ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.08.16р. Справа № 904/5091/16

За позовом Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної ради у місті Дніпропетровську ради, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 9 696,39 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 6 від 29.02.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної ради у місті Дніпропетровську ради звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ" про стягнення 9696,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір на закупівлю послуг за державні кошти №42 від 20.08.2012, згідно якого одна сторона виконувала послуги з санітарного оброблення та аналогічні послуги, а друга сторона приймала й оплачувала зазначені послуги (роботи). Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної ради у місті Дніпропетровську ради за період з 01.10.2010 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт ревізії від 14.04.2015 за № 840-21/010. У складеному акті зазначено про завищення норми машино-годин на загальну суму 269 864,29 грн., в порушення п.1, п.5 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV та ДБН Д.2.4-20-2000 „Інші ремонтно-будівельні роботи. За результатом проведеного перерахунку сума завищення вартості виконаних послуг складає 9696,39 грн.

З метою усунення порушень виявлених під час ревізії Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області 22.05.2015 вручено позивачу вимогу від 18.05.2015 року № 04-06-05-15/4252, щодо усунення виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності порушень законодавства. Тому, на виконання вимог Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області позивач звернувся із позовом та просить стягнути з відповідача суму завищення вартості виконаних послуг в сумі 9696,39 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.07.2016.

15.07.2016 відповідач подав заперечення на позов, в яких просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає, що договір № 42 від 20.08.2012 року був укладений внаслідок тендерної процедури, а вартість послуг з санітарного оброблення та аналогічних послуг в м. Дніпропетровську відповідає тендерній документації. Розрахунок вартості однієї години роботи навантажувача був наданий до тендерної документації у вигляді чітко визначеної суми, що на думку відповідача є твердою договірною ціною.

Також відповідач вважає безпідставним застосування будівельних норм часу для роботи навантажувача, що виконує послуги з санітарного оброблення та аналогічних послуг з утримання вулиць. Відповідач стверджує, що сторони в повному обсязі виконали свої договірні зобовязання за договором № 42 від 20.08.2012 року, що підтверджується актами приймання наданих послуг, підписаними сторонами без зауважень та здійсненою позивачем оплатою.

20.07.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 20.07.2016 на 01.08.2016.

01.08.2016 представник позивача в призначене судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заву про перенесення розгляду справи в звязку з відпусткою представника позивача. Також, позивачем було подано через канцелярію суду клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

Розглянувши заяву позивача про перенесення розгляду справи, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки позивачем не доведено неможливості участі іншого представника в судовому засіданні.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 01.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2012 року між Управлінням житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради (позивач - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль" (відповідач - учасник) було укладено договір № 42 про закупівлю послуг за державні кошти, відповідно до умов якого учасник зобовязується у 2012 році надати замовникові послуги з санітарного оброблення та аналогічні послуги, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з розділом ІІ договору учасник повинен надати замовникові послуги, якість яких відповідає умовам, визначеним замовником.

Ціна договору становить 99 300,00 грн., у тому числі ПДВ 16 550,00 грн. (п. 3.1 договору).

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.2 договору).

Пунктом 10.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012 року, а за фінансовими зобовязаннями до повного виконання.

На виконання умов укладеного договору відповідач надав, а позивач прийняв без заперечень та оплатив передбачені договором послуги на загальну суму 99 299,99 грн., що підтверджено належним чином оформленими двосторонніми актами приймання наданих послуг:

№ 166 за листопад 2012 року на суму 70 022,93 грн.;

№ 179 за грудень 2012 року на суму 29277,06 грн.

У період з 14.01.2015 року по 31.03.2015 року відповідно до пункту 5.3.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Дніпропетровської обєднаної державної фінансової інспекції на І квартал 2015 року та на підставі направлення на проведення ревізії № 008 від 27.01.2015 року, виданого начальником Дніпропетровської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2, головним державним фінансовим інспектором Дніпропетровської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_3 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради за період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року. За результатом звірки складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради № 840-21/010 від 14.04.2015 року (а.с. 13-60).

За результатами проведеної ревізії фінансовою інспекцією встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль" протягом листопада - грудня 2012 року було надано Управлінню житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради послуги з санітарного оброблення та аналогічні послуги на загальну суму 90 300,00 грн. Розрахунки за виконані роботи проведено між підприємствами у повному обсязі.

Під час зустрічної звірки ТОВ "Магістраль" фінансовою інспекцією виявлено в актах наданих послуг до договору № 42 від 20.08.2012 року завищені норми машино-годин роботи грейферним навантажувачем із місткістю ковша 0,25 м2. За висновком фінансової інспекції це є порушенням вимог пункту 4.3.5 та пункту 3.2.7 Правил визначення вартості будівництва, що завдало замовникові послуг - Управлінню житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради збитків на загальну суму 9696,39 грн., з яких: 6646,48 грн. - за актом № 166 та 3049,91 грн. - за актом № 179 (а.с. 68-70).

Листом від 18.05.2015 року № 04-06-05-15/4252 Дніпропетровська обєднана державна фінансова інспекція звернулась до позивача з вимогою, зокрема, провести претензійно-позовну роботу з ТОВ "Магістраль" щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів у доход бюджету Кіровського району м. Дніпропетровська (а.с. 61-64).

На виконання вимог Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області позивач звернувся до господарського суду із позовом та просить стягнути суму завищення вартості наданих послуг в сумі 9696,39 грн., що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На час розгляду справи договір про закупівлю послуг за державні кошти № 42 від 20.08.2012 є дійсним й його правомірність презумується.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав умови договору у повному обсязі, що підтверджується актами приймання наданих послуг № 166 за листопад 2012 року на суму 70 022,93 грн. та № 179 за грудень 2012 року на суму 29277,06 грн., а позивач прийняв роботи та оплатив їх у повному обсязі.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності за збитки на особу є наявність негативного наслідку, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та негативним наслідком, які складають об'єктивну сторону правопорушення та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за збитки внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

Отже, позивач має довести належними та допустимими доказами наявність у діях (бездіяльності) відповідача повного складу цивільного правопорушення.

Акт ревізії не може бути належним доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором та спричинення збитків позивачеві, оскільки він не є ані первинним документом, ані експертним висновком.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 року (із змін. і доп.), акт ревізії - це документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Відповідно до пункту 50 вказаного Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, в тому числі, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-XII від 26.01.1993 року (із змін. і доп.) окрім іншого передбачено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак це не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. У той же час виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Обґрунтовуючи свої доводи, позивач зазначає, що через неправомірне завищення вартості робіт, що було виявлено під час здійснення перевірки Дніпропетровською обєднаною державною фінансовою інспекцією, у відповідача виникло зобов'язання відшкодувати збитки у сумі 9 696,39 грн.

При цьому позивач не заперечує належного та своєчасного виконання відповідачем робіт за договором, що не перевищують узгодженої сторонами ціни договору. Дані роботи були прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується актами про надання послуг №166 та № 179, підписаними та скріпленими печатками сторін без заперечень та зауважень.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань позивачем у справі не доведено, а відтак позивачем не доведено факту понесення ним додаткових, не передбачених договором витрат з вини відповідача.

За таких обставин позивачем не доведено завдання збитків протиправними діями відповідача.

Отже, за умови чинності договору підстави для стягнення з відповідача заявленої суми позовних вимог відсутні.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки позивачем були прийняті роботи та підписані акти виконаних робіт без заперечень.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.08.2015.

Суддя ОСОБА_4