номер провадження справи 24/52/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2016 Справа № 908/1651/16

за позовом: публічного акціонерного товариства Світлотехніка (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, будинок 74 б; код ЄДРПОУ 2970085)

до відповідача: комунального підприємства Водоканал (69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 61; )

про стягнення 10 945,02 грн.

суддя Азізбекян Т.А.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 25.07.2016р. № 227.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 01.06.2016р. № 80

СУТЬ СПОРУ:

15.06.2016р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства Світлотехніка до комунального підприємства Водоканал про стягнення з відповідача 10 945,02 грн., з яких: 10 076,48 грн. основного боргу, 705,15 грн. інфляції та 163,39 грн. 3% річних.

Ухвалою від 16.06.2016р. судом порушено провадження у справі № 908/1651/16, присвоєно провадженню номер 24/52/16, справу призначено до розгляду на 25.07.2016р.

В судовому засіданні 25.07.2016р. оголошено перерву до 15.08.2016р.

Розгляд справи проводилося без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 15.08.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив наступне: 14.09.2015р. між сторонами укладено договір № 1294/15 на закупівлю товарів, на виконання умов якого позивач поставив, відповідач прийняв товар на загальну суму 19 176,48 грн., що підтверджується видатковими накладними. Відповідач за отриману продукції розрахувався частково, внаслідок чого сума основного боргу становить 10 076,48 грн. За прострочення виконання грошового зобовязання відповідачу нараховаено 163,39 грн. 3% річних за загальний період з 18.10.2015р. по 01.06.2016р. та 705,15 грн. втрат від інфляції за період з листопада 2015р. по квітень 2016р. Враховуючи викладене, позивач просить суд, на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, позов задовольнити.

Відповідач проти суми основного боргу не заперечує, проте звернув увагу, що при перевірці розрахунку 3% річних та інфляційних витрат КП «Водоканал» було встановлено, що при зазначені періоду, в який відповідач по договору зобовязаний здійснити оплату протягом 10 днів (п.7.1 Договору) по видатковій накладній № 800 від 07.12.2015р., невірно зазначено дату з якої обраховується 3% річних та інфляційній витрати, а саме позивач зазначає дату 15.12.2015р., однак враховуючи 10 днів, має бути зазначена 17.12.2015р.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015р. між публічним акціонерним товариством Світлотехніка (Постачальник) та комунальним підприємством «Водоканал» (Покупець) укладений договір поставки № 1294/15 на закупку товарів, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобовязується поставити Покупцю товари в обємах, погоджених сторонами в специфікації, а Покупець - прийняти та виконати розрахунок за фактично отриманий (фактично вибраний) ним обєм закупівлі таких товарів: низьковольтна, високовольтна продукція, електротехнічна продукція, світлотехнічна продукція, електротехнічне обладнання, кабельно-провідна продукція.

Відповідно до п. 7.1. договору, розрахунки за даним Договором виконуються на умовах відстрочки платежу протягом 10 днів календарних днів з дати отримання товару на складі Покупця. .

Пунктом 7.3 Договору сторони узгодили, що розрахунки Покупець здійснює на підставі рахунків, виставлених Постачальником, на його поточний рахунок за реквізитами, зазначеними в Договорі.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач поставив, а КП «Водоканал» отримало продукцію на загальну суму 19 176,48 грн., що підтверджується видатковою накладною № 636 від 07.10.2015р. на суму 10 640,40 грн.; видатковою накладною № 668 від 21.10.2015р. на суму 4 216,08 грн.; видатковою накладною № 800 від 07.12.2015р. на суму 4 320,00 грн.

Позивачем були виставлені наступні рахунки: № 648 від 14.09.2015р. на суму 14 856,48 грн. № 842 від 16.11.2015р. на суму 4 320,00 грн.

КП «Водоканал» відповідно до вказаних видаткових накладних та виставлених рахунків було сплачено наступні суми: платіжне доручення №13493 від 23.10.2015р. на суму 2 500,00 грн., платіжне доручення № 22237 від 18.11.2015р. на суму 1 600,00 грн., платіжне доручення № 14513 від 24.11.2015р. на суму 3 000,00 грн. платіжне доручення № 14863 від 01.12.2015р. на суму 2 000,00 грн. Тобто, всього на суму 9 100,00 грн.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, не зважаючи на встановлений договором строк для проведення розрахунків, відповідач зобовязання по оплаті отриманого товару здійснив частково в сумі 9 100,00 грн. Решта вартості товару у розмірі 10 076,48 грн. відповідачем не сплачена.

Внаслідок чого сума основного боргу за поставлений, але не сплачений товар складає 10 076,48 грн., факт наявності якої підтверджується матеріалами справи.

Глава 50 Цивільного кодексу України передбачає підстави та умови припинення зобовязання, зокрема, ст. 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобовязання відповідача оплатити отриманий товар не припинено.

На час розгляду справи в суді відповідач доказів оплати товару за договором № 1294/15 від 14.09.2015р. в сумі 10 076,48 грн. суду не надав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 83 975,13 грн. основного боргу та наявністю підстав для задоволення позову в цій частині.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 705,15 грн. інфляції за загальний період з листопада 2015року по квітень 2016 року та 163,39 грн. грн. 3% річних, з яких: 28,87 грн. за період з 18.10.2015р. по 01.06.2016р. на суму боргу 1 540,40 грн., 74,16 грн. за період з 01.11.2015р. по 01.06.2016р. на суму боргу 4 216,08 грн. та 60,36 грн. за період з 15.12.2015р. по 01.06.2016р. на суму боргу 4 320,00 грн.

Факт прострочення виконання грошового зобовязання матеріалами справи доведено.

Разом з тим, стосовно нарахування позивачем 3% річних, суд бере до уваги, що при зазначені періоду, в який відповідач за договором зобовязаний здійснити оплату протягом 10 днів (п.7.1. Договору) по видатковій накладній № 800 від 07.12.2015р., невірно зазначено дату, з якої обраховується 3% річних, а саме позивач зазначає дату 15.12.2015р., однак враховуючи 10 днів, має бути зазначена 18.12.2015р.

Враховуючи, що прострочка платежу за видатковою накладною № 800 від 07.12.2015р починається з 18.12.2015р., вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 162,17 грн., а саме: за період з 18.10.2015р. по 01.06.2016р. в сумі 28,87 грн., за період з 01.11.2015р. по 01.06.2016р. 74,16 грн., за період з 18.12.2015р. по 01.06.2016р. 59,14 грн. В іншій частині вимоги відхиляються.

Стосовно вимог щодо стягнення інфляційних витрат суд зазначає, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

З урахуванням викладеного, вимоги в частині стягнення інфляції підлягають задоволенню частково в сумі 673,38 грн. В іншій частині вимоги відхиляються.

За таких обставин, позов задовольняється частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір відносяться на відповідача в сумі 1 373,85 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства Водоканал (69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 61; ) на користь публічного акціонерного товариства Світлотехніка (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, будинок 74 б; код ЄДРПОУ 2970085) 10 076 (десять тисяч сімдесят шість) грн. 48 коп. основного боргу, 162 (сто шістдесят дві) грн. 17 коп. 3% річних, 673 (шістсот сімдесят три) грн. 38 коп. інфляції та 1 373 (одна тисяча триста сімдесят три) грн.85 коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя Т.А. Азізбекян

Повне рішення складено 16.08.2016р.