ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р.Справа № 923/582/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Жекова В.І., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників учасників процесу:

від ТОВ "Продексим, ЛТД" - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ПП "Агропродукт Н" - ОСОБА_2 за довіреністю;

Представник ТОВ "Агро-Діло" у судове засідання не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства Агропродукт Н

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 23.06.2016

у справі №923/582/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Продексим, ЛТД

до Приватного підприємства Агропродукт Н

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Діло"

про стягнення 8968792 грн. 67 коп.

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю Продексим, ЛТД (далі ТОВ Продексим, ЛТД) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до приватного підприємства Агропродукт Н (далі - ПП Агропродукт Н) в якому просило стягнути з відповідача як майнового поручителя договору поруки №04/11-1 від 04.11.2013 р. 8968792 грн. 67 коп. боргу по кредитах, виданих боржнику на підставі укладених з кредитором договорів №14/03/12 від 14.03.2012 р., №12/02/13 від 12.02.2013 р., №04/11/13-1 від 04.11.2013 р., №21/12/12 від 21.12.2012 р., №27/08/12 від 27.08.2012 р.

17 червня 2016 р. позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з письмовою заявою, у якій на підставі ст. ст. 66, 67 ГПК України просив суд застосувати заходи до забезпечення шляхом накладення арешту в межах заявленої суми 8968792 грн. 67 коп. на грошові кошти відповідача та незібраний врожай зернових, що знаходиться на орендованих відповідачем на підставі договорів оренди в кількості 305 шт. земельних ділянках загальною площею 1088,546 га, право на оренду яких підтверджено відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 23.06.2016 (суддя Задорожня Н.О.) заяву ТОВ Продексим, ЛТД про забезпечення позову задоволено частково, до вирішення спору по суті накладено арешт, в межах заявленої до стягнення суми 8968792 грн. 67 коп., на незібраний врожай зернових, засіяних на орендованих відповідачем ПП Агропродукт Н земельних ділянках, шляхом складання акту опису й арешту та передачею описаного майна на зберігання третім особам, з подальшим вилученням дозрілого врожаю шляхом надання права збору дозрілого врожаю стягувачу або із залученням третіх осіб до збору, із застосуванням спеціалізованої техніки та подальшою передачею зібраного врожаю на відповідальне зберігання третім особам. В задоволені іншої частини заяви відмолено.

В мотивах оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначає, що предметом позову є стягнення боргу по невиконаних боржником зобовязаннях в сумі 8968792 грн. 67 коп., які було забезпечено укладеним з відповідачем договором поруки. З 29 березня 2016 року ПП Агропродукт Н перебував в процесі припинення з встановленим строком для заявлення кредиторами своїх вимог до 29.05.2016 р., що підтверджено наданим в матеріали справи витягом з ЄДРПОУ з відомостями щодо юридичної особи відповідача. Процедура припинення боржника (ПП Агропродукт Н) була розпочата у звязку з рішенням засновника підприємства фізичної особи ОСОБА_3, яка має кількість голосів на зборах пропорційну розміру частки у статутному капіталі, що становить 100 % про продаж її частки на користь ТОВ «АТФ «Агро-Діло» та вихід її зі складу засновників. Як відзначає місцевий господарський суд, 16 травня 2016 року позивач за вих. №16/05-4 звернувся до відповідача як майнового поручителя з вимогою про сплату заборгованості в сумі 8968792 грн. 67 коп., факт одержання зазначеної вимоги відповідачем 22.05.2016 р. підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення УДППЗ Укрпошта. 30 травня 2016 року відповідачем було прийняте рішення про припинення процедури продажу активів ТОВ «АТФ «Агро-Діло».

Викладені факти, на думку суду першої інстанції, свідчать про вчинення спроби ліквідації субєкта господарювання відповідача, що в подальшому може суттєво утруднити або унеможливити виконання рішення господарського суду у випадку задоволення позову.

Як зазначає місцевий господарським суд, позивачем не надано доказів на підтвердження факту знаходження на належних відповідачу поточних рахунках в обслуговуючих фінансових установах банків грошових коштів, розмір яких відповідає обсягу заявлених позовних вимог. Поряд з цим, позивачем доведено наданою їм інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність в користуванні відповідача на підставі укладених договорів оренди земельних ділянок площею 1088,546 га на території Киселівської селищної ради, засіяних сільгоспкультурами. На момент вирішення питання про вжиття заходів до забезпечення позову договір позики є правомірним, оскільки він не визнаний судом недійсним, отже цей договір є юридичним фактом, який породжує встановлені ним правові наслідки.

Враховуючи наведене, господарський суд Херсонської області зазначив, що з врахуванням заявленої до стягнення суми, обставин заяви та поданих доказів, наданої їм правової оцінки, суд дійшов висновку, що арешт незібраного врожаю на орендованих відповідачем земельних ділянках шляхом складання акту опису й арешту та передачею описаного майна на зберігання третім особам, з подальшим вилученням дозрілого врожаю стягувачу або із залученням третіх осіб до збору із застосуванням спеціалізованої техніки та подальшою передачею зібраного врожаю на відповідальне зберігання третім особам буде адекватним засобом, який забезпечить збалансованість інтересів сторін, а також не призведе до припинення діяльності відповідача, враховуючи процесуальні строки, встановлені нормами ГПК України для вирішення спору.

Не погоджуючись з даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ПП Агропродукт Н з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу господарського суду Херсонської області про забезпечення позову від 23 червня 2016 року у справі №923/582/16 скасувати повністю, у задоволенні заяви ТОВ Продексим, ЛТД про забезпечення позову від 06.06.2016 відмовити повністю та покласти судові витрати на позивача.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала про забезпечення позову є необґрунтованою, не відповідає принципу розумності і збалансованості інтересів сторін, що є підставою для її скасування, що підтверджується наступними обставинами.

Як зазначає апелянт, ухвалою господарського суду Херсонської області про порушення провадження у справі від 06 червня 2016 року задоволено заяву ТОВ "Продексим, Лтд" про відстрочення сплати судового збору і встановлено кінцевий строк для його оплати - до 21 червня 2016 року, проте, станом дату винесення ухвали про забезпечення позову від 23 червня 2016 року, ТОВ "Продексим, Лтд" не надало суду квитанцію про сплату судового збору. Таким чином, апелянт посилаючись на приписи п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України вважає, що вже 22 червня 2016 року суд був зобов'язаний повернути позовну заяву ТОВ "Продексим, Лтд" без розгляду, та відповідно не розглядати у судовому засіданні 23 червня 2016 року заяву про забезпечення позову. Проте, як вважає скаржник, суд незаконно розглянув заяву і навіть частково задовольнив.

Скаржник відзначає, що у первісному позові ТОВ "Продексим, Лтд" вимоги про стягнення з ПП "Агропродукт Н" заборгованості на суму 8 968 792 гривень 67 копійок, аргументує тим, що 04 листопада 2013 року між ТОВ "Продексим, Лтд", ТОВ "Киселівка" і ПП "Агропродукт Н" нібито було укладено Договір поруки №04/11-1. Проте, ПП "Агропродукт Н" стверджує і наполягає, що підпис від імені його колишнього директора ОСОБА_4 в оскаржуваному договорі поруки № 04/11-1 від 04 листопада 2013 року є підробленим, ніколи підприємством не укладався, та відповідно має ознаки недійсності, що стало підставою для звернення до суду із зустрічним позовом.

Апелянт відзначає, що про існування договору поруки та кредитних договорів ПП "Агропродукт Н" дізналося лише в рамках вказаної судової справи після отримання позову із додатками та з метою підтвердження факту підробки оскаржуваного договору поруки, у судовому засіданні представником ПП "Агропродукт Н" було заявлено клопотання про витребування його оригіналу та клопотання про призначення судової експертизи. Однак, як стверджує скаржник, представник ТОВ "Продексим, Лтд" зазначив, що не може надати оригінал документу суду для огляду та подальшої експертизи, у зв'язку з його втратою. Вказані обставини, на думку апелянта, додатково свідчать про умисне ухилення ТОВ "Продексим, Лтд" від проведення експертизи та дії спрямовані на злочинне заволодіння грошовими коштами і майном ПП "Агропродукт Н".

За таких обставин, апелянт вважає, що накладення арешту на майно ПП "Агропродукт Н" на підставі сфальсифікованого договору поруки грубо порушує права і законні інтереси підприємства, а також ставить під ризик всю його господарську діяльність.

До того ж, як відзначає апелянт, в заяві про забезпечення позову ТОВ "Продексим, Лтд" вказав на можливість відчуження ПП "Агропродукт Н" власних активів, зокрема нерухомого і рухомого майна, транспорту, сільськогосподарської техніки та урожаю сільськогосподарських культур, що є безпосередньою підставою для забезпечення позову. Також, за твердженням апелянта, позивач за первісним позовом зазначив про те, що за період 2015 року ПП "Агропродукт Н" було відчужено 56 одиниць сільськогосподарської техніки. Однак, посилаючись на п.п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26 грудня 2011 року, апелянт зазначає, що до заяви про забезпечення позову не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт такого відчуження. Крім того, на думку апелянта, навіть якщо продаж сільськогосподарської техніки мав місце, це відбувалося задовго до пред'явлення вимоги на адресу ПП "Агропродукт Н" вимоги про сплату суми боргу -16 травня 2016 року і подання позову до суду - 26 травня 2016 року.

Щодо посилань заявника на те, що з березня 2016 року ПП "Агропродукт Н" розпочало процедуру ліквідації з метою ухилення від виконання прийнятих на себе зобов'язань за оскаржуваним договором поруки, скаржник зазначає, що про існування кредитних правовідносин між ТОВ "Продексим, Лтд" і ТОВ "Киселівка", а також існування трьохстороннього договору поруки ПП "Агропродукт Н" дізналося лише в рамках вказаної судової справи після отримання позовної заяви із додатками у червні 2016 року. Саме тому, на думку апелянта, розпочатий у березні 2016 року процес ліквідації ПП "Агропродукт Н" у зв'язку з приєднанням до ТОВ "Агро-Торгівельна фірма "Агро-Діло", ніяким чином не міг і не був пов'язаний з існуванням будь-яких зобов'язань ТОВ "Киселівка" перед ТОВ "Продексим, Лтд". Крім того, як зазначає апелянт, ніяких претензій ТОВ "Продексим, Лтд" на адресу голови ліквідаційної комісії ПП "Агропродукт Н" у зв'язку початком ліквідаційної процедури не надходило, а процес ліквідації було припинено ПП "Агропродукт Н" за власною ініціативою.

Також, апелянт звертає увагу на те, що станом на сьогоднішній день ПП "Агропродукт Н" не перебуває в процесі припинення, і вказана обставина, за твердженням апелянта, додатково свідчить про відсутність умислу підприємства ухилитися від виконання зобов'язань. Проте, за твердженням апелянта, вказані обставини було проігноровано під час прийнятті рішення, що призвело до винесення незаконної та необґрунтованої ухвали.

Крім того, посилаючись на ч.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26 грудня 2011 року, скаржник відзначає, що предметом первісного позову є стягнення з ПП "Агропродукт Н" заборгованості на суму 8 968 792 гривень 67 копійок. В той же час, апелянт вважає, що суд безпідставно та необґрунтовано наклав арешт на весь незібраний врожай зернових культур, при цьому не встановивши навіть орієнтовну його вартість.

Таким чином, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала істотно порушує співвідношення інтересу, про захист якого просить ТОВ "Продексим, Лтд", з вартістю майна ПП "Агропродукт Н", на яке накладено арешт, а також майнових наслідків заборони ПП "Агропродукт Н" вчиняти дії щодо розпорядження приватною власністю.

Більше того, на думку апелянта, задоволення заяви про забезпечення позову може призвести до негативних наслідків для осіб, які не є учасниками даного судового процесу. Зокрема, на твердженням скаржника, арешт грошових коштів і врожаю ПП "Агропродукт Н" фактично унеможливить виплату орендної плати власникам земельних ділянок, які знаходяться у користуванні підприємства.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.07.2016 апеляційну скаргу ПП "Агропродукт Н" на ухвалу господарського суду Херсонської області від 23.06.2016 прийнято до провадження та призначення до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Жекова В.І., Пироговського В.Т.

01.08.2016 Одеським апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "Продексим, Лтд" в якому останнє просить залишити апеляційну скаргу ПП "Агропродукт Н" без задоволення, а ухвалу господарського суду Херсонської області від 23.06.2016 про забезпечення позову без змін.

Також, 01.08.2016 до Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява ПП "Агропродукт Н" про залучення до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу обєкту незавершеного виробництва від 16.06.2016 №03/16/06-2016. Так, ПП "Агропродукт Н" зазначає, що врожай на який накладено арешт є приватною власністю ТОВ "АТФ "АГРО-ДІЛО" на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу обєкту незавершеного виробництва від 16.06.2016 №03/16/06-2016.

У судовому засіданні Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2016 р. представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача надав пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області, заслухавши представників сторін, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПП "Агропродукт Н" підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, звертаючись до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, ТОВ "Продексим, Лтд" просило вжити заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми 8 968 792,67 грн. на грошові кошти ПП "Агропродукт Н", на незібраний врожай зернових, що знаходиться на земельних ділянках відповідача, шляхом складання акту опису й арешту та передачею описаного майна на зберігання третім особам, з подальшим вилученням дозрілого врожаю шляхом надання права збору дозрілого врожаю стягувачу або з залученням третіх осіб до збору, з застосуванням спеціалізованої техніки та подальшою передачею зібраного врожаю на відповідальне зберігання третім особам.

Обґрунтовуючи свою заяву ТОВ "Продексим, Лтд" зазначило, що позивач припускає реальну можливість відчуження відповідачем своїх наявних активів, а саме нерухоме майно та рухоме майно, транспорт, сільськогосподарську техніку та врожай сільськогосподарських культур 2016 року. Так, заявник зазначив, що за період 2015 року відповідачем відчужено 56 одиниць сільськогосподарської техніки, а з березня 2016 року відповідач розпочав процедуру ліквідації, однак, після подання позивачем претензії голові ліквідаційної комісії ліквідацію було припинено, що на думку позивача, також вказує на те, що відповідач розраховував таким чином ухилитись від виконання прийнятих зобовязань.

Заявником було зазначено, що відповідно до наданої інформації з державного реєстру речових прав з відповідачем укладено договори оренди земельних ділянок в кількості 305 договорів, загальна площа земельних ділянок 1088,546 га. На даних земельних ділянках, за твердженням позивача, відповідач здійснює вирощування зернових культур. Як вказав заявник, на час звернення з заявою про забезпечення позову до суду, ліквідним майном, за рахунок якого позивач може задовольнити свої вимоги в разі якщо позов буде задоволено, є врожай 2016 року.

ТОВ "Продексим, Лтд" зазначило, що викладені факти щодо відповідача, а саме відчуження активів, спроба ліквідації субєкта господарювання, вказують на те, що відповідач зробить все можливе для миттєвої реалізації врожаю 2016 року заготівку (можливо прямо з поля).

Таким чином, на думку заявника, є достатні підстави того, що в разі ухвалення господарським судом рішення на користь позивача, його виконання може бути ускладнене або не можливе.

З такими доводами заявника погодився суд першої інстанції та оскаржуваною ухвалою задовольнив заяву ТОВ "Продексим, Лтд" про забезпечення позову.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Статтею 66 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» визначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Колегія суддів вважає, що задовольнивши заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не перевірив розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, оскільки, суд лише послався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту знаходження на належних відповідачу поточних рахунках в обслуговуючих фінансових установах банків грошових коштів, розмір яких відповідає обсягу заявлених позовних вимог, однак, наявні матеріали оскарження ухвали не містять жодних доказів на підтвердження того, що на рахунках відповідача дійсно відсутні грошові кошти, як взагалі так й у сумі яка відповідає обсягу заявлених позовних вимог.

До того ж, судова колегія відзначає, що за приписами ст. 67 ГПК України види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами, однак, оскаржуваною ухвалою судом накладено арешт, в межах заявленої до стягнення суми 8968792 грн. 67 коп., на незібраний врожай зернових, засіяних на орендованих відповідачем ПП Агропродукт Н земельних ділянках, разом з тим, судом взагалі не було визначено вартості даного врожай та чи відповідає його вартість сумі заявлених позивачем вимог.

До того ж, як вбачається з вимог за позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача борг у розмірі 8 968 792, 67 грн. на підставі договору поруки №04/11-1 від 04.11.2013, однак, місцевим господарським судом вирішено накласти арешт на незібраний врожай зернових, засіяних на орендованих відповідачем ПП Агропродукт Н земельних ділянках, що на думку колегії суддів є не співвідносним до заявлених позивачем вимог.

Не є обґрунтованими й посилання заявника на те, що відповідач протягом 2015 року здійснював заходи по відчуженню активів, а саме 56 одиниць сільськогосподарської техніки, а також, те що відповідачем було розпочато у березні 2016 процедуру ліквідації, яку згодом було припинено, оскільки, як зазначено у п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Тобто, дії відповідача, на які посилається заявник могли б бути обґрунтованими для вжиття заходів для забезпечення позову лише у тому випадку, якби такі дії вчинялись відповідачем після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд мав прийняти до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Так, відповідно до договору купівлі-продажу обєкту незавершеного виробництва від 16.0.2016 №03/16/06-2012, який надано до апеляційної інстанції вбачається наявність прав третьої особи ТОВ «АТФ «АГРО-ДІЛО» на спірне майно, на яке судом накладено арешт, однак, приймаючи оскаржувана ухвалу судом ці обставини не перевірені, а відтак й не спростовані.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що подаючи заяву про забезпечення позову, заявник повинен довести належними доказами фактичні обставини з яким повязується забезпечення позову шляхом, зокрема, накладення арешту на майно боржника.

Однак, як вбачається з наявних матеріалах оскарження, заявником не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 104 Господарського кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведені порушення, допущенні судом при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що вона підлягає скасуванню, а апеляційна скаргу ПП "Агропродукт Н" задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 23.06.2016 року у справі №923/582/16 скасувати.

В задоволенні заяви ТОВ "Продексим, Лтд" про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Жеков В.І.

Суддя Пироговський В.Т.