ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Справа № 918/1751/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка О.С.
суддів:Куровського С.В., Панової І.Ю.
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 07.06.2016

у справі№ 918/1751/14 господарського суду Рівненської області
за заявою Публічного акціонерного товариства "Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ресторан Шкварочка"
пробанкрутство
арбітражний керуючийДуплик Павло Георгійович
в судовому засіданні взяли участь представники :

Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"Ігнатенко В.Л.
В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресторан Шкварочка" (далі - ТОВ "Ресторан Шкварочка") в загальному порядку, передбаченому ст.ст.11, 16, 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 09.06.2015 в попередньому засіданні затверджено реєстр вимог кредиторів боржника ТОВ "Ресторан Шкварочка"; відмовлено у визнанні кредиторських вимог ПАТ "УкрСиббанк" з грошовими вимогами до ТОВ "Ресторан Шкварочка" в розмірі 6.747.016,80 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" задоволено, ухвалу господарського суду Рівненської області від 09.06.2015 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ПАТ "УкрСиббанк" з грошовими вимогами до ТОВ "Ресторан Шкварочка" в розмірі 6 747 016,80 грн. скасовано; прийнято нове рішення, яким задоволено заяву ПАТ "УкрСиббанк" з вимогами до боржника на суму 6745798,79 грн.; визнано заявлені ПАТ "УкрСиббанк" вимоги, що забезпечені заставою на загальну суму 5495010,00 грн. та вимоги конкурсного кредитора на суму 1250788,79 грн.; викладено пункт 1 ухвали господарського суду Рівненської області від 09.06.2015 у наступній редакції: "Затвердити реєстр вимог кредиторів боржника ТОВ "Ресторан Шкварочка", а саме: ПАТ "УкрСиббанк" - сума вимог 6745798,79 грн., в т.ч.: вимоги, що забезпечені заставою на загальну суму 5495010,00 грн.; 1250788,79 грн., з яких 843943,98 грн. основний борг (4 черга), 406844,81 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та пеня за прострочення сплати процентів (6 черга); судовий збір - 1218,00 грн.(1 черга); ПАТ "Шепетівська реалбаза хлібопродуктів" - сума вимог 632 644,93 грн., в тому числі 614759,39 грн. - основний борг (4 черга), 11795,54 грн. - пеня (6 черга), 6090,00 грн. - судові витрати (1 черга); фізична особа-підприємець ОСОБА_6 - сума вимог 941627,21 грн., в тому числі 940409,21 - основний борг (4 черга), 1218,00 грн. - судові витрати (1 черга).".

Постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2015 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 та ухвалу господарського суду Рівненської області від 09.06.2015 в частині грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк" скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.03.2016 (суддя Романюк Ю.Г.) задоволено заяву ПАТ "УкрСиббанк" з вимогами до боржника в розмірі 6745798,79 грн. частково; визнано та зобов'язано окремо внести до реєстру вимог кредиторів банкрута: - вимоги ПАТ "УкрСиббанк" на суму 4199530,00 грн. як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника - ТОВ "Ресторан Шкварочка", - відомості про майно боржника, що є предметом застави: нерухоме майно - приміщення кафе (1 та підвального поверхів), загальною площею 270,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, Майдан Незалежності,2; конкурсні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ТОВ "Ресторан Шкварочка" в розмірі 2546268,79 грн. відхилено; вимоги ПАТ "УкрСиббанк" в розмірі 1218,00 грн. (судовий збір) включено до першої черги.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 (колегія суддів: Огороднік К.М., Тимошенко О.М., Крейбух О.Г.) ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.2016 в частині задоволення заяви ПАТ "УкрСиббанк" з вимогами до боржника в розмірі 4199530,00 грн., в частині покладення на ТОВ "Ресторан Шкварочка" оплати судового збору у сумі 1218,00 грн., як вимоги першої черги із включенням їх до реєстру вимог кредиторів та в частині зобов'язання розпорядника майна боржника Дуплики П.Г. внести в реєстр кредиторів відповідні зміни скасовано; пункт 2 ухвали господарського суду Рівненської області від 02.03.2016 викладено у наступній редакції: "Відмовити у визнанні кредиторських вимог ПАТ "УкрСиббанк" з грошовими вимогами до боржника в розмірі 6745798,79 грн.

ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 в частині відмови у визнанні грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк" на суму 4199530,00 грн., залишити в силі в цій частині ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.2016 про визнання та внесення окремо до реєстру вимог кредиторів банкрута вимоги ПАТ "УкрСиббанк" на суму 4199530,00 грн. як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника - ТОВ "Ресторан Шкварочка" та покладення на ТОВ "Ресторан Шкварочка" оплати судового збору у сумі 1218,00 грн.; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 та ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.2016 в частині відмови у визнанні конкурсних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ТОВ "Ресторан Шкварочка" в розмірі 2546268,79 грн. скасувати; передати справу в цій частині на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваних судових рішень у відповідних частинах норм матеріального та процесуального права, зокрема: ст.ст.32-34, 43, 101 ГПК України, ст.1, 10, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 24.02.2015 ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до господарського суду з заявою про визнання кредиторських вимог на загальну суму 6 747 789,79 грн., а саме: вимоги забезпечені заставою майна боржника на суму 5495010,00 грн., вимоги конкурсного кредитора на суму 1250788,79 грн., судовий збір на суму 1218,00 грн.

Заява ПАТ "УкрСиббанк" з грошовими вимогами до ТОВ "Ресторан Шкварочка" обґрунтована заборгованістю у сумі 6 747 789,79 грн., яка виникла станом на 23.12.2014 за договорами про надання споживчого кредиту від 07.06.2007 №0 та №00, які укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббабнк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббабнк", та ОСОБА_7 (позичальник). Майновим поручителем ОСОБА_7 є ТОВ "Ресторан Шкварочка" згідно іпотечного договору №10151 від 07.06.2007, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббабнк" (іпотекодержатель) та ТОВ "Ресторан Шкварочка" (іпотекодавець). Крім того, кредитором зазначено, що в забезпечення виконання договорів про надання споживчого кредиту від 07.06.2007 №0 та №00, між банком та боржником укладено договори поруки №119396 від 07.06.2007 та №119397 від 07.06.2007, фінансовим поручителем позичальника за якими є ТОВ "Ресторан Шкварочка".

Суд першої інстанції, відмовляючи кредитору у визнанні конкурсних вимог на суму 2546268,79 грн., виходив з того, що ця сума боргу є непідтвердженою. При цьому судом зазначено, що ПАТ "УкрСиббанк" заявлено цивільний позов до відповідачів: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ТОВ "ВВ-Сервіс", ТОВ "Ресторан Шкварочка" про стягнення заборгованості за кредитними договорами №0 та №00 у справі №569/5085/14-ц Рівненського міського суду. В цьому ж провадженні №569/5085/14-ц ОСОБА_7 заявлено зустрічний позов до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсними положення п.1.6 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 07.06.2007 та п.1.6 договору про надання споживчого кредиту № 00 від 07.06.2007.

Визнаючи вимоги банка в сумі 4199530,00 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника, суд першої інстанції послався на ст.ст. 543, 554 ЦК України та ч.2 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та встановив, що 07.06.2007 між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_7 укладено договори про надання споживчого кредиту №0 та №0. В забезпечення вимог за вказаними кредитними договорами, між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Ресторан Шкварочка" укладено договір іпотеки № 10151 від 07.06.2007, за умовами якого в іпотеку банку передано приміщення, що є власністю іпотекодавця. За договором іпотеки іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань ОСОБА_7 за договорами про надання споживчого кредиту №0 та №0. В п.1.1 іпотечного договору №10151 від 07.06.2007 сторонами погоджена вартість предмету іпотеки у розмірі 4.199 530,00 грн. Оскільки предметом іпотеки забезпечуються кредитні зобов'язання в повному обсязі в межах вартості предмета іпотеки, погодженої сторонами, суд першої інстанції правомірно визнав кредиторські вимоги заявника до боржника у розмірі 4.199 530,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "УкрСиббанк", послався на ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та зазначив, що кредитором не підтверджено у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Свій висновок суд обґрунтував тим, що ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 витребувано у ПАТ "УкрСиббанк" первинні документи, що підтверджують розмір заборгованості боржника станом на дату подання заяви, обставини погашення заборгованості ОСОБА_7 іншими поручителями: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ТОВ "ВВ-Сервіс" та самим позичальником, однак, станом на дату розгляду справи по суті такі документи на адресу суду не надійшли, а надані банком на підтвердження своїх вимог копії договорів, власний розрахунок заборгованості та виписки за кредитними договорами не є первинними документами, що підтверджують розмір заборгованості.

Колегія вважає такі висновки суду апеляційної інстанції необґрунтованими та винесеними з невірним застосуванням норм ст.ст.33, 34, 105 ГПК України, ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про організацію операційної діяльності в банках України.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 2 ст.22 ГПК України передбачено право сторін подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу

При цьому сторони відповідно до ч.1 ст.22 ГПК України користуються рівними процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Таким чином, кредитор, арбітражний керуючий, боржник та інші учасники провадження у справі про банкрутство, користуючись рівними процесуальними правами повинні довести ті обставини, на які посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень шляхом надання документів, що їх підтверджують, а у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до п.1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254 (далі - Положення) первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.11. Положення операції банку мають бути зареєстровані та відображені в регістрах бухгалтерського обліку в день їх здійснення.

Для відображення в обліку операцій банки можуть використовувати електронні реєстри, інші первинні документи, що фіксують час та свідчать про виконання операцій. Форми таких документів банк затверджує самостійно із зазначенням обов'язкових реквізитів (п.4.13 Положення).

Відповідно до п.5.6 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписки з особових рахунків клієнтів є документом, що містить дані про проведення банківських операцій.

Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження своїх кредиторських вимог ПАТ "УкрСиббанк" надано кредитні договори №0 та №0, розрахунок заборгованості, виписки по кожному з цих кредитних договорів та договір іпотеки №10151 від 07.06.2007, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббабнк" (іпотекодержатель) та ТОВ "Ресторан Шкварочка" (іпотекодавець). Зазначені документи визнані судом першої інстанції належними та допустимими доказами, які підтверджують кредиторські вимоги банку.

Натомість, суд апеляційної інстанції зазначив, що подані банком документи не є первинними документами, але при цьому не обґрунтував свій висновок та не зазначив, які саме первинні документи він вважає належними. Зобов'язуючи банк надати первинні документи, суд апеляційної інстанції не зазначив в ухвалі суду від 26.05.2016 конкретний перелік необхідних документів, банком були надані виписки по кожному кредитному договору, однак, суд, відхиляючи вимоги банку, послався на невиконання вимог ухвали.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 42, 43, 105 ГПК України, суд апеляційної інстанції не навів доводів, за якими відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів судом першої інстанції, а виклав у рішенні лише доводи та докази боржника, при цьому не взяв до уваги, що жодна із учасників провадження не заперечує наявність заборгованості по кредитним договорам, а заперечує лише її розмір, обов'язок встановлення якого покладено на суд.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Зважаючи на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при розгляді грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк", колегія суддів дійшла висновку, що постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк", суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, надати оцінку доказам, які мають юридичне значення для розгляду заяв грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк" про визнання кредитором, встановити дійсний розмір заборгованості; правильно застосувати норми права, які регулюють спірні відносини, розглянути заяву кредитора відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 у справі №918/1751/14 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду в іншому складі суддів.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді С.В. Куровський

І.Ю. Панова