ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.08.16р. Справа № 904/6520/16

Суддя Юзіков С.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до Управління Державної казначейської служби України у місті Новомосковську Дніпропетровської області

про стягнення 6 639,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління Державної казначейської служби України у місті Новомосковську Дніпропетровської області про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування збитків (втрат) у зв'язку із неналежним, необєктивним та несвоєчасним виконанням рішення Господарського суду Київської області від 24.04.15р. у справі № 911/5431/14 .

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з ст.1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 Закону "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700,00 грн.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1 378, 00 грн.).

В позовній заяві, Позивач посилається на наявність інфляційних процесів в економіці держави що безпосередньо пов'язано з позовними вимогами у даній справі про стягнення грошових коштів згідно з ст.625 ЦК України (3% річних та індексу інфляції), як збитків (втрат) Позивача у зв'язку з тривалим, безпідставним та незаконним виконанням наказу Господарського суду Київської області від 21.05.15р. у справі № 911/5431/14.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд: "Стягнути з Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у місті Новомосковськ Дніпропетровської області (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Українська, 12; ідентифікаційний код 37951041) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) 6 639,78 грн. в рахунок відшкодування витрат (збитків) завданих Новомосковським МРВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у звязку із неналежним, необєктивним та несвоєчасним виконанням Рішення Господарського суду Київської області від 24.04.15р. у справі №911/5431/14.

Нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу регламентується положеннями ст. 625 ЦК України, відповідно до якої встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року N 14 сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З позовної заяви вбачається, що Позивачем заявлена майнова вимога щодо стягнення компенсації (плати) за не користування своїми коштами, яка становить 6 639,78 грн., отже за подання даної позовної заяви Позивач повинен був сплати судовий збір у сумі 1 378,00 грн., проте жодних доказів сплати судового збору Позивачем не надано.

Неподання доказів сплати судового збору є підставою для повернення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

Судом відхиляються доводи Позивача, щодо не справляння в даному випадку судового збору з підстав встановлених п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з положеннями ст. 11, 1173 ЦК України завдання шкоди є підставою для виникнення у завдавача такої шкоди зобов'язання по її відшкодуванню (деліктного зобов'язання). Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Таким чином, правова природа майнової шкоди є відмінною від правової природи компенсації (плати) за користування коштами, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" не містить вимог про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, при зверненні до суду з якими судовий збір не справляється, а тому заявник повинен сплатити судовий збір на загальних підставах.

Виходячи з викладеного, позовна заява з доданими до неї матеріалами підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 31 арк. та копія конверту.

Суддя ОСОБА_1