Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"08"серпня 2016 р. Справа № 927/604/16
Позивач: Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк",
Відповідач:Публічне акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод",
про стягнення 1440889,71 грн.
Суддя Фесюра М.В.
Представники сторін:
відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3
Публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк" заявлено позов про стягнення з публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" заборгованості за кредитним договором №5-354 від 20.06.2011 року у розмірі 28 515,30 дол. США, (що в гривневому еквіваленті на дату подачі позовної заяви 24.06.2016 року становить 709 544,19 грн., з яких 24 753,28 дол. США по відсоткам, 3 762,02 дол. США пені за порушення строку сплати відсотків) та 731 345,52 грн., (з яких: 643 859,40 грн. - заборгованості по відсоткам, 96 486,12 грн. пені за порушення строку сплати відсотків).
Згідно наявної в матеріалах справи копії ухвали господарського суду Чернігівської області від 03.07.15 у справі №927/1282/14 про порушення справи про банкрутство публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод", строк санації та термін повноважень керуючого санацією ОСОБА_2 боржника продовжено до 17.08.16. Таким чином, повноваженнями на управління підприємством боржника та представництво його інтересів наділений керуючий санацією останнього. Так, від уповноваженого на представництво інтересів представника керуючого санацією публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" надійшов відзив на позов, яким зазначив, що у звязку із наявністю значної заборгованості та постійним арештом банківських рахунків боржника, підприємство не змогло вчасно розрахуватись по отриманому кредиту. Також, посилаюсь на ч.3 статті 82 Господарського процесуального кодексу України та постанову Верховного суду України від 01.10.2013 у справі №3-27гс13, представник заперечує проти нарахування позивачем відсотків та пені під час дії мораторію. Присутній в судовому засіданні керуючий санацією проти позову заперечив.
Дослідивши матеріали та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне.
20 червня 2011 року між публічним акціонерним товариством „Банк „Демарк, (надалі банк) та публічним акціонерним товариством "Ніжинський механічний завод" (надалі позичальник ) укладено кредитний договір №5-354 (надалі-Договір).
Відповідно до п. 3.1. умов договору, в редакції договору №1 від 14.11.2012р. про внесення змін до кредитного договору №5-354 від 20.06.2011 року, банк відкриває позичальнику кредитну лінію, кредити за якою можуть надаватися в національній та/або іноземній валюті (в доларах США або в Рублях Росії) з максимальним лімітом заборгованості 5 500 000,00 грн. строком по 06 червня 2014 року.
Згідно п.3.4.1. Договору, позичальник зобовязаний погасити кредити у строк по 06 червня 2014 року шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.3.8. цього Договору. Строки, передбачені цим Договором, є обовязковими для Позичальника.
Згідно п. 3.5.1. Договору, за користування кредитом позичальник сплачуватиме банку відсотки у розмірі 20% річних для кредитів в національній валюті, 12% річних для кредитів в доларах США, 16% річних для кредитів в рублях Росії. Такі відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування відсотків на основі банківського року (360 днів у році) і підлягають сплаті в строк по останній робочий день звітного місяця. У випадку несплати процентів, сума боргу за відсотками відноситься на рахунок несплачених в строк відсотків. Відсотки, нараховані в кінцевий рахунок підлягають сплаті одночасно з поверненням кредиту.
Відповідно до п. 7.3. Договору, у разі порушення кінцевого строку погашення кредиту, зазначеного в п. 3.4.1. цього договору, банк переносить заборгованість за кредитом на рахунок прострочених кредитів, у цьому разі позичальник сплачує банку за користування кредитом підвищену процентну ставку в національній валюті 28% річних, в доларах США 18% річних, в Рублях Росії - 22% річних.
Договором №1 від 14.11.2012 року Про внесення змін до Кредитного договору №5-354 від 20.06.2011 року, підписаного та скріпленого печатками обома сторонами, пункти 3.5.1. та 7.3. змінено та викладено в наступній редакції:
п.3.5.1. Позичальник за користування кредитом сплачуватиме банку відсотки у розмірі 23% річних для кредитів в національній валюті, 15% річних для кредитів в доларах США, 16% річних для кредитів в рублях Росії. Такі відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування відсотків на основі банківського року (360 днів у році) і підлягають сплаті в строк по останній робочий день звітного місяця. У випадку несплати процентів, сума боргу за відсотками відноситься на рахунок несплачених в строк відсотків. Відсотки, нараховані в кінцевий рахунок підлягають сплаті одночасно з поверненням кредиту.
п. 7.3. У разі порушення кінцевого строку погашення кредиту, зазначеного в п. 3.4.1. цього договору, банк переносить заборгованість за кредитом на рахунок прострочених кредитів, у цьому разі позичальник сплачує банку за користування кредитом підвищену процентну ставку в національній валюті 28% річних, в доларах США 20% річних, в Рублях Росії - 22% річних.
Згідно п.7.5. Договору, у разі порушення строку сплати відсотків за ОСОБА_4 має право стягнути з Позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати. Пеня нараховується на суму несплачених своєчасно відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості і по дату повного погашення заборгованості по відсотках, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до п. 3.5.1. Договору №1 від 14.11.2012 року Про внесення змін до Кредитного договору №5-354 від 20.06.2011 року, Позичальник за користування кредитом сплачуватиме банку відсотки у розмірі 23% річних для кредитів в національній валюті, 15% річних для кредитів в доларах США, 16% річних для кредитів в рублях Росії. Такі відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів Періоду нарахування відсотків на основі Банківського року (360 днів у році) і підлягають сплаті в строк по останній робочий день звітного місяця. У випадку несплати процентів, сума боргу за відсотками відноситься на рахунок несплачених в строк відсотків. Відсотки, нараховані в кінцевий рахунок підлягають сплаті одночасно з поверненням кредиту.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав і надав відповідачу кредитні кошти, в свою чергу, позичальник не виконав умов договору щодо повернення кредитних коштів в установлений договором строк. В межах справи про банкрутство публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" №927/1282/14, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 24.10.2014 року та постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.14 визнано кредиторські вимоги публічного акціонерного товариства „Банк „Демарк до боржника на загальну суму 4 988 489,20 грн., з яких 4 987 271,20 грн. внесено окремо до реєстру як вимоги забезпечені заставою майна боржника.
Згідно матеріалів справи, за період з 29.08.2015р. по 23.06.2016р. банком нараховані до сплати позичальникові відсотки у розмірі 634 859,40 грн. та 24 753,28 доларів США, виходячи з умов п. 7.3. договору.
Крім того, за період з 01.09.15 по 23.06.16 у відповідності до п.7.5. договору банком нараховано позичальникові 96 486,12 грн. та 3 762,02 доларів США пені за порушення строків сплати відсотків за кредитом.
У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, за винятком випадків, передбачених законом (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).
Суд враховує, що 22.08.2014р. порушено провадження у справі про банкрутство відповідача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків у розмірі 634 859,40 грн. та 24 753,28 доларів США стосуються заборгованості, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство, отже такі вимоги є поточними, на які не поширюється дія мораторію в силу ч.5 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом і мають розглядатися судом у загальному порядку відповідно до приписів ч.6 ст.17 цього Закону.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків у розмірі 634 859,40 грн. та 24 753,28 доларів США слід задовольнити у повному обсязі.
Одночасно, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати відсотків за кредитом в сумі 96 486,12 грн. та 3 762,02 доларів США з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Разом із тим Закон визначає, що конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Частиною другою статті 19 цього Закону встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.
Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобовязання та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.
Згідно з частиною третьою статті 19 Закону, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.
Тобто наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не повязаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання зобовязань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.
Виходячи зі змісту Закону, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.
Саме такий висновок зазначено у постанові Верховного Суду України , на яку посилається відповідач.
Виходячи з викладеного , відсотки за користування кредитом не відносяться до неустойки і спеціальні норми законодавства про банкрутство не передбачають заборону на їх нарахування та стягнення.
Отже, заперечення та доводи сторін стосовно заборони стягнення відсотків та необхідності нарахування пені судом не приймаються з підстав викладених вище.
Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Відповідно до п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7, за змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті: для нерезидентів (за їх бажанням) - в іноземній валюті, для інших платників у гривнях. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачується раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац третій частини першої статті 6 Закону).
Таким чином відповідач має відшкодувати судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 18 762,55 грн.
Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити частково.
3. В решті позову відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повний текст рішення складено 12 серпня 2016 року.
Суддя М. В. Фесюра