ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р.Справа № 922/2415/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №38-4055/391 від 27.10.2010 року;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №75/810/15 від 13.01.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал", в якому просить визнати недійсним правочин - повідомлення Комунального підприємства "Харківводоканал" № 3169 від 16.06.2016 року про припинення зобов'язань в сумі 4 681540,02 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних позовних вимог. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217, які передбачають оплату теплової енергії шляхом перерахування коштів виключно на рахунки із спеціальним режимом використання, не допускається зарахування зустрічних вимог за відпущену позивачем теплову енергію. В зв'язку з чим позивач просить визнати повідомлення про зарахування зустрічних позовних вимог недійсним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 липня 2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.08.2016 року об 11:15 год.

В призначеному судовому засіданні 10.08.2016 року був присутній представник позивача, який наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та надав до суду відзив на позов за вх. № 26373, який долучений судом до матеріалів справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Повідомленням № 3169 від 16.06.2016 року Комунальне підприємство "Харківводоканал" сповістило позивача про припинення зобов'язань в сумі 4681540,02 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

1) погашення заборгованості КП Харківводоканал" перед КП Харківські теплові мережі за отриману теплову енергію в сумі 4 681 540,02 грн. за договорами:

- № 4306 від 01.03.2002 в сумі 625 467,75 грн.;

- №7121 від 01.12.2004 в сумі 1 490419,01 грн.;

- № 7148 від 01.01.2007 в сумі 2 565 653,26 грн.

2) погашення заборгованості КП Харківські теплові мережі перед КП Харківводоканал на надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 4 681 540,02 грн. за договором № 13024 від 22.11.2005 року за період листопад - грудень 2014 року.

Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні не заперечує, що станом на 01.06.2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем за отриману теплову енергію за договорами №№ 4306, 7121, 7148 в загальній сумі 4 681 540,02 грн. В той же час позивач має заборгованість перед відповідачем станом на 01.06.2016 року за надані послуги з централізованого водопостачання в сумі 221 018 343,60 грн. (в тому числі 220 671 138,15 грн. основного боргу) за договором №13024 від 22.11.2005 року.

Окрім того, строк виконання вищевказаних вимог станом на день вчинення відповідачем правочину - повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.06.2016 року настав :

- заборгованість в сумі 625 467,75 грн. за договором № 4306 від 01.03.2002 року це заборгованість за теплову енергію за період з березня по квітень 2016року. Згідно п. 6.3 Додаткової угоди від 01.03.2002 року до Договору № 4306 споживач сплачує вартість фактично спожитої теплової енергії в розрахунковому періоді протягом 5 днів після отримання рахунку безпосередньо від представника КП ХТС або 7 днів після відправлення поштою. Рахунки за березень, квітень 2016 року вручені відповідачу відповідно 07.04.2016 року, 11.05.2016 року. Строк оплати за спожиту в березні, квітні 2016р. теплову енергію за договором № 4306 настав відповідно 15.04.2016 року, 19.05.2016 року;

- заборгованість в сумі 1 490 419,01 грн. за договором № 7121 це заборгованість за теплову енергію за період з березня по травень 2016року. Згідно п.п. 6.3 договору споживач за З дні до початку розрахункового періоду сплачує вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, що є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Пункт 6.5 договору в редакції узгодженого сторонами протоколу розбіжностей не містить строку остаточного розрахунку, тому строк остаточної оплати спожитої у розрахунковому періоді теплової енергії відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України наступає одразу після прийняття товару, тобто з 1 числа наступного місяця. Строк оплати за спожиту в березні, квітні, травні 2016року теплову енергію за договором № 7121 настав відповідно 01.04.2016 року, 01.05.2016 року,01.06.2016 року;

- заборгованість в сумі 2 565 653.26 грн. за договором № 7148 це заборгованість за теплову енергію за період з березня по травень 2016р. Згідно п.п. 6.3, 6.5 договору споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, що є заявкою на наступний розрахунковий період, різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергію сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату. Рахунки за березень, квітень, травень 2016р. вручені відповідачу відповідно 07.04.2016 року, 11.05.2016 року, 07.06.2016 року. Строк оплати за спожиту в березні, квітні, травні 2016р. теплову енергію за договором № 7148 настав відповідно 15.04.2016 року, 19.05.2016 року, 15.06.2016 року;

- заборгованість в сумі 4 681 540,02 грн. за договором № 13024 від 22.11.2005 року це заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з листопада по грудень 2014 року. Згідно п. 4.5 договору абонент здійснює оплату за спожиту воду по отриманому рахунку-фактурі у 3-денний строк, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Строк оплати за послуги з централізованого водопостачання за період з листопада по грудень 2014 року настав відповідно 11.12.2014 року 11.01.2015 року.

Хоча зазначені вимоги є зустрічними, однорідними та такими, строк виконання яких настав, позивач не погоджується зі здійсненим відповідачем правочином - повідомленням № 3169 від 16.06.2016 про припинення зобов'язань в сумі 4 681 540,02 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вважає, що Постанова Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217 містить заборону на проведення припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

На підставі вказаного позивач і звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати недійсним правочин - повідомлення Комунального підприємства "Харківвводоканал" № 3169 від 16.06.2016 року.

Надаючи правову кваліфікацію позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Згідно із ст. ст. 202, 203 ГК України зобов'язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом названих правових норм залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

При цьому, статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 19 -1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов'язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Відповідно до п.7 постанови Кабінету міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Виходячи з системного аналізу положень п.5 ст. 602 Цивільного кодексу України, ч.5 ст. 203 Господарського кодексу України та п.7 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу не вбачається встановлення законодавцем заборони на проведення розрахунків з теплопостачальником у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку та зарахування зустрічних платіжних вимог.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказане, суд приходить до висновку, що правочин про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, є правомірним, а тому позов про визнання недійсним повідомлення Комунального підприємства "Харківводоканал" № 3169 від 16.06.2016 року задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в позові, судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 202, 203 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 20, 204, 601,602 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 16, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 15.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/2415/16