ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 р. Справа № 909/431/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рубікон ЛТД", вул. Дорошенка, 7Б, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78405,

до відповідача: ОСОБА_2 акціонерного товариства "ВТБ Банк", б-р Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, м. Київ, 01004, в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк", вул. Незалежності, 4, м. Івано-Франківськ, 76018,

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", вул. Шовковична, 42-44 оф.13-В, м. Київ, 01004,

про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 БМ від 18.11.2015 року, додаткової угоди № 1 від 27.11.2015 року та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 - представник, (довіреність № 2 від 24.03.2016 року; паспорт серія СС № 050718 від 28.12.1995 року)

від відповідача ОСОБА_4 "Фінансова компанія "Поліс": ОСОБА_5 - повірений, (довіреність зареєстровано в реєстрі за № 637 від 18.04.2016 року; паспорт серія СЕ № 092196 від 06.11.2001 року)

від відповідача ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк": представники не з'явилися

встановив: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рубікон ЛТД" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства "ВТБ Банк", в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк", до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 БМ від 18.11.2015 року, додаткової угоди № 1 від 27.11.2015 року та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву за вх. № 7593/16 від 25.07.16 про зменшення позовних вимог, в якій просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 БМ від 18.11.2015 року та додаткову угоду № 1 від 27.11.2015 року укладених між ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" в частині відступлення права вимоги за кредитним договором від 22.01.2008 року № 16.07-03/08-СК на суму 1 114 091,93 грн. та за кредитним договором від 22.01.2008 року № 16.08-03/08-КЛ на суму 703 167,07 грн., всього на суму 1 817 259, 00 грн. та визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року укладений між ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.09.2013 року посвідченим ОСОБА_6 приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстровим номером 1812 укладеним між ТОВ "Рубікон ЛТД" та ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" на суму 1 817 259, 00 грн.

В судовому засіданні 25.07.16 року судом зазначену заяву розцінено, як заяву про зміну позовних вимог, оскільки зменшення чи збільшення позовних вимог має місце у спорах майнового характеру. В спірному випадку заявлена вимога у даній справі являється немайнового характеру. Зазначену заяву судом прийнято до розгляду, про що зазначено у формулярі (протоколі) судового засідання від 25.07.2016 року

04 серпня 2016 року представником позивача подано через канцилярію суду заяву за вх. № 8013/16 від 04.08.16 про зменшення позовних вимог, яка теж розцінується судом як заява про зміну позовних вимог.

В силу норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України термін подачі позивачем заяви про зміну позовних вимог обмежений до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається із Формуляра (протокола) судового засідання від 19.07.2016 року розгляд справи по суті розпочато 19.07.2016 року.

З огляду наведеного в судовому засіданні 05.08.2016 року судом відмовлено у задоволенні даної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовані невірним визначенням відповідачем ОСОБА_2 акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" щодо визначення розміру кредиторської заборгованості за кредитними договорами від 22.01.2008 року при укладанні договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21 МБ від 18.11.2015 року, у зв"язку із чим останній неправомірно уступив відповідачу ОСОБА_4 Фінансова компанія Поліс право вимоги на суму 1 311 448 грн. 85 коп. При цьому свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" незаконно нарахувались відсотки за користування кредитом та неустойки за умовами цих договорів після закінчення дії кредитних договорів. Разом з тим, зазначив, що договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року укладенні з порушенням вимог ст. 24 Закону України "Про іпотеку", тобто неодночасно, а в різні дні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№7974/16 від 07.06.16) та додатковому поясненні до відзиву (вх.№11188/16 від 05.08.16), посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість. Свої заперечення мотивує тим, що дострокове присудження до виконання основного зобов"язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Щодо твердження позивача на порушення відповідачами норми ст. 24 Закону України "Про іпотеку" при укладанні договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року, то відповідач заперечує, вказуючи на відсутність у даній нормі порядку одночасного (тобто в один день) відступлення права вимоги за іпотечним договором та відступлення права вимоги за основним зобов"язанням.

Відповідач ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, явки уповноваженого представника в судове засідання в черговий раз не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про що свідчить відмітка відділу документального забезпечення Господарського суду Івано-Франківської області на зворотньому боці ухвалах суду про відкладення розгляд справи. Будь - яких заперечень в спростування заявлених позовних вимог відповідач суду не подав.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 №75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача ОСОБА_4 "Фінансова компанія "Поліс" за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши представників позивача та відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк", всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 09.03.2010р. у справі №2-179/2010 стягнуто з МПП "Іманд", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ТОВ "Рубікон ЛТД" в солідарному порядку в користь ПАТ "ВТБ Банк" 1 229 576 грн. 40 коп. заборгованості за кредитним договором №16.07-03/08-СК від 22.01.2008р.

Постановою ВДВС Надвірнянського РУЮ від 08.09.2010 року відкрито виконавче провадження №21228697 по виконавчому листу №2-179 від 18.08.2010р.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 31.05.2010р. по справі №2-238/2010 стягнуто з МПП "Іманд", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в солідарному порядку в користь ПАТ "ВТБ Банк" 1 078 075 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором №16.08-03/08-КЛ від 22.01.2008р.

Постановою ВДВС Надвірнянського РУЮ від 28.07.2010р. відкрито виконавче провадження №20503472 по виконавчому листу №2-238 від 11.06.2010р.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2011 року у справі №20/154 задоволено позов ПАТ "ВТБ Банк" та стягнено з ОСОБА_4 "Рубікон ЛТД" на користь ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "івано-Франківська регіональна дирекція "ПАТ "ВТБ Банк" 1 477 100 грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором №16.08-03/08-КЛ від 22.01.2008 року.

Постановою ВДВС Надвірнянського РУЮ від 24.02.2011 року відкрито виконавче провадження №24689922 по наказу №235 від 10.02.2011 року.

18 листопада 2015 року між ПАТ "ВТБ "Банк" (по договору первісний кредитор/по справі відповідач-1) та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" (по договору новий кредитр/по справі відповідач 2) укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21 МБ, відповідно до якого ПАТ "ВТБ Банк" передає (відступає) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" свої права вимоги до боржника, а ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" свої права вимоги до боржника, а ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" набуває права вимоги замість ПАТ "ВТБ Банк" за кредитними договорами та договорами забезпечення до них на умовах такого договору.

Відповідно до п.2.2 Договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року сторони погодили, що ПАТ "ВТБ Банк" має право частинами у чотири етапи (чотирма траншами) передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до боржника, а ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" набуває такі права вимоги шляхом підписання відповідної Додаткової угоди до даного Договору із зазначенням ціни додаткової угоди до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року, розміру заборгованості боржників та підписання Реєстру прав вимог й Акту приймання-передачі Документації.

Відповідно до п.3.1.3 Договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" стає новим кредитором по відношенню до боржника стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному Реєстрі прав вимоги, а також їх зобов"язань по договорам забезпечення. Разом з правами вимогами до ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" переходять всі інші пов"язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за договорами застави/іпотеки, що засвідчені нотаріально та укладені в забезпечення зобов"язань боржників за кредитними договорами, здійснюється шляхом укладання сторонами нотаріально засвідчених договорів про відступлення права вимоги за такими договорами.

27 листопада між ПАТ "ВТБ "Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21 МБ від 18.11.15, якою визначено розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються за цією Додатковою угодою згідно реєстрів прав вимог від 27.11.15, які містяться в Додатку1 до даної Додаткової угоди.

В Додатку 1 до Додаткової угоди №1 від 27.11.15 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.15 міститься, зокрема, Реєстр прав вимог №1/1, відповідно до якого Новому кредитору було відступлене, поряд з іншими, право вимоги за:

Кредитним договором №16.07-03/08-СК від 22.01.2008 року, укладеним між ПАТ "ВТБ Банк" та МПП "Іманд" (надалі - позичальник);

Договором про відкриття кредитної лінії №16.08-03/08-КЛ від 22.01.2008р., укладеним між ПАТ "ВТБ Банк" та позичальником.

На виконання п.3.1.3 Договору про відступлення права вимоги між ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_4 "Фінансова компанія "Поліс" укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, посвідчений 01.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за номером 2225, відповідно до якого Первісний кредитор передав, а Новий кредитор одержав у повному обсязі належні ПАТ "ВТБ Банк" права іпотекодержателя та заставодержателя в зобов"язаннях, що виникли за іпотечними договорами та договорами застави, які укладені в якості забезпечення виконання боржниками зобов"язань перед ПАТ "ВТБ Банк" за кредитними договорами, права вимоги грошових зобов"язань за якими були відступлені згідно Договору відступлення прав вимоги (п.1.4 Договору).

Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Крім того, згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до пункту 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.15 та Додаткової угоди №1 від 27.11.2015 року, не будучи його стороною, зобовязаний довести, яким чином оспорюваний ним Договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими Позивач обгрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту Позивача. Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обовязком позивача відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Як на підставу для визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.15 та Додаткової угоди №1 від 27.11.2015 року позивач вказує на невідповідність відступленої кредитором (відповідачем ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк") новому кредитору (відповідачу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс") права вимоги щодо суми заборгованості та порушення ними норми ст. 24 Закону України "Про іпотеку" при укладанні договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.15р.

При цьому слід зазначити, що пунктом 1 статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Отже, посилання позивача на невірне визначення заборгованості при укладанні договору уступки правав вимоги не є підставою для визнання його недійсним.

Одночасно слід зазначити, що відповідачем не доведено суду відсутність боргу на момент укладання спірних договорів. Дослідженні в судовому засіданні виписки про рух коштів по позичковому рахунку доводять наявність боргу.

Зі змісту наведеної вище норми вбачається право позивача пред'явлення своїх заперечень проти нового кредитора у зобовязанні, в тому числі і щодо заявленої (відступленої первісним кредитором) суми заборгованості.

Дослідивши зміст договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.15, суд приходить до висновку, що він містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом: предмет, строки та порядок виконання зобов'язань, порядок розрахунків та підстави заміни кредитора у зобов'язанні, обсяг прав, що переходять новому кредитору, що узгоджується з вимогами Цивільного кодексу України. У подальшому зазначений договір був скріплений підписами повноважених осіб і печатками підприємств.

За наведеного, на час укладення спірного правочину сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин з якими положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України пов'язують можливість визнання Договору недійсним. Разом з тим, позивач не довів яким чином Договір про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №21 БМ від 18.11.2015 року та Додаткова угода №1 від 27.11.2015 року порушує (зачіпає) його права та законні інтереси.

З наведеного слідує про необгрунтованість позовних вимог в частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 БМ від 18.11.2015 року та додаткову угоду № 1 від 27.11.2015 року, укладених між ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" та таких, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року укладений між ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.09.2013 року посвідченим ОСОБА_6 приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстровим номером 1812 укладеним між ТОВ "Рубікон ЛТД" та ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" на суму 1 817 258 грн.90 грн., суд враховує наступне.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

З наведеного випливає, що вказана вимога носить похідний характер від доводів про нікчемність правочинів, а тому за відсутності доказів на підтвердження нікчемності договору відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 БМ від 18.11.2015 року та додаткової угоди № 1 від 27.11.2015 року укладених між ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" та відповідно встановлення судом відсутності підстав вважати Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року нікчемним, відсутні і підстави для застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів у вигляді реституції.

Щодо твердження позивача проте, що договора про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами та відступлення права за договорами іпотеки та договорами застави вимоги укладенні з порушенням норм ст. 24 Закону України "Про іпотеку" , тобто в різний період часу, то суд вважає їх хибними, спростовуючи наступним.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов"язанням.

З правового аналізу наведеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги за іпотечним договором не може відбутися раніше відступлення правав вимоги за основним зобов"язанням, і навпаки договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки може укладатися як в той же день, що й за основним зобов"язанням, так і через певний проміжок часу.

З урахуванням наведеного вимоги позивача в частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року є необгругтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, в позові "Рубікон ЛТД" до ОСОБА_2 акціонерного товариства "ВТБ Банк", в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк", до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 БМ від 18.11.2015 року, додаткової угоди № 1 від 27.11.2015 року та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 11, 203, 215, 216, 512, 513, 516, 517, 518 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рубікон ЛТД" до ОСОБА_2 акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк", до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про визнання недійсним договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 БМ від 18.11.2015 року та додаткову угоду № 1 від 27.11.2015 року, укладених між ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" в частині відступлення права вимоги за кредитним договором від 22.01.2008 року № 16.07-03/08-СК на суму 1 114 091,93 грн. та за кредитним договором від 22.01.2008 року № 16.08-03/08-КЛ на суму 703 167,07 грн., всього на суму 1 817 259, 00 грн. та визнаня недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 року укладений між ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.09.2013 року посвідченим ОСОБА_6 приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстровим номером 1812 укладеним між ТОВ "Рубікон ЛТД" та ОСОБА_2 акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі відділення "Івано-Франківське" ПАТ ВТБ "Банк" на суму 1 817 259, 00 грн.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.08.16

Суддя Фанда О. М.