ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Справа № 910/5814/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Полянський А.Г., Рогач Л.І.
за участю представників:
від прокуратури:Кравчук О.А., посв. №043796 від 01.08.2016р.;
від позивача:Рог О.В., дов .№225-кмг-2449 від 26.07.2016р.;
від відповідача:Конопля А.М., керуючий санацією
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуАкціонерного товариства закритого типу "Консул"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016р.
у справі господарського суду№910/5814/15-г міста Києва
за позовомЗаступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради
до Акціонерного товариства закритого типу "Консул"
пророзірвання договору оренди та повернення земельної ділянки
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2015р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. у справі №910/5814/15-г, припинено провадження у справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 2710.2015р. у справі №910/5814/15-г вищезазначені судові акти були скасовані, а справа направлялась на розгляд до господарського суду міста Києва, оскільки місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, припиняючи провадження у даній справі дійшов до передчасного висновку, що заявлені позовні вимоги мають розглядатись в порядку визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто в межах справи про банкрутство №50/624-б.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р."Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України). Зазначені справи відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законами України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та "Про банки і банківську діяльність".

Підставою для направлення справи на розгляд до місцевого господарського суду стало те, що поза увагою господарських судів попередніх інстанцій залишилось те, що предметом позовних вимог є не стягнення орендної плати (майнові вимоги), а розірвання договору оренди з подальшими правовими наслідками, що в свою чергу, не впливає на перебування підприємства відповідача у процедурі банкрутства та не враховано, що земельна ділянка не є власністю відповідача.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.01.2016р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016р. у справі №910/5814/15-г позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Розірвано договір оренди земельної ділянки вул. Верхній Вал, 28/12 у Подільському районі м. Києва, укладений між Київською міською радою та Акціонерним товариством закритого типу "Консул", зареєстрований у Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі реєстрації договорів 13.04.2006р. за №85-6-00270. Зобов'язано Акціонерне товариство закритого типу "Консул" повернути Київській міській раді земельну ділянку по вул. Верхній Вал, 28/12 (літ. А) у Подільському районі м. Києва площею 1403 кв.м. (кадастровий номер :85419:0005) вартістю 11 243 363,80грн. у стані придатному для її подальшого використання. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, Акціонерне товариство закритого типу "Консул", з рішенням господарського суду міста Києва від 19.01.2016р. та постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016р. у справі №910/5814/15-г не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.07.2016р. зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 05.08.2016р. №08.03-04/3190 у зв'язку з відпусткою судді Дроботової Т.Б., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №910/5814/15-г, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Алєєва І.В. (доповідач), судді - Полянський А.Г., Рогач Л.І.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 09.08.2016р. представник відповідача підтримав вимоги касаційної скарги, прокурор та представник позивача заперечували проти її задоволення.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи з цього приводу, викладені в касаційній скарзі та письмових поясненнях до неї, Вищий господарський суд України дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Акціонерного товариства закритого типу "Консул".

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, на підставі рішення Київської міської ради від 06.10.2005р. №82/3546, 05.04.2006р. між Київською міською радою та Акціонерним товариством закритого типу "Консул" укладений договір оренди земельної ділянки площею 1403кв.м. (кадастровий номер :85:419:0005), який посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №2-1180, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів 13.04.2006р. за №85-6-00270.

Орендна плата вноситься орендарем щомісячно протягом тридцяти календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного місяця (п. 4.7 договору).

Відповідно до п.п. 8.4, 11.4 та 11.8 договору, останній може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою позивача, із звільненням позивача від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в тому числі, в разі, коли відповідач систематично не сплачує орендну плату (протягом півроку); у разі припинення або розірвання цього договору відповідач зобов'язаний повернути позивачеві земельну ділянку в стані, придатному для її подальшого використання.

Також господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до листа Державної податкової інспекції у Подільському районі №1349/9/26-56-25-07 від 24.02.2015р. у Акціонерного товариства закритого типу "Консул" станом на 23.02.2015р. наявна заборгованість з орендної плати в розмірі 738 458,45грн. Податковий борг виник з 2009р.

Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Умова про внесення орендної плати за ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" є істотною умовою договору оренди в розумінні ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 284 ГК України. Порушення такої умови протягом тривалого часу зумовлює правомірність ініціювання питання про розірвання договору відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

За змістом норм п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, статей 24, 25, ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі можливо розірвати в разі систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Отже, господарські суди попередніх інстанцій встановивши, що відповідач всупереч умовам договору та вищенаведеним нормам чинного законодавства не виконував свої зобов'язання щодо своєчасної сплати орендної плати, а також враховуючи положення ст. 34 Закону України "Про оренду землі", дійшли до вірного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання скаржника щодо порушення судами положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки господарськими судами попередніх інстанцій були враховані вказівки, які містились у постанові Вищого господарського суду України від 2710.2015р. у справі №910/5814/15-г, а саме, що предметом позовних вимог у даній справі є не стягнення орендної плати (майнові вимоги), а розірвання договору оренди з подальшими правовими наслідками, що в свою чергу, не впливає на перебування підприємства відповідача у процедурі банкрутства та те, що земельна ділянка не є власністю відповідача.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків, що господарські суди в порядку статей 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно та об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосували норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Як наслідок, прийняті судами рішення та постанова відповідають статтям 43, 84 та 105 ГПК України вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення, підстав для їх скасування з мотивів, наведених у касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016р. у справі №910/5814/15-г - залишити без змін, а касаційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу "Консул" - без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя А.Г. Полянський
Суддя Л.І. Рогач