ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р.Справа № 915/405/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Лисенко В.А., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 21.12.2015 року;

від відповідача не зявився;

від третьої особи не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області

на рішення господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року

по справі № 915/405/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області

до Приватного підприємства Агроторговий дім Ріко, м. Миколаїв

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Зелені кошари Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, с. Зелені Кошари, Первомайського району Миколаївської області

про стягнення грошових коштів в сумі 756 846 грн. 30 коп.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Колос, с.Градениці Біляївського району Одеської області звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Приватного підприємства Агроторговий дім Ріко, м. Миколаїв, в якій просило суд стягнути з Приватного підприємства Агроторговий дім Ріко, м. Миколаїв на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області збитки у сумі 756 846 грн. 30 коп.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі № 915/405/16 (суддя Корицька В.О.) відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі № 915/405/16 скасувати та винести нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с.Градениці Біляївського району Одеської області задовольнити в повному обсязі та стягнути з Приватного підприємства Агроторговий дім Ріко, м.Миколаїв на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с.Градениці Біляївського району Одеської області збитки у сумі 756 846 грн. 30 коп.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

29.06.2016 року до Одеського апеляційного господарського суду від Приватного підприємства Агроторговий дім Ріко, м. Миколаїв надійшли заперечення на апеляційну скаргу по справі № 915/405/16, в яких відповідач просить суд про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі №915/405/16 без змін. Судовою колегією заперечення на апеляційну скаргу долучені до матеріалів справи.

У зв'язку з відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_2, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року № 414 було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року залучено до участі у справі Державне підприємство Дослідне господарство Зелені кошари Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, с. Зелені Кошари, Первомайського району Миколаївської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також зобовязано третю особу надати пояснення по суті спору.

У звязку з відпусткою суддів-учасників колегії ОСОБА_3, ОСОБА_4, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 15.08.2016 року № 571 було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Лисенко В.А., Ярош А.І.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники позивача та відповідача підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, проте 17.08.2016 року на електронну адресу суду надійшло інформаційне пояснення, в якому зазначено про те, що третя особа поставила насіння проса Миронівського 51 Еліта в кількості 4,9 т Приватному підприємству Агроторговий дім Ріко, м.Миколаїв. Судовою колегією інформаційне пояснення долучено до матеріалів справи.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/405/16 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області не підлягає задоволенню, а висновок, викладений в рішенні господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі №915/405/16 є обґрунтованим та правомірним за мотивами, викладеними в постанові апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним підприємством Агроторговий дім Ріко, м. Миколаїв (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області (покупець) було укладено договір постачання від 01.02.2015 року № 24, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити і передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобовязався приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Згідно з пунктом 1.2 договору поставку товару здійснюється за переліком, цінами та вартістю, визначеними у рахунках до сплати і є невідємною частиною цього договору.

Сума договору визначається сумарною вартістю фактично поставленого товару. Ціна на товар вважається затвердженою сторонами з моменту отримання (факсової копії або оригіналу) покупцем рахунку згідно його заявки. Постачальник має право, по узгодженню з покупцем, змінити ціну товару за обставин, які призвели до збільшення вартості товару (підвищення цін заводів виробників) (пункти 2.1. 2.3 договору).

Пунктами 3.1 3.2 договору визначено, що поставка товару здійснюється на підставі рахунку, оплаченого покупцем. Покупець здійснює оплату за договором у безготівковій формі за наданим постачальником рахунком на умовах передоплати у розмірі 100 % вартості замовленого товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий період постачальника.

Розділом 4 договору встановлено умови поставки товару, а саме: базисні умови поставки ЕХW франко-склад м. Миколаїв, згідно правил Інкотермс в редакції 2000 року; товар повинен бути поставлений покупцю протягом 10 календарних днів з моменту надходження коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 5.1 договору якість товару, що поставляється за цим договором, регламентується діючими на території України вимогами ГОСТу, ДСТУ, ТУ та інші нормативні документації.

За змістом пунктів 6.1 6.2 договору у випадку порушення зобовязання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. У випадку, якщо у момент поставки товару буде виявлено невідповідність його по кількості та якості умовам цього договору та додатковим угодам до нього, постачальник повинен усунути недоліки протягом 10 календарних днів з моменту складання відповідного акту.

На виконання умов договору Приватне підприємство Агроторговий дім Ріко, м. Миколаїв виставило Товариству з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області рахунок від 13.02.2015 року № 43 на оплату 4900 кг проса Миронівського 51 Еліта на загальну суму 55 419 грн. 00 коп.

Позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 55 419 грн. 00 коп., що підтверджується копією платіжного доручення від 13.02.2015 року № 25.

Приватне підприємство Агроторговий дім Ріко, м. Миколаїв передало Товариству з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області 4900 кг проса Миронівського 51 Еліта на загальну суму 55 419 грн. 00 коп., про що свідчить видаткова накладна від 19.02.2015 року № 79.

Відповідач посилається на те, що насіння, передане за договором позивачу було отримано від Державного підприємства Дослідне господарство Зелені кошари Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, с. Зелені Кошари, Первомайського району Миколаївської області, якість якого підтверджена належним чином Свідоцтвом на насіння та сертифікатом на насіння.

Відповідно до Свідоцтва на насіння від 19.02.2015 року №17 сортова чистота (типовість) насіння складає 99,9 %, уражень посівів хворобами та шкідниками не зазначено. Якість насіння, переданого за умовами договору постачання від 01.02.2015 року № 24 підтверджується також сертифікатом на насіння від 12.12.2014 року серії НН №0002109, реєстраційний номер UA-15-08-1170-14, який виданий органом сертифікації Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області. Із вказаного сертифікату вбачається, що останній виданий на партію насіння: просо Миронівське-51, вагою 10 тон, затароване в мішки, забезпечене етикетками встановленої форми згідно ДСТУ 4138-2002, показники зараженості хворобами та заселеності шкідниками не виявлено.

За термін дії договору постачання від 01.02.2015 року № 24 до 31.12.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області недоліки до предявленого товару не були предявлені.

З акту витрат на насіння і садивного матеріалу за травень 2015 року № 3 вбачається, що позивачем у травні 2015 року було висіяно просо Миронівське елітне у кількості 3600 кг.

З актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин № 2, № 3, № 4, № 5 вбачається, що у травні та червні 2015 року позивач використовував відповідні добрива для посівів проса.

Позивач стверджує, що під час обстеження полів, на яких було засіяно отриманий від відповідача товар, візуально було виявлено зараження посіву сажкою.

31.07.2015 року комісією у складі начальника відділу по забезпеченню виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції управління агропромислового розвитку райдержадміністрації ОСОБА_5, керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Колос ОСОБА_6, начальника дільниці - ОСОБА_7, головного агронома ОСОБА_8, головного бухгалтера ОСОБА_9 та депутата Граденицької сільської ради ОСОБА_10 було проведено обстеження посівів проса в період викидання волотей, які знаходяться на полі № 29 площею 102 га Граденицької сільської ради та на полі № 7 площею 30 га Секретарівської сільської ради.

З акту на обстеження посівів від 31.07.2015 року вбачається, що комісія прийшла до висновку, що посіви проса на площі 132 га уражені на 23 % сажкою.

Відповідно до висновку Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 25.08.2015 року № Л15/006400-В, у наданому ПФК Біляївський ОСОБА_11 зразку проса від партії 0,8 т., власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Колос, виявлено шкідливі організми, а саме альтернаріоз та сажка просяна у масі.

Зі звіту Державного статистичного спостереження «Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт на 01 жовтня 2015 року» вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області зібрало врожай з площі 132 га в розмірі 5400 т.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еллана» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Колос (Постачальник) було укладено договір поставки від 19.11.2015 року №36/11-15, відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставити, а Покупець прийняти та оплатити просо, на умовах, викладених в цьому договорі.

Згідно з Специфікацією від 23.11.2015 року № 1 до договору поставки від 19.11.2015 року №36/11-15, просо у кількості 257,742 тони продавалась за ціною (без ПДВ) 1750 грн. Згідно з Специфікацією від 24.11.2015 року № 2 до договору поставки від 19.11.2015 року №36/11-15, просо у кількості 281,865 тони продавалась за ціною (без ПДВ) 1750 грн.

За вказаним договором було продано 539, 597 тон проса на загальну суму 1 133 153 грн. 70 коп.

В позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю Колос, с.Градениці Біляївського району Одеської області посилається на те, що враховуючи зараженість врожаю проса, позивач вимушений був погодитись на пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Еллана» та продати просо за значно нижчу ціну, у звязку з чим поніс збитки у вигляді упущеної вигоди у сумі 756 846 грн. 30 коп..

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються в тому числі неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Водночас обов'язковою передумовою задоволення вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: наявність збитків; причинний зв'язок між діями винної особи та заподіянням збитків; протиправність поведінки винної особи як заподіювача збитків; вина. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу; при цьому протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно, для прийняття рішення про повне відшкодування упущеної вигоди протиправні дії винної особи мають бути єдиною і достатньою причиною неотримання позивачем доходу, на одержання якого позивач мав реальні підстави розраховувати.

В даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності всіх складових цивільного правопорушення в діях відповідача.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Звертаючись із заявою про стягнення збитків у формі упущеної вигоди, кредитор повинен здійснити точні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які безспірно підтверджували б їх розмір, однак цього позивачем зроблено не було.

Так, позивач обґрунтовує збитки у вигляді упущеної вигоди, виходячи з довідки Одеської регіональної Торгово-промислової палати України від 09.10.2015 року, де зазначено, що станом на серпень 2015 року ціна на просо жовте врожаю 2015 року за 1 тону становить 3000 3500 грн. за умови FCA склад продавця.

Судова колегія не може вважати вказану довідку належним та допустимим підтвердженням правильності розрахунку позовних вимог, оскільки ціна, вказана в довідці, визначена станом на серпень 2015 року, а не на листопад, коли позивач фактично продав просо, а також у звязку з тим, що в довідці вказано орієнтовну ціну комерційної пропозиції, яка залежить від обєму партії та форми оплати і яку визначено з урахуванням ПДВ.

Позивач же в своєму розрахунку використовував максимальну ціну, визначену в довідці та договірну ціну за продане просо без врахування ПДВ, що призвело до невірного розрахунку позовних вимог.

Судова колегія зазначає, що наданий позивачем розрахунок є складовою ціни позову і відповідно до норм статті 54 Господарського процесуального кодексу України повинен бути обґрунтованим та підтвердженим умовами договору та належними доказами.

В даному випадку, позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру упущеної вигоди, у звязку з відсутністю доказів на підтвердження ринкової ціни проса станом на укладання та виконання договору поставки від 19.11.2015 року №36/11-15, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еллана» та Товариством з обмеженою відповідальністю Колос.

Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі продажу проса за найвищою ринковою ціною, яка існувала станом на серпень 2015 року. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, іншими належними і допустимими доказами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б зерно не було заражене.

Судова колегія зазначає, що місцевий господарський суд при відмові в позовних вимогах послався на нібито доведеність відповідачем факту поставки якісного зерна позивачу за договором постачання від 01.02.2015 року № 24. Повторно розглянувши справу, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем та залученою третьою особою на вимогу суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів у розумінні норм статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України факту відношення Свідоцтва на насіння від 19.02.2015 року №17 і сертифікату на насіння від 12.12.2014 року серії НН №0002109 до того насіння, яке було передано відповідачем позивачу.

У відповідності до пункту 5.1.6 Державного стандарту України «Товарознавство. Терміни та визначення» ДСТУ 3993-2000, затвердженого Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 31.10.2000 року № 627, партія товарів це визначена кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

В даному випадку третьою особою відповідачеві була відпущена партія товару насіння затарована в мішки, забезпечена етикетками встановленої форми згідно ДСТУ 4138-2002 кількістю 200 мішків, масою партії 10 тон за номером партії UA-15-08-019/065-14. Тоді як відповідачем позивачу було поставлено насіння з номером партії ИА 15-08-019/065-15 з масою партії 4900 кг кількістю місць 96. Будь-яких інших належних доказів відношення сертифіката, виданого третьою особою до насіння, що було поставлено позивачу, відповідач не надав. Таким чином, відповідач не довів, що ним виконано пункт 5.1 договору постачання від 01.02.2015 року № 24 щодо відповідності якості товару, поставленого позивачу діючим на території України вимогам ГОСТу, ДСТУ, ТУ та іншим нормативним документам.

Відповідно до частини 2 статті 104 Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. В даному випадку порушення норм законодавства не призвело до прийняття невірного рішення про відмову в задоволенні позовних вимог по справі, тому немає підстав для його скасування.

За таких обставин, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України висновок, викладений в рішенні господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі № 915/405/16 відповідає нормам матеріального та процесуального права України за мотивами, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірного висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с. Градениці Біляївського району Одеської області на рішення господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі № 915/405/16 залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі № 915/405/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_12
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_13