РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2016Справа №910/12003/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ВЄХ-3000»
ДоВиробничого кооперативу «Полярний»
Простягнення 34 105,47 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Паньшин С.С. по дов. № 10-06/01 від 10.06.2016

від відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЄХ-3000" про стягнення з Виробничого кооперативу "Полярний" 34 105.47 грн., із яких: 26 100,00 грн. основний борг, 5 398, 77 грн. - пеня, 546, 31 грн. - 3% річних, 2 060, 39 грн. - інфляційні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 порушено провадження у справі № 910/12003/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.07.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Відповідач уповноважених представників до судового засідання 25.07.2016 не направив, вимог ухвали суду не виконав.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи на 10.08.2016.

Представник позивача 10.08.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від відповідача заяв та клопотань, на день судового засідання, не надходило. Відповідач про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань сторін на час розгляду справи, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та вивчивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши надані докази та оглянувши їх оригінали в судових засіданнях, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

01.09.2013 між Кооперативом «Полярний» (далі - відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЄХ-3000» (у подальшому - позивач, виконавець) було укладено договір №01/09/13 про надання послуг з охорони об'єкту (далі-Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник передав, а виконавець прийняв під охорону об'єкт (нежитлові приміщення офісу з розташованими в них офісною технікою, меблям та іншими матеріальними цінностями з прилеглими до них територіями), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська, 52.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість послуг за Договором визначається «Протоколом узгодження договірної ціни» (додаток №2), який є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору ціна на надання послух охорони становить 7 600,00 грн. за місяць без ПДВ.

З 01.11.2014 додатковою угодою сторони узгодили нову ціну за надання послуг за Договором - 8700,00 грн. Погодження зміненої ціни за надані послуги за місяць на суму 8 700,00 грн. також підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідно до п. 3.3. Договору підставою для проведення фінансових розрахунків і платежів є рахунок, що надається виконавцем. Підтвердження надання послуг є «Акт виконаних робіт», який підписується обома сторонами.

Оплата за Договором здійснюється замовником передплатою щомісячно до 5-ого числа поточного місяця шляхом перерахування замовником коштів на рахунок виконавця (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 7.9. Договору у випадку відсутності наданих протягом 3-х (трьох) календарних діб письмових повідомлень замовника до виконавця щодо неякісного виконання охоронниками своїх зобов'язань за договором, послуги по ньому вважаються наданими належним чином і в повному обсязі.

Договір укладений терміном з 01.09.2013 до 31.09.2014. У випадку, якщо жодна з сторін на протязі місяця до закінчення терміну дії даного договору не вимагатиме його припинення, або переукладення, то Договір вважається продовжним на наступний рік і на тих же умовах (п.10.1. Договору).

Позивачем, на виконання умов договору, було надано послуги охорони за Договором на загальну суму 245 786,67 грн. в період з 01.09.2013 по 01.02.2016, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідачем у повному обсязі умови Договору щодо оплати за надані послуги не виконав, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 26 100,00 грн., у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення 26 100,00 грн. основного боргу, 5 389,77 грн. - пені, 546,31 грн. - 3% річних, 2 060,39 грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для здійснення замовником свого обов'язку щодо оплати послуг є надання цих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати у визначений строк вартості наданих послуг за період з вересня 2015 по листопад 2015 (включно), у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 26100,00 грн.

У матеріалах справи повідомлень відповідача про надання неякісних послуг позивачем відсутні, а, отже, відповідно до п. 7.9. Договору вважаються надані належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 26 100,00 грн. заборгованості відповідно до Договору правомірна та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до Договору, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за період з 19.12.2015 по 16.06.2016 в сумі 5 398,77 грн.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Частиною шостою статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Відповідно до п. 7.6. Договору за прострочення терміну розрахунків з виконавцем, передбачених Договором, замовник за кожен день прострочення платежу сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Суд, здійснивши перевірку періоду нарахування пені, обмеживши його 6-місячним строком, відповідно до ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи межі позовних вимог, дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 3 393,20 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до Договору позивач просить стягнути інфляційні нарахування в розмірі 2 060,39 грн. та 3% річних в розмірі 546,31грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності обчислення позивачем 3 % річних та інфляційних нарахувань, судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства.

Тож, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 2 060,39 грн. та 3% річних в розмірі 546,31 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що відповідач заявлених до нього вимог не спростував, відсутність у нього заборгованості станом на день розгляду справи не довів, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, ?

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Виробничого кооперативу «Полярний» (04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, 52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЄХ-3000" (03049, м. Київ, вул. Богданівська, 10, ) 26 100 (двадцять шість тисяч сто) грн. 00 коп. - основного боргу, 3 393 (три тисячі триста дев'яносто три) грн. 20 коп. - пені, 2 060 (дві тисячі шістдесят) грн. 39 коп. - інфляційних втрат, 546 (п'ятсот сорок шість) грн. 31 коп. - 3% річних та 1296 (одну тисячу двісті дев'яносто шість ) грн. 97 коп. - судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.08.2016р.

Суддя Трофименко Т.Ю.