ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа № 5/35/5022-751/2012

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Бойко С.М..

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" (надалі ПАТ "ОСОБА_2 Аваль"), за вих.№140-5-5-00/11-567 від 07.07.2016р. (вх. №ЛАГС 01-04/3695/16 від 27.07.2016р.)

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 01.07.2016р. на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Тернопільській області ОСОБА_3 в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р.

у справі № 5/35/5022-751/2012

за позовом ПАТ "ОСОБА_2 Аваль", м. Київ в особі Тернопільської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_2 Аваль", м. Тернопіль

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Альпо" (надалі ТзОВ "Альпо"), м. Тернопіль

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю учасників судового засідання:

від позивача (стягувача): ОСОБА_4 представник (довіреність №227/16 від 12.04.2016р.)

від відповідача (боржника): не зявився

від ДВС: не з'явився

Учаснику судового процесу розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення фіксації судового процесу від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 01.07.2016р. у справі № 5/35/5022-751/2012 (суддя Андрушків Г.З.) залишено без розгляду скаргу №140-5-5-00/11-530 від 22.06.2016р ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Тернопільській області ОСОБА_3 в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р.

Залишаючи без розгляду дану скаргу, місцевий господарський суд виходив з того, що скарга подана з пропуском строку, передбаченого ст. 1212 ГПК України без заяви про його відновлення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції винесено ухвалу з порушенням норм процесуального та матеріального права, відтак просить її скасувати та скаргу передати на розгляд суду першої інстанції. Зокрема скаржник зазначає, що державним виконавцем всупереч ч.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про закінчення виконавчого провадження не надіслав стягувачеві. Примірник вказаної постанови ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" отримав лише 17.06.2016р. на підставі звернення до органів ДВС. Відтак, скарга на вказану постанову була подана Банком 23.06.2016р. в межах десятиденного строку, відповідно клопотання про поновлення пропущеного строку не є необхідним.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 27.07.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_5, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 29.07.2016р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.08.2016р.

В судовому засіданні 09.08.2016р. представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання участі уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

ДВС представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 03.10.2012р. у справі №5/35/5022-751/2012 позов задоволено, стягнуто з ТзОВ "Альпо" на користь ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" заборгованість за кредитним договором № 010/42-0-1/87/11 від 25.10.2011р. в розмірі 9 041 334,55 грн., в тому числі 9 011 021,85 грн. сума неповернутого кредиту та 30 312,70 грн. пеня за порушення термінів сплати згідно графіку кредиту в період з 15.05.2012р. по 29.08.2012р., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю магазину меблів з ремонтною майстернею, загальною площею 2981,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 18, що належить ТзОВ "Альпо", шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціню реалізації 9 836 605,00 грн.

На примусове виконання рішення суду у даній справі, 16.10.2012р. господарським судом Тернопільської області видано наказ.

29.06.2016р. до господарського суду Тернопільської області надійшла скарга ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" №140-5-5-00/11-530 від 22.06.2016р. на постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р, в якій просить суд визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ в Тернопільській області ОСОБА_3 в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р. та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р.

При винесені постанови колегія суддів керувалася наступним.

Статтею 115 ГПК України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 1 ст. 1212 ГПК України визначено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Тобто, сторонам надано десятиденний строк на оскарження дій чи бездіяльності органів ДВС. При цьому законодавцем встановлено, що останній обчислюється протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скаржник стверджує, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 17.06.2016р. на підставі заяви про отримання копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р., в підтвердження чого надав суду копію супровідного листа до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Тернопільській області №1989/03.3-32/5 від 30.05.2014р. (а.с. 46).

Однак, дослідивши даний доказ, колегія суддів вважає, що дані твердження скаржника не відповідають дійсності та зазначає наступне.

Так, дійсно на супровідному листі відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Тернопільській області №1989/03.3-32/5 від 30.05.2014р. міститься відмітка банку (заявника), про одержання ним даного супровідного листа 17.06.2016р. вх.№5343. Однак, одночасно, на поданій заявником копії супровідного листа також міститься відмітка про те, що даний супровідний лист отримано 02.06.2014р.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2014р. ТзОВ "Альпо" (боржник) звернулося до господарського суду Тернопільської області із скаргами, якими просило суд зобовязати відділ примусового виконання рішень ГУЮ в Тернопільській області зняти арешти з майна ТзОВ "Альпо", накладені постановами від 18.06.2013р. в межах виконавчого провадження за наказами господарського суду Тернопільської області по справі №5/35/5022-751/2012, посилаючись при цьому у зазначених скаргах на постанову відділу примусового виконання рішень ГУЮ в Тернопільській області від 30.05.2014р. про закінчення виконавчого провадження і долучивши до скарг докази направлення копій скарг та доданих до них документів, в т.ч. копії постанови органу ДВС від 30.05.2014р. про закінчення виконавчого провадження, зокрема, ПАТ "ОСОБА_8 Аваль" (опис поштового відправлення та фіскальний чек пошти від 27.06.2014р. знаходяться в матеріалах справи а.с. 9-16).

За результатами розгляду вищезазначених скарг 06.08.2014р. господарським судом Тернопільської області винесено ухвали, в описових частинах яких зазначено, що заявник (ТзОВ "Альпо") в обґрунтування заявлених скарг посилався на постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р., також у мотивувальних частинах даних ухвал зазначено, що 30.04.2014р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, представник стягувача (ПАТ "ОСОБА_8 Аваль") був присутній в судовому засіданні, при розгляді вищезазначених скарг боржника (а.с. 36-41).

Отже, стягувачу: ПАТ "ОСОБА_8 Аваль" було відомо про винесення державним виконавцем 30.05.2014р постанови про закінчення виконавчого провадження ще у липні-серпні 2014р.

Відповідно до п. 9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012р., стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом шестимісячний строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження (аналогічну).

Слід також зазначити, що відповідно до приписів ст. 4 Закону України „Про виконавче провадження", з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень міститься вся інформація про хід виконавчого провадження, а ідентифікатор доступу до Реєстру вказується державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Скаржником до матеріалів справи долучена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№ 38375990 від 18.06.2013р., в п. 6 резолютивної частини якої зазначений ідентифікатор для доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 48). Відтак, дана постанова свідчить про наявність у нього ідентифікатору доступу до Реєстру та, відповідно, можливість у будь-який момент ознайомитись з усіма наявними у ньому документами та володіти інформацією про хід та стан виконавчого провадження.

Проаналізувавши дані докази, колегія суддів вважає, що станом на день звернення (29.06.2016р.) із скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ в Тернопільській області ОСОБА_3 в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2014р., скаржник був обізнаний з оскаржуваною постановою ще у 2014 році, проте своїм правом на звернення до суду у встановлені процесуальним законодавством строки не скористався.

Так як встановлений ч. 1 ст. 1212 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог ст. 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Дана скарга не містить причин в обґрунтування поважності пропуску такого строку.

Зі змісту п.9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012р. вбачається, що встановлений у ч.1 ст. 1212 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог ст. 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 1212 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Скаржником не подано клопотання чи заяви про відновлення строку для подання скарги на дії чи бездіяльність органів ДВС.

Відтак, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення скарги позивача за вих. №140-5-5-00/11-530 від 22.06.2016р. на дії та бездіяльність органів ДВС без розгляду.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду є законною, обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 01.07.2016р. у справі № 5/35/5022-751/2012 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1