РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2016Справа №910/27692/15
За позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики

Львівської міської ради

До Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

Про стягнення 31 429,83 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники сторін:

від позивача: Чижова І., довіреність №4 2302-вих-1034 від 29.07.2016

(відеоконференція м. Львів)

від відповідача Мірошніков П.В., довіреність б/н від 21.07.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/27692/15 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач) про стягнення 31 429,83 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що 12.05.2009 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-7150-9, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення 1 поверху, що позначені в технічній документації під літерами 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, загальною площею 66,5 кв.м., які знаходяться в будівлі (літ. А-4) за адресою: м. Львів, вул. С. Бандери, 3, що знаходиться на балансі ЛКП "Цитадель - Центр" і належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності строком з 12.05.2009 року по 12.05.2014 року включно. Як зазначає Позивач, 15.04.2014 року Відповідач звернувся із заявою про продовження договору оренди, проте було виявлено невідповідність між технічним паспортом на приміщення та фактичним виглядом вказаного приміщення внаслідок чого була виготовлена нова технічна документація після закінчення строку дії договору 14.11.2014 р. Рішенням Львівської міської ради №4354 від 26.02.2015 року надано Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в оренду приміщення 1 поверху під літерами 3-1, 3-2, 3-5, 3-6 за адресою: м. Львів, вул. С. Бандери, 3, строком на 2 роки 364 дні. Таким чином, внаслідок продовження користування Відповідачем об'єктом оренди після закінчення терміну дії Договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-7150-9 і не повернення орендованого майна, Позивачем нарахована неустойка на підставі ч.2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі 31 429 грн. 83 коп. За таких підстав, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" неустойку в розмірі 31 429 грн. 83 коп.

Вказану справу було передано до господарського суду міста Києва з Вищого господарського суду України, для здійснення нового розгляду, згідно постанови від 27.04.2016р.

Ухвалою суду від 11.05.2016р. справу № 910/27692/15 прийнято до розгляду суддею Мельником В.І. та призначено до розгляду на 06.06.2016 р.

30.05.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

31.05.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду клопотання про відкладення судового розгляду справи.

06.06.2016р. представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явились.

Суд вирішив відкласти розгляд справи та задовольнив клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

01.07.2016р. внаслідок задоволення клопотання позивача, судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по справі, проти позову заперечив, просив суд задовольнити клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд задовольнив клопотання представника відповідача та відклав розгляд справи на 05.08.2016р.

05.07.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду відзив на позовну заяву.

25.07.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду доповнення до відзиву.

02.08.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду заяву про збільшення позовних вимог.

05.08.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд відкласти розгляд справи для уточнення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні клопотанні позивача про відкладення розгляду справи та заперечив щодо прийняття заяви про збільшення позовних вимог.

Суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2009 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (позивач, орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (відповідач, орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-7150-9. Відповідно до умов договору № Г-7150-9 від 20.05.2009р. (п.1.1.) Орендодавець - передав, а Орендар - прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення 1-го поверху, що позначені в технічній документації під літерами 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, загальною площею 66,5 кв.м., розташованого у будівлі (літ. «А-4»), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, буд. 3.

Об'єкт оренди знаходиться на балансі ЛКП «Цитадель-Центр» (Балансоутримувач) та належить територіальні громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності № Г-01673 виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради 24.01.2006р.

Метою оренди вищезазначеного нежитлового приміщення (Розділ 2 Договору) було - розміщення підрозділу Орендаря (ПАТ «Державний ощадний банк України»).

Згідно з п.5.1. Договору, розмір місячної орендної плати Об'єкта оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення даного Договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради № 897 від 07.06.2007 р. (зі змінами та доповненнями внесеними ухвалою Львівської міської ради № 2569 від 09.04.2009 р.), що складає 5 260,29 грн. без ПДВ за перший місяць оренди (або на момент переукладення договору) з врахуванням індексу інфляції.

Загальна сума річної орендної плати на момент укладення цього договору без врахування індексу інфляції становить 60 784,92 грн. без ПДВ.

У відповідності до умов договору (п.3.2.) при передачі об'єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується Орендарем та Балансоутримувачем.

У зв'язку з фактичним використанням Орендарем Об'єкта оренди за попереднім договором, об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання Договору (п. 3.3.).

Пунктом 4.1. Договору було передбачено, що термін дії Договору оренди обчислюється з 12 травня 2009 року по 12 травня 2014 року, тобто Договір оренди укладений на 5 років.

Відповідно до п. 9.1. Договору повернення Орендодавцю об'єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії Договору або дострокового його припинення чи розірвання.

Сторони повинні приступити до передачі Об'єкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди (п. 9.2.).

У пункті 9.3. Договору сторони погодили, що об'єкт оренди повинен бути переданий Орендарем та прийнятий Орендодавцем (чи за його дорученням Баланстоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних в п. 9.1. Договору.

Враховуючи належним чином виконання прийнятих на себе договірних зобов'язань, Відповідач звернувся до Позивача з проханням продовжити договір оренди об'єкта, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, 3, загальною площею 75,5 кв.м. відповідно до технічного паспорту від 16.03.2001р. на новий термін, а саме 2 роки 364 днів, що підтверджується листом від 14.04.2014р. (вхід. № 2-6147/АП від 15.04.2016р.).

26.05.2014р. Позивачем направлено на адресу Відповідача лист від 26.05.2014р. №2302-вих-1565 з повідомленням про припинення договірних стосунків у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди 12.05.2014р. та з проханням повернути балансоутримувачу орендоване приміщення по акту приймання-передачі протягом 15 днів. Доказом відправлення вищевказаного листа є копії фіскального чеку № від 27.05.2014р. та реєстр відправлення рекомендованих листів № 1 від 27.05.2014р.

Розглянувши звернення Відповідача від 14.04.2014р. про продовження терміну договору оренди, Позивач у відповідь направив лист № 2302-1704 від 13.06.2014р., в якому повідомив Відповідача, що звернення розглянуто та 14.05.2014р. інформовано комісію з підготовки пропозиції для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова, 13.05.2014р. працівниками управління комунальної власності проведено обстеження зазначених нежитлових приміщень та виявлено невідповідність об'єкта оренди відповідно до наданої технічної документації від 16.03.2001р. Крім того, Позивач повідомив, що Відповідачу необхідно виготовити нову інвентаризаційну справу на орендовані приміщення та після чого буде підготовлено наказ про продовження договору оренди.

В подальшому, 07.11.2014р. виготовлено новий технічний паспорт на нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, 3, інвентарний номер 922.

22.12.2014р. Позивачем на адресу Відповідача направлено лист № 2302-3672 на заяву Відповідача від 14.04.2014р. про продовження договору оренди, в якому повідомлено, що дане питання розглянуто на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова, управлянням комунальної власності підготовлено проект ухвали про надання в оренду приміщень за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, 3, який буде запропонований для розгляду на сесії Львівської міської ради.

Відповідно до Ухвали Львівської міської ради № 4354 від 26.02.2015р. Відповідачу надано в оренду нежитлові приміщення 1-го поверху під індексами 3-1, 3-2, 3-5, 3-6 площею 61,3 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, 3, терміном на 2 роки 364 днів.

Позивач, направивши листа №2302-1260 від 23.04.2015р., повідомив Відповідача про повернення об'єкту оренди шляхом підписання акту приймання-передачі до моменту укладення нового договору оренди.

У відповідності до умов договору (п.9.4.) частина нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, 3, під індексами 3-1, 3-2, 3-3, 3-4. 3-5, 3-6 загальною площею 66,5 кв.м. була передана Орендарем та прийнята Орендодавцем, на підтвердження чого сторонами було підписано відповідний акт приймання-передачі приміщення від 30.04.2015р.

30.04.2015р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ф-9563-15. Відповідно до умов договору № Ф-9563-15 від 30.04.2015р. (п.1.1.) Орендодавець - передав, а Орендар - прийняв у строкове платне користування нерухоме майно з індексами приміщень 3-1, 3-2, 3-5, 3-6, загальною площею 61,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, буд. 3, що підтверджується актом приймання-передачі від 30.04.2015р.

Внаслідок того, що Відповідач порушив строки повернення об'єкта оренди та підписання актів приймання - передачі об'єкту оренди, Позивач нарахував Відповідачу неустойку, на підставі ст.785 ЦК України, яка за розрахунком позивача складає 111 552, 10 грн., яку Позивач просив суд стягнути з Відповідача, згідно поданої на розгляд суду позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог.

У судових засіданнях Відповідача проти позову заперечував, зазначив, що договір оренди був пролонгований, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази про вручення Відповідачу листа від 26.05.2014р. №2302-вих-1565 про повернення об'єкта оренди, а також Відповідач здійснював оплату орендних платежів за весь час користування об'єктом оренди.

Відповідачем вказано, що протягом періоду користування об'єктом оренди сторони узгоджено та добросовісно діяли з метою подальшого розвитку правовідносин.

Суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 26, п. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором найму (оренди).

Згідно ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст.785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлюється такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Згідно з ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Крім того, суд зауважує на тому, що у п.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/735/2012 від 29.05.2012р. «Про деякі питання практики застосування статей 785 та 785 Цивільного кодексу України» визначено, неустойка, стягнення якої передбачено ч.2 ст.785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому застосування до неї спеціальної позовної давності є неправильним. Таким чином, ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів ст.549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Така ж правова позиція викладена у п. 5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 25.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» та висновках Верховного суду України від 01.08.2012 року, викладених у рішеннях, прийнятими за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав передбачених п.1, ч.І ст.111-16 ГПК України, за перше півріччя 2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу (приватизації) об'єкта оренди;

- ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря;

- загибелі (знищення)об'єкта оренди.

Нормою ст. 764 Цивільного кодексу України зазначено, якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, у разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, Відповідачем було направлено лист від 14.04.2014р. з пропозицією про продовження договору оренди від 20.05.2009р., тобто Відповідач, який належно виконує обов'язки за договором оренди та має переважне право перед іншими особами на укладення договору на новий термін, висловив своє бажання продовжити відносини найму за місяць до закінчення терміну дії договору.

Позивачем направлено лист на адресу Відповідача від 26.05.2014р. № 2302-вих-1565 про припинення договору у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди 12.05.2014р. Отже, Позивач повідомив Відповідача про припинення договору у строк передбачений ч. 4 ст. 284 ГК України.

Проте, в подальшому у відповідь на заяву Відповідача про продовження договору оренди, Позивач направив лист № 2302-1704 від 13.06.2014р., в якому повідомив про необхідність виготовлення нової інвентаризаційної справи на орендовані приміщення, після чого управлінням буде підготовлено наказ про продовження договору оренди.

Суд дійшов висновку, що Позивач мав намір продовжити відносини найму з Позивачем, що підтверджується вищевказаним листом.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що строк дії договору закінчився 12.05.2014р., а отже Відповідач був зобов'язаний на підставі п. 9.5. Договору повернути Позивачу Об'єкт оренди протягом п'ятнадцяти днів з моменту закінчення терміну дії Договору згідно акту здачі-приймання, тобто не пізніше 27.05.2014р.

Як вбачається із матеріалів справи, акт приймання-передачі підписаний сторонами 30.04.2015р.

Оскільки, Відповідач в порушення вимог ст. 785 ЦК України не повернув Позивачу майно за Договором, Позивач просить стягнути з Відповідача, на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойку в розмірі 111 552, 10 грн.

Проте, після направлення відповіді від 13.06.2014р. на заяву Відповідача про продовження договору оренди, в якій Позивач повідомив про свій намір на продовження договору, Позивач протягом всього періоду ні разу не звернувся до Відповідача з вимогою повернути орендоване майно.

Пунтком 9.5. Договору сторони погодили, що об'єкт оренди вважається переданим Орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

Відповдіно до ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, враховуючи вищевказані положення Договору та норму Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що договір оренди від 20.05.2009р. припинив дію з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання, а саме 30.04.2015р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судом прийнято до уваги пояснення Відповідача щодо здійснення оплати орендних платежів за час фактичного користування об'єктом оренди, що підтверджується довідками долучених до позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, та надані Відповідачем копії рахунків виставлені Позивачем за користування об'єктом договору оренди від 20.05.2009р., а саме рахунки № № СФ-0007163 від 31.05.2014р., СФ-0007164 від 31.05.2014р., СФ-0013062 від 31.08.2014р., СФ-0015064 від 30.09.2014р., СФ-0017039 від 31.10.2014р.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що Відповідачем кожного місяця сплачувалася орендна плата, а Позивачем було прийнято такі платежі. Після сплати зазначених грошових коштів, Позивачем не було пред'явлено вимогу Відповідачу щодо припинення договору оренди, що також підтверджує факт погодження Позивача щодо продовження строку дії Договору.

Судом досліджено надані Позивачем довідки № 2302-вих-1786 від 10.08.2015р. та № 4-2302-1029 від 27.07.2016р., з яких вбачається зарахування орендної плати в часткову сплату неустойки. Проте, такі суми фактично були прийняті Позивачем в якості оплати за оренду об'єкта та не були повернуті Відповідачу.

Суд погоджується з твердженням Відповідача, що між сторонами існували відносини до підписання акту приймання-передачі від 30.04.2015р., оскільки за повідомленням Позивача готувалася нова інвентаризаційна справа, Позивачем розглядалось питання про продовження договору оренди та укладення нового договору оренди, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами: лист від 14.04.2014р. (вхід. № 2-6147/АП від 15.04.2016р.), лист № 2302-1704 від 13.06.2016р., лист № 2302-3672 від 22.12.2014р., ухвала Львівської міської ради № 4354 від. 26.02.2015р., лист № 2302-1260 від 23.04.2015р., акт приймання-передачі від 30.04.2015р., договір оренди № Ф-9563-15 від 30.04.2015р.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, відповідач в період з 12.05.2014р. по 30.04.2015р. користувався орендованим приміщенням на законних підставах, тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" неустойки у розмірі 111 552,10 грн. за несвоєчасне повернення об'єкту оренди за період з 12.05.2014р. по 30.04.2015р.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 15.08.2016р.)

Суддя В.І.Мельник