ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Справа № 908/5184/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

ГоловуючогоГончарука П.А. (доповідача),
СуддівВовка І.В.,
Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інмедсервіс-плюс" на рішення господарського суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23 березня 2016 року у справі №908/5184/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інмедсервіс-плюс" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області м. Запоріжжя про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, -

Встановив:

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інмедсервіс-плюс" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №2278/д від 24 липня 2007 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року у справі №908/5184/15, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23 березня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю правових підстав залишено без задоволення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 24 липня 2007 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області, як орендодавцем, і ТОВ "Інмедсервіс-плюс", як орендарем, було укладено договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ДП "Науково-дослідний та проектний інститут "Укрдіпрогазоочистка" №2278/д, згідно п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - окремо розташовану двоповерхову будівлю (літера Б-2), загальною площею 817,90 кв.м, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18, а саме: - вбудоване в підвальний поверх будівлі нежиле приміщення №1 - площею 52,6 кв.м.; - вбудовані в перший поверх будівлі нежилі приміщення №№3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 площею 347,4 кв.м. та сходова клітина №2 - площею 16,3 кв.м.; - вбудовані в другий поверх будівлі нежилі приміщення №№12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25 - площею 385,3 кв.м. та сходова клітина №11 - площею 16,3 кв.м., відповідно до плану поверхів та експлікації приміщень, згідно з технічним паспортом будівлі.

Пунктом 10.3 договору встановлено, що зміни, доповнення, припинення або розірвання договору оренди можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються сторонами протягом двадцяти днів з дати їх подання до розгляду іншій стороні і оформлюються шляхом укладення відповідного договору про зміни. Одностороння відмова від договору не допускається.

Строк дії договору встановлений з 24 липня 2007 року по 24 червня 2010 року (п. 10.1 договору), припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; банкрутство орендаря; загибелі (знищення) орендованого майна; ліквідації юридичної особи, яка була орендодавцем та орендарем; за згодою сторін або за рішення господарського суду (п. 10.5), а відповідно до п. 10.6 договору сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення його терміну дії, за наявності згоди балансоутримувача (ДП "Науково-дослідний та проектний інститут "Укрдіпрогазоочистка") та відповідного висновку органу, уповноваженого управляти майном балансоутримувача, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Договором про зміни №2 від 27 липня 2012 року до договору оренди, термін дії договору №2278/д продовжено до 24 травня 2015 року включно.

Листом від 28 травня 2015 року №11-13-03103 РВ ФДМУ по Запорізькій області повідомив ТОВ "Інмедсервіс-плюс" про припинення терміну дії спірного договору оренди і необхідність повернення орендованого майна балансоутримувачу.

Спірний договір, судами першої та апеляційної інстанцій, визнано продовженим на новий термін, у порядку передбаченому п. 10.6, у зв'язку з тим, що лист відповідача, в розумінні вимог частини другої ст. 207 Цивільного кодексу України, не має юридичної сили, оскільки не має підпису посадової особи уповноваженого органу, тобто сторони в установленому договором порядку не заявили про припинення дії договору.

Оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість внесення змін до договору, ТОВ "Інмедсервіс-плюс" звернулось до РВ ФДМУ по Запорізькій області з листом від 19 серпня 2015 року №278/1, в якому пропонувало укласти договір про зміни №6 до договору оренди №2278/д, на що відповідач у листі від 31 серпня 2015 року №11-13-05315 відповів відмовою, у зв'язку із чим позивач звернувся до господарського суду із цим позовом.

Місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, вказав, що позивачем не доведено наявність всіх, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, умов, одночасна наявність яких є підставою для зміни договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, на підставі чого дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки судів попередніх інстанцій є правильними з наступних підстав.

Правовідносини сторін у цій справі виникли на підставі договору оренди нерухомого державного майна, який за своєю правовою природою відноситься до договору найму, тому при вирішенні цього спору слід керуватися положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна", глави 58 ЦК України та параграфом 5 розділу 6 ГК України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Термін договору, згідно ст. 10 цього ж Закону, є істотною умовою договору оренди, і визначається, відповідно до ст. 17, за погодженням сторін. При цьому, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, які передбачені договором.

Порядок зміни договорів встановлений положеннями ст. 652 ЦК України та ст. 188 ГК України, якими передбачено заборону змінювати (господарські) договори в односторонньому порядку, якщо інше не передбачено законом або договором. Передбачено, що коли сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, то вона повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором і, лише, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 ЦК України).

При цьому, частиною другою цієї ж статті передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Встановивши, що позивач у позові не зазначив та не обґрунтував наявність підстав для зміни умов договору оренди №2278/д, а саме зміну істотних обставин, що стало наслідком звернення позивача із позовом до суду, а також не надано доказів одночасної наявності всіх, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, умов для такої зміни договору, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про безпідставність позовних вимог ТОВ "Інмедсервіс-плюс" і про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам і наявним матеріалам справи.

Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що можливість внесення змін до договору передбачена як ст. 188 ГК України так і п. 10.6 спірного договору оренди, є безпідставними з огляду на те, що приписами ч.ч. 2, 4 ст. 652 ЦК України уточнено в яких саме випадках можлива зміна умов договору у разі коли, сторони не досягли згоди щодо внесення таких змін, а позивач доказів наявності таких умов суду не надав.

Крім того, апеляційний господарський суд правильно вказав, що не є належним та допустимим доказом наявності умов для зміни спірного договору оренди №2278/д від 24 липня 2007 року і лист відповідача від 21 січня 2016 року №11-13-00341, з якого вбачається, що він у добровільному порядку укладав договори оренди з контрагентами, оскільки цей лист не впливає на судовий розгляд спору у цій справі.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права ґрунтуються на неправильному розумінні та тлумаченні позивачем положень матеріального права, що унеможливлює прийняття таких доводів судом касаційної інстанції в якості підстави для зміни або скасування постановлених у справі судових рішень.

Інші твердження касаційної скарги зводяться до аналізу наявних у справі доказів, встановлення та переоцінка яких, в силу вимог ст. 1117 ГПК України, не входить до компетенції касаційної інстанції, при цьому, такі твердження дублюють доводи апеляційної скарги, яким судом другої інстанції була надана відповідна правова оцінка.

З огляду на викладене, постановлені у справі оскаржувані судові рішення слід залишити в силі, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інмедсервіс-плюс" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23 березня 2016 року у справі №908/5184/15 - без змін.

Головуючий:П.А. Гончарук
Судді:І.В. Вовк
Л.В. Стратієнко