 року не передбачає автоматичного розірвання договорів у сферах теплопостачання та надання житлово - комунальних послуг, які діяли до прийняття цього закону. Даний Закон лише визначає, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Окрім того, зазначені зміни до закону не встановлюють строків, порядку оформлення відносин суб'єктів, які здійснюють діяльність у сфері комунальних послуг.

Також, оскільки стороною спірного Договору, на яку покладено обов'язок по оплаті вартості спожитої теплової енергії, є відповідач, то і спірна заборгованість за договором є заборгованістю саме відповідача перед позивачем. До того ж припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати наданих послуг, приймаючи до уваги також підтвердження факту надання таких послуг матеріалами справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 910/14306/15 від 16.12.15 р.

Суд зазначає, що Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.06.2013 № 335 закріплено з 02.09.2013 на праві господарського відання за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" об'єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації та елементи зовнішнього благоустрою згідно з додатками № 1, 2, 3.

Як свідчить акт прийняття-передачі основних засобів від 30.10.13 р., копія якого наявна в матеріалах справи, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва передало, а Комунальне підприємство "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" прийняло на баланс , зокрема, і нежитловий фонд.

Поряд із цим судом критично оцінюються заперечення відповідача проти позовних вимог, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності у нього обов'язку сплачувати за поставлену позивачем теплову енергію у гарячій воді за період з 01.10.2014 р. по 01.04.2015 р. у зв'язку з тим, що Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 р. №61 було закріплено з 16.02.2015 р. за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" об'єкти житлового і нежитлового фонду територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та елементи зовнішнього благоустрою.

При цьому відповідно до рішення Київської міської ради № 823/1687 від 23 липня 2015 правонаступником усіх прав, обов'язків та майна Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" є Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, яке є відповідачем у даній справі.

Суд зазначає, що акти приймання - передачі на баланс житлового фонду можуть свідчити лише про передачу об'єктів та не свідчать про автоматичне припинення зобов'язань відповідача за спірним Договором.

Окрім того станом на день вирішення спору 10.08.16 розподільчого балансу та акту приймання - передавання об'єктів (житлових та нежитлових будівель) з балансу відповідача на баланс КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" сторонами суду не надано.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

При цьому, як встановлено судом, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про перебування юридичної особи - відповідача в процесі припинення з 23.12.15 р.

Поряд із цим суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною 6 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Однак, згідно з відомостей із цього Єдиного державного реєстру, останній не містить дати державної реєстрації відповідних змін. А тому, на дату винесення судом рішення КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва не може вважатися правонаступником КП "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" у спірних зобов'язальних правовідносинах.

В матеріалах справи міститься підписаний сторонами та скріплений їх печатками розгорнутий акт звіряння за Договором № 430092 від 01.10.2014, відповідно до якого станом на 05.07.2016 заборгованість відповідача складає 37090,71 грн.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Договором у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості за поставлену теплову енергію відповідач суду не представив, тому вимога позивача про стягнення з Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" заборгованості за поставлену теплову енергію підлягає задоволенню у розмірі 37090,71 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 3406,67 грн., інфляційну складову боргу в сумі 13699,83 грн. та 3 % річних в сумі 1446,24 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 611 та 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у зазначеній сфері визначено статями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Згідно п.1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова № 14) з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з пунктом 9.2 договору в разі несплати покупцем за прийняту теплову енергію у встановлені строки енергопостачальна організація нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день до моменту погашення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем в додатках до позовної заяви, ним було нараховано пеню на заборгованість, що виникла в період з грудня 2014 по березень 2015, проте позивачем невірно визначено початок та кінець нарахування пені за кожний місяць, оскільки відповідно до умов п. 6.6 договору оплата за теплову енергію мала бути здійснена відповідачем не пізніше 25 числа поточного місяця, отже прострочення має місце з 26 числа.

Так, відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Судом здійснено перерахунок пені за договором № 430092 від 01.10.2014, яка нарахована на заборгованість, що виникла в період з грудня 2014 по березень 2015, з урахуванням визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та строку визначеного п. 6.6 договору:

Місяць, за який виник боргСума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
Грудень 201411838.4926.12.2014 - 25.01.20153114.0000 %0.077 %281.53
Січень 201510876.7926.01.2015 - 05.02.20151114.0000 %0.077 %91.78
Січень 201510876.7906.02.2015 - 25.02.20152019.5000 %0.107 %232.44
Лютий 201512079.5426.02.2015 - 03.03.2015619.5000 %0.107 %77.44
Лютий 201512079.5404.03.2015 - 25.03.20152230.0000 %0.164 %436.85
Березень 20151886.3226.03.2015 - 25.04.20153130.0000 %0.164 %96.12
Всього 1216 грн. 16 коп.

Таким чином, за перерахунком суду з відповідача підлягає стягненню 1216,16 грн. пені, в частині стягнення пені в сумі 2190 грн. 51 коп. слід відмовити.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення інфляційної складової суми боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми 3 % річних, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим, отже на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 1446,24 грн.

За перерахунком суду, розмір інфляційних нарахувань в межах визначеного позивачем періоду є більшим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем. Проте, виходячи з того, що збільшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, яким позивач не скористався, суд не вправі самостійно збільшувати розмір позовних вимог, зокрема, в частині втрат від інфляції, тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату поставленої теплової енергії підлягають задоволенню в сумах, нарахованих позивачем, а саме в розмірі 13 699,83 грн.

Згідно з ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Керуючи дирекція Дніпровського району м. Києва" (02002 м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ідентифікаційний код 38133008) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011 м. Київ, вул. П. Мирного, 28, оф. 20, ідентифікаційний код 37739041) 37090 (тридцять сім тисяч дев'яноста) грн. 71 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 1216 (одну тисячу двісті шістнадцять) грн. 16 коп. пені, 1446 (одну тисячу чотириста сорок шість) грн. 24 коп. - 3 % річних, 13699 (тринадцять тисяч шістсот дев'яноста дев'ять) грн. 83 коп. інфляційних нарахувань та 1323 (одну тисячу триста двадцять три) грн. 75 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.08.2016 р.

Суддя Пукшин Л.Г.