ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.2016 Справа № 905/1828/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі Паніній Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Атлантіс, м.Синельникове, Дніпропетровська обл..

до Товариства з обмеженою відповідальністю ТАУРУС -2015, м.Маріуполь, Донецька обл..

про стягнення 452976,81 грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник по довіреності б/н від 15.01.2016 р.

від відповідача - не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Атлантіс, м.Синельникове, Дніпропетровська обл., звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТАУРУС -2015, м.Маріуполь, Донецька обл., про стягнення за договором купівлі-продажу №397 від 01.06.2015 р. суми боргу у розмірі 552976,81 грн. та судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №4304-13 від 03.05.2012р. в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копію вказаного договору, специфікації та протоколу розміжностей до нього, договору про переведення боргу від 02.06.2015 б/н, видаткових накладних №76 від 09.01.2015р., №14443 від 07.08.2015, №16704 від 16.09.2015р., №18922р., №21310 від 27.11.2015р., №23151 від 25.12.2015р., відповідних товаротранспортних накладних, банківських виписок про часткову сплату боргу та актів взвємозвіряння від 31.10.2015р., від 30.11.2015р., 31.12.2015р. та №3708 від 31.05.2016 р.

22 червня 2016 року за клопотанням позивача суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів.

Того ж дня, позивач подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборговансоті, а саме, про стягнення - 532976,81грн.

Справа слуханням відкладалась.

У судовому засідання 08 серпня 2016 року представник позивача заявив повторне клопотання про зменшення позовних вимог, а саме просить стягнути з відповідача 452976,81грн., з яких сума основного боргу - 374968,67, пеня у розмірі 39252,35 грн., 3% річних у розмірі 9020,46 грн. та інфляційних витрат у сумі 29735 грн.

Відповідач у судове засідання жодного разу не зявився, відзиву на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними у справі матеріалами на підставі вимог ст.75 ГПК України, так як матеріалів у справі цілком достатньо для її розгляду, правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ :

01 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Атлантіс, м.Синельникове, Дніпропетровська обл. (надалі по тексту - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТАУРУС -2015, м.Маріуполь, Донецька обл. (надалі по тексту покупець) укладений договір купівлі-продажу №397, згідно умов якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає його і оплачує товар на умовах і в порядку, визначеному договором, згідно із замовленням на поставку, товаросупровідними документами, ціни яких не можуть перевищувати в завтерджених специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору.(п.1.1 договору)

Відповідно до п.6.1.4 покупець зобов'язаний оплачувати кожну товарну накладну на переданий продавцем товар не пізніше 90 днів з моменту передачі такої пратії товару.

Згідно з п.9.1 договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2015 року.

Якщо жодна сторона письмово не заявить іншій стороні про припинення дії договору не менше ніж за тридцять календарних днів до запланованої дати припинення його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на таких же цмовах.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору №397 від 01.06.2015 за видатковими накладними №76 від 09.01.2015р., №14443 від 07.08.2015, №16704 від 16.09.2015р., №18922р., №21310 від 27.11.2015р., №23151 від 25.12.2015р. та відповіднимими товаротранспортними накладними позивачем поставлена, продукція на загальну суму 294606,28 грн., що підтверджується матеріалами справи.

З представлених видаткових накладних та товаросупровідних документів вбачається, що вони підписані обома сторонами без жодних зауважень, містять всі необхідні відомості про продукцію, а також містять відомості про фактичне отримання продукції. Тобто, за своїми ознаками такі накладні є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Як зазначає позивач у позовній заяві, станом на момент звернення до суду відповідачем грошові кошти за поставлний товар не сплачені за накладними №14443 від 07.08.2015, №16704 від 16.09.2015р., №18922р., №21310 від 27.11.2015р., №23151 від 25.12.2015р. у розмірі 257928,60 грн., про що також свідчить наявний в матеріалах справи акт взаємозвірки між позивачем та відповідачем від 31.12.2015, який підписаний уповновноваженими особами сторін, скріплених печатками підприємств.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю Атлантіс, Товариством з обмеженою відповідальністю ТАУРУС -2015 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донукрторг" було укладено договір про переведення боргу від 02.06.2015р., за яким первісний боржник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Донукрторг" переводить на нового боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю ТАУРУС -2015 кредиторську заборгованість (грошове зобов'язання, строк оплати якого настав) станом на дату підписання вказаного договору, що виникла на підставі договору купівля-продажу №397 від 01.02.2013р. у розмірі 597040,07 грн., та яка підстверджуться актом взаємозвіряння розрахунків, підписаним сторонами. (п.1 договору).

Як зазначено у п. 4 договору від 02.06.2015р. кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником та дає згоду на відповідний перевод боргу в порядку та на умовах, закріплених у договорі.

Згідно з п. 6 договору новий боржник підтверджує, що йому була передана вся необхідна інфорація та документація, пов'язана з основним договором, в тому числі і та, що стосується суперечок та протиріч за основним договором (купівлі-продажу №397 від 01.02.2013р.)

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено часткову сплату за вищевказаним договором про переведення боргу, а саме сплачено грошові кошти у розмірі 380000 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками по рахунку позивача.

Також, визнання заборгованості за договором купівлі продажу №397 від 01.06.2015р. станом на 31.05.2016р. у розмірі 474968,67 грн. підтверджується актом звіряння між сторонами, що містить підписи уповновноважених представників позивача та відповідача, скріплені печатками підприємств.

Під час розгяду справи позивачем неодноразово заявлено клопотання про зменшення позовних вимог, у зв'язку зі сплатою відповідачем частини заборгованості після порушення провадження по справі, що підтверджується банківськими виписками від 21.06.2016р. та від 17.06.2016р.

Таким чином, з урахуванням часткової сплати відповідачем грошових коштів, з урахуванням переведеного боргу та на підставі клопотання позивача щодо зменшення розміру позовних вимог, судом встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача за основним договором складає 374968,67 грн. Станом на момент вирішення справи по суті остання позивачем не сплачена та не спростована.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, враховуючи, що сума основного боргу несплачена та підтверджена матеріалами справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Атлантіс щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 374968,67 грн. суд задовільняє у повному обсязі.

Судом встановлено, що з урахуванням умов оплати, відповідно до договору та видаткових накладних відповідач повинен був розрахуватися за отриманий товар до 05.112015 р. за накладними №14443 від 07.08.2015 р., до 10.11.2015р. за накладною №16704 від 16.09.2015 р., до 20.01.2016р. за накладною №18922 від 27.10.2015 р., до 21.02.2016 р. за накладною №21310 від 27.11.2015р. та до 20.03.2016р. за - №23151 від 25.12.2015р.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 39252,35 грн., 3% річних у розмірі 9020,46 грн. та інфляційних витрат у сумі 29735 грн.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обовязку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

За приписами статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в розумінні цього кодексу є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення їм прав здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

За містом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За умовами договору №397 від 01.06.2015р., а саме п. 7.6 в редакції протоколу розміжностей до договору, у разі несвоєчасної оплати товару покупець оплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент за кожен день прострочення платежу та 3% річних у випадку прострочення оплати поставленого товару на 14 і більше календарних днів.

Пеня нарахована позивачем за видатковими накладними №14443 від 07.08.2015, №16704 від 16.09.2015р., №18922р., №21310 від 27.11.2015р., №23151 від 25.12.2015р. у розмірі 257928,60 грн.

Суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок пені за відповідні періоди за вищезазначеними накладними, вважає його проведеним з дотримання загальних правил (методики) нарахування та з урахування строків оплати, тому задовільняє заявлену до стягнення суму пені у розмірі 39252,35 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Оскільки матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування інфляційних втрат та процентів за користування чужими грошовими коштами проведені позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, надані арифметично обґрунтовані розрахунки, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 9020,46 грн. та інфляційних витрат у сумі 29735 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 610,611,612, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Атлантіс, м.Синельникове, Дніпропетровська обл., до Товариства з обмеженою відповідальністю ТАУРУС -2015, м.Маріуполь, Донецька обл., про стягнення 452976,81 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТАУРУС -2015(87548, м.Маріуполь, Донецька обл., пр. Будівельників, буд. 125, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Атлантіс, (52500, м.Синельникове, Дніпропетровська обл., вул. Космічна, б. 1, ) суму основного боргу - 374968,67, пеню у розмірі 39252,35 грн., 3% річних у розмірі 9020,46 грн., інфляційні витрати у сумі 29735 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 8294,55 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 08.08.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.08.2016р.

Суддя Л.Д. Подколзіна