ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р.Справа № 922/1645/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт", м. Харків
до ТОВ "Атріум-Буд", м. Харків
про стягнення 745276,72 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 04.01.2016 року;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне спеціалізоване підприємство "Харківгорліфт" (м. Харків) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "Атріум-Буд" (м. Харків) заборгованість за договором №74/1 від 01.11.11р. в сумі 745276,72 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 01.08.16р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 01.08.16р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, місце і дату судового засідання, документів, витребуваних судом не надав.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Справа розглядається згідно ст. 75 ГПК України, за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

У 2011 році комунальне спеціалізоване підприємство "Харківгорліфт" поставило товариству з обмеженою відповідальністю "АТРІУМ-БУД" будівельні матеріали на суму 745276,72 грн., про що були складені видаткові накладні № РН-0000039 від 01.11.2011 р. на суму 185170,01 грн. та № РН-0000041 від 05.12.11р. на суму 560106,71 грн.

Стосовно зазначених поставок був складений договір від 01.11.11 р. № 74/1.

Згідно з пунктами 1.1 та 4.2 цього договору ТОВ "АТРІУМ-БУД" зобов'язався оплатити отриманий товар.

27.05.13р. та 12.05.14р. сторонами були підписані акти звірок взаєморозрахунків, в яких ТОВ "АТРІУМ-БУД" визнало наявність заборгованості в сумі 745276,72 грн. перед КСП "ХАРКІВГОРЛІФТ" за отримані матеріали.

19.05.14 р. КСП "Харківгорліфт" надіслало до ТОВ "АТРІУМ-БУД" претензію з вимогою оплатити до 10.06.14р. матеріали, передані відповідачу за договором від 01.11.11 р. № 74/1 згідно з видатковими накладними № ДГ-0001622 від 29.07.11р. та №РН-0000041 від 05.12.11р. Зазначену претензію відповідач отримав, про що свідчить його відповідь від 30.05.14р. № 30/05-1.

03.11.14 р. КСП "Харківгорліфт" повторно надіслало до ТОВ "АТРІУМ-БУД" претензію з вимогою негайно оплатити матеріали.

15.04.16 КСП "Харківгорліфт" надіслало до ТОВ "АТРІУМ-БУД" претензію з вимогою негайно оплатити матеріали.

Станом на 13.04.16 р. відповідач не сплатив суму боргу за договором від 01.11.11р. № 74/1,яка складає 745276,72 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору від 01.11.11 р. № 74/1, строк виконання відповідачем зобов'язання по оплаті отриманих матеріалів не визначений.

На підставі ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, визначений в претензії від 19.05.14р. строк оплати слід розглядати як пред'явлення вимоги щодо виконання зобов'язання, тому з дня спливу цього строку (з 10.06.14 р.) зобов'язання по оплаті вважається простроченим.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 745276,72 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 745276,72 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 745276,72 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, тому судові витрати у даній справі покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 526, 598, 612 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 198 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТРІУМ-БУД" (вул. Чичибабіна, 1, літ. А-5-7, м. Харків, 61058 р/р 3914 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023, м. Київ ) на користь Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" (вул. Ярослава Мудрого, 30, м. Харків, 61024, поточний рахунок № 6600 в АТ"УкрСиббанк", МФО 351005, м. Харків ) заборгованість в сумі 745276,72 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 11179,15 грн.

Видати судовий наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_2