ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 925/621/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача не зявилися, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" до Чорнобаївського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 153 296 грн. 75 коп.,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016 року позивач - публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" звернувся з позовом до Чорнобаївського комунального підприємства теплових мереж (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору № 14/167/ТЕ-12 від 28.02.2012 року та рішення Господарського суду Черкаської області від 19.11.2013 року у справі № 925/1813/13, 139 060 грн. 88 коп. інфляційних втрат, 14 235 грн. 87 коп. 3% річних, що разом складає 153 296 грн. 75 коп. та відшкодування судових витрат.

Відповідач 30.06.2016 року за вх. №12900/16 подав письмовий відзив на позов, у якому проти позову заперечував, зазначивши при цьому, що поставлений позивачем природний газ використовувався для виробництва теплової енергії, якою забезпечувалося населення. Прострочення виконання зобовязань з оплати поставленого позивачем природного газу сталося не з вини відповідача, а внаслідок законодавчо встановленої невідповідності строків розрахунків споживачів за теплову енергію зі строками розрахунків відповідача за поставлений позивачем природний газ та неповного відшкодування відповідачу державою із бюджету різниці між встановленими тарифами на теплову енергію та її собівартістю. Крім того, відповідач у відзиві на позов послався на норми ст. 233 Господарського кодексу України як на підставу зменшення належних до сплати відповідачем штрафних санкцій з огляду на соціальну значимість діяльності відповідача, його тяжкий фінансовий стан і відсутність доказів завдання позивачу збитків неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань.

В засіданні суду представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю. Відповідач явку свого представника в засідання суду не забезпечив, хоч про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28, 30.06.2016 року направив суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі його представника.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, встановлений строк вирішення спору закінчується, сторонами не заявлено клопотання про його продовження, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

28.02.2012 між відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (правонаступник - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", постачальник - позивач у справі) та Чорнобаївським комунальним підприємством теплових мереж (споживач - відповідач у справі) було укладено договір на постачання природного газу за врегульованим тарифом №14/167/ТЕ-12 (далі - договір), за умовами якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб суб'єктів, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих будівлях (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням), а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Як встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.11.2013 року у справі № 925/1813/13, яке набрало законної сили, позивач здійснив поставку відповідачу природного газу з січня по квітень та з жовтня по грудень 2012 року на загальну суму 390 118 грн., проте, відповідач вчасно та в повному обсязі за поставлений природній газ не розрахувався у звязку з чим за ним утворилася заборгованість в розмірі 244 616 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.11.2013 року у справі № 925/1813/13 позов публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" задоволено повністю та стягнуто з Чорнобаївського комунального підприємства теплових мереж 244 616,00 грн. основного боргу з оплати за поставлений природний газ, 9 463,78 грн. пені, 9 861,21 грн. 3% річних та 5 278,82 грн. судового збору.

На примусове виконання зазначеного рішення господарського суду був виданий наказ № 925/1813/13 від 05.12.2013 року.

Відповідач рішення Господарського суду Черкаської області від 19.11.2013 року № 925/1813/13 виконав частково, сплатив суму боргу в розмірі 107 540 грн.

На день звернення позивача до господарського суду з даним позовом заборгованість відповідача за договором № 14/167/ТЕ-12 від 28.02.2012 року становить 137 076 грн.

За прострочення оплати поставленого з січня по квітень та з жовтня по грудень 2012 року за договором № 14/167/ТЕ-12 від 28.02.2012 року природного газу публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Черкасигаз нарахувало Чорнобаївському комунальному підприємству теплових мереж до сплати передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 139060 грн. 88 коп. інфляційних втрат за відповідні періоди прострочення з оплати поставленого газу з січня по квітень та з жовтня по грудень 2012 року та 14 235 грн. 87 коп. 3% річних за період прострочення з 01.10.2013 по 27.10.2014 в оплаті газу, поставленого у лютому 2012 року, з 01.10.2013 по 28.10.2014 в оплаті газу, поставленого у березні 2012 року, з 01.10.2013 по 29.12.2014 в оплаті газу, поставленого у квітні 2012 року, з 01.10.2013 по 05.06.2016 в оплаті газу, поставленого у жовтні 2012 року, з 01.10.2013 по 05.06.2016 в оплаті газу, поставленого у листопаді 2012 року, з 01.10.2013 по 05.06.2016 в оплаті газу, поставленого у грудні 2012 року.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.11.2013 року у справі № 925/1813/13.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до статті 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Як визначено в п. 5.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого кодексу.

Пунктом 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Вимога позивача про стягнення 139060 грн. 88 коп. інфляційних втрат, 14 235 грн. 87 коп. 3% річних, нарахованих на суму простроченого грошового зобовязання за відповідні періоди прострочення, відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений і визнаний вірним, тому дані вимоги підлягають повному задоволенню.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Пункт 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачає право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати і три проценти річних не є неустойкою (штрафом, пенею), тобто не відносяться до штрафних санкцій, тому господарський суд не має права на зменшення їх розміру на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобовязання щодо порядку розрахунків за поставлений природній газ, тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зазначеного грошового зобовязання, визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 2299 грн. 45 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Чорнобаївського комунального підприємства теплових мереж (вул. Комсомольська, 3-А, смт. Чорнобай, Черкаська область, 19900, ідентифікаційний код 14193942) на користь публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз (вул. Громова, 142, м. Черкаси, ідентифікаційний код 03361402) 139 060 грн. 88 коп. інфляційних втрат, 14 235 грн. 87 коп. 3% річних та 2299 грн. 45 коп. судового збору .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано12.08.2016 року.

Суддя В.М. Грачов