ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.08.2016 р. Справа № 914/4352/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату, смт.Підкаінь Бродівського району Львівської області

про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2016р.

у справі №914/4352/15

за позовом Приватного малого підприємства ВАМС, м.Тернопіль Львівської області

до відповідача ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату, смт.Підкаінь Бродівського району Львівської області

про стягнення 1 044 773,47 грн.

За участю представників сторін:

від заявника ОСОБА_2 директор;

від стягувача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2016р. у справі №914/4352/15 за позовом Приватного малого підприємства ВАМС до відповідача ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату про стягнення 1 044 773,47 грн.

Ухвалою суду від 25.07.2016р. прийнято заяву до розгляду та призначено її до судового розгляду на 01.08.2016р.

Представник заявника в судовому засіданні заяву про відстрочку виконання рішення підтримав повністю, зокрема просив відстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2016р. у справі №914/4352/15 на 24 календарні місяці.

Стягувач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви. Ухвала суду від 25.07.2016р. про призначення заяви до розгляду була надіслана стягувачу на адресу, вказану заявником та зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 46001, місто Тернопіль, вулиця Грушевського, будинок 2, .

Роглянувши заяву про відстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.04.2016р. у справі №914/4352/15 позов задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату на користь Приватного малого підприємства ВАМС 47 909,34 грн. пені, 372 334,45 грн. інфляційних втрат, 25 246,57 грн. 3% річних та 6 963,27 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Крім того вирішено стягнути з ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату в дохід Державного бюджету України 437,72 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2016р. рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2016р. у справі №914/4352/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу Комунального закладу Львівської обласної ради «ОСОБА_1 психоневрологічний інтернат» без задоволення.

24.05.2016р. на примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2016р. було видано судові накази про стягнення з ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату вищезазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Подану заяву про відстрочку виконання рішення суду ОСОБА_1 психоневрологічний інтернат обґрунтовує тим, що він не є одноосібним розпорядником коштів місцевого бюджету. Виступаючи лише комунальним закладом, такий напряму залежить від засновника Львівської обласної ради та відповідних управлінь даного органу місцевого самоврядування, а відтак не наділений повноваженнями приймати рішення щодо належності та своєчасності оплати договірних чи інших кредитних зобов'язань. Вказаний заклад є неприбутковою організацією та напряму залежить від фінансування з місцевого і державного бюджетів. На утриманні такого перебувають кілька десятків неврологічних хворих осіб, побут, життя і здоровя яких напряму залежить від наявності фінансування.

Як зазначено у заяві, у боржника виникла проблема в оплаті заборгованості, що встановлена рішенням господарського суду Львівської області, і відповідно ОСОБА_1 психоневрологічний інтернат може бути позбавлений можливості харчування та лікування своїх пацієнтів через арешт його рахунків.

Як зазначив заявник, додаткових коштів на сплату заборгованості ні у Психоневрологічного інтернату, а ні у Львівської обласної раді немає, а розгляд питання фінансування таких витрат розглядатиметься не раніше грудня 2016 року, виділення коштів відбуватиметься поетапно як для організацій комунальної форми власності - не раніще ІІ-ІІІ кварталу 2017 року.

Вказані обставини, за твердженням заявника, створюють безумовні підстави для задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення, у зв'язку з неможливістю його виконання через важкий фінансовий стан ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату та відсутності власних та субвенційних коштів для погашення заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, заявник звернувся до господарського суду Львівської області із заявою та просить відстрочити рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2016 р. у справі №914/4352/15 на 24 календарні місяці виконання, про що винести відповідну ухвалу.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України).

Розглянувши подану заяву та долучені до заяви докази, суд дійшов висновку, що подані докази не є достатніми для підтвердження обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а саме в матеріалах справи відсутні докази важкого фінансового становища ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату. Разом з тим, заявник не надав доказів, що рішення у даній справі перебуває на виконанні в органах Державної виконавчої служби.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що ОСОБА_1 психоневрологічний інтернат, як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, а тому вказана у заяві сама обставина про те, що боржник напряму залежить від Львівської обласної ради та відповідних управлінь даного органу місцевого самоврядування, в даному випадку не є тією обставиною, яка є достатньою для відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ст.45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а відповідно до статті 34 ГПК України суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що заявником не подано достатніх доказів, які б могли підтвердити обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд дійшов висновку відмовити заявнику у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 115, 121 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 психоневрологічного інтернату про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2016р. у справі №914/4352/15.

2. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки вказані у ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя Петрашко М.М.