ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.08.16р. Справа № 904/4202/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 7 833,36 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: начальник юридичного сектора ОСОБА_2, довіреність НАТ 719860 від 19.04.2016;

від відповідача: представник ОСОБА_3, довіреність № 140/81 від 05.05.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м. Дніпропетровськ (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (відповідач) про стягнення плати за користування вагонами в сумі 6812,88 грн та 1020,48 грн збору за зберігання вантажу.

Відповідачем 30.06.2016 наданий відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечив.

07.07.2016 відповідач подав клопотання відкласти розгляд справи через неможливість прибути в судове засідання свого представника.

21.07.2016 відповідачем подані клопотання продовжити строк розгляду справи на 15 днів та витребувати у позивача для дослідження графік руху поїздів по вузлу ОСОБА_1 в період з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, графік виконаного руху по вузлу ОСОБА_1, інформацію про зайнятість приймально-відправних колій з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, журнал форми ДУ-3 з відображенням зайнятості колій з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно.

Ухвалою суду від 21.07.2016 клопотання відповідача задоволено, строк розгляду справи продовжений по 08.08.2016, позивача зобов'язано надати графік руху поїздів по вузлу ОСОБА_1 в період з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, графік виконаного руху по вузлу ОСОБА_1, інформацію про зайнятість приймально-відправних колій з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, журнал форми ДУ-3 з відображенням зайнятості колій з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, проте, вимоги суду позивачем не виконані.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2012 між сторонами спору був укладений договір № ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч "Про експлуатацію залізничної під'їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо - збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій ОСОБА_1, Рядова ОСОБА_1 залізниці", яким регулюється порядок подачі та забирання вагонів, що надходять на адресу відповідача.

На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями , установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів , що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника під'їзної колії. За час затримки на коліях залізниць вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

За приписами пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлень про закінчення вантажних операцій з вагонами, ОСОБА_3 про затримку вагонів форми ГУ-23а, ОСОБА_3 загальної форми ГУ-23.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із запереченням.

Також пункт 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пункт 9 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах до станції призначення вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією затримки. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції і два додаються до перевізних документів. ОСОБА_4 призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання.

Відповідно до п.12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

24.05.2016 залізниця звернулась до суду з цим позовом з вимогами стягнути з відповідача 7833,36 грн.

В обгрунтування позову позивач вказує, що причиною нарахування спірної плати за користування вагонами є те, що на підходах до станції призначення ОСОБА_4 затримувалися порожні власні вагони, які прямували по перевізним документам, з вини їх одержувача - ПрАТ "Північний ГЗК".

Сума позову складається із плати за користування вагонами по відомостям плати ф.ГУ-46 №№ 01129460, 01129461, 01129464, 01129445, 01129463, 01129442 в сумі 6812,88 грн та збору за зберігання вантажу по накопичувальній картці ф. ФДУ-92 № 04129067 в сумі 1020,48 грн, які були нараховані на підставі актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а № 93 від 29.11.2015, № 80 від 29.11.2015 та актів загальної форми ГУ-23 № 96 від 29.11.2015, № 80 від 29.11.2015, складених на станціях затримки Савро, Кривий Ріг-Західний згідно наказів № 683 від 29.11.2015, № 686 від 29.11.2015. Відомості плати та накопичувальну картку відповідач підписав із запереченням проти нарахованих сум по причині готовності прийняти затримані вагони, оскільки колії прийому були вільні. Дане заперечення безпідставне та не відповідає дійсності.

Дана справа стосується стягнення плати за користування вагонами, яка була нарахована через затримку спірних вагонів на станціях підходу Савро, Кривий Ріг-Західний до станції призначення ОСОБА_4 з вини одержувача, через наявність не своєчасно забраних вантажів з колій станції призначення одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК". У такому разі плата за користування вагонами нараховується тільки за час вини вантажовласника у затримці даних вагонів. Відповідальність відповідача в затримці даних вагонів настала з моменту виникнення на станції призначення ОСОБА_4 наявності затриманих вагонів з його вини, яка доводиться актами загальної форми ГУ-23 та які ним підписані без заперечень.

Спірні вагони прибули у поїзді 2140 на станцію підходу Кривий Ріг Західний о 03год. 20хв. 26.11.2015 і о 16год. 02хв. 21.11.2015, наказ на їх затримку № 683 виданий о 06год. 18хв. 29.11.2015, закінчення дії наказу № 683 о 05год. 10 хв. 30.11.2015. На момент надання наказу № 683 на станції призначення ОСОБА_4 був складений акт загальної форми ГУ-23 № 4840 по причині несвоєчасного вивільнення колій одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК". Цей акт слугував підставою для видачі наказу № 683. Акти загальної форми ГУ-23 №№ 4819, 4823, 4824, 4830, 4837, 4839, 4841 складені за тих же обставин затримки вагонів на станції ОСОБА_4 та підтверджують правомірність дії наказу № 683 на весь час затримки вантажу на шляху прямування з вини ПрАТ "Північний ГЗК".

На станцію підходу Савро спірні вагони прибули у поїзді 2106 о 08год. 25хв. 28.11.2015, наказ на їх затримку № 686 виданий о 08год. 30хв. 29.11.2015, закінчення дії наказу № 686 о 14год. 20 хв. 30.11.2015. На момент надання наказу № 686 на станції призначення ОСОБА_4 був складений акт загальної форми ГУ-23 № 4840 по причині несвоєчасного вивільнення колій одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК". Цей акт слугував підставою для видачі наказу № 683. Акти загальної форми ГУ-23 №№ 4819, 4823, 4824, 4830, 4837, 4839, 4841 складені за тих же обставин затримки вагонів на станції ОСОБА_4 та підтверджують правомірність дії наказу № 686 на весь час затримки вантажу на шляху прямування з вини ПАТ "Північний ГЗК".

Враховуючи документальне підтвердження вини відповідача в затримці вагонів на підходах до станції призначення на весь час дії наказів №№ 683, 686 плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажів, згідно актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а № 93 від 29.11.2015, № 80 від 29.11.2015 та актів загальної форми ГУ-23 № 96 від 29.11.2015, № 80 від 29.11.2015, по відомостям плати ф.ГУ-46 №№ 01129460, 01129461, 01129464, 01129445, 01129463, 01129442 та збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці ф.ФДУ-92 № 04129067 за весь час дії наказів нараховані правомірно.

Накази №№ 683, 686 про затримку вагонів на підходах до станції призначення давалися у випадку зайнятості колій станції призначення неприйнятими ПрАТ "Північний ГЗК" вагонами, що надійшли на його адресу. За цим фактом станціями Савро, Кривий Ріг-Західний Криворізької дирекції у порядку, передбаченому п.9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів ф.ГУ-23а та акти загальної форми ГУ-23 та станцією ОСОБА_4 вчасно вручено представникам комбінату повідомлення про затримку даних вагонів.

Пунктом 9 Правил користування вагонами і контейнерами зазначено, що наказ на затримку вагонів на підході до станції призначення видається з вини вантажовласника. Вина вантажовласника підтверджується актами загальної форми ГУ-23, актами про затримку вагонів ф.ГУ-23а, витягами із Книг повідомлення про прибуття вантажу ф.ГУ-2, повідомленнями про затримку вагонів, наказами на затримку вагонів і закінчення затримки, відомостями плати за користування вагонами ф.ГУ-46 та накладними оформленими у відповідності з вимогами діючих нормативно - правових документів: п.п.3,4,6,8,9,10,12 Правил користування вагонами, ст.ст.46,47,119,125 Статуту залізниць України, п.п.5,15 договору № ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч від 21.09.2012 "Про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції ОСОБА_1 залізниці.

В п.6 Розділу III. Правил користування вагонами і контейнерами зазначено: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника".

В пунктах 9,10 Правил користування вагонами, зазначено що "про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ" при цьому, складається відповідний акт і повідомлення. При доведенні вини вантажоодержувача на весь період затримки надаються до суду в якості додаткових доказів акти загальної форми ГУ-23, складені на станції призначення за період з моменту прибуття спірних вагонів на станції затримки до часу закінчення дії наказу на їх затримку. Ці акти підписані ПрАТ "Північний ГЗК" без заперечень. Розривів у часі між актами, складеними з вини Відповідача за спірний період не має тож, його вина в затримці вагонів на станціях підходу по наказам №№ 683, 686 документально підтверджена.

Несвоєчасне забирання з колій станції ОСОБА_1 одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажу та ст.ст.46,47 Статуту залізниць України, де зазначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо) та п.5 Договору № ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч.

В статті 42 Статуту залізниць України зазначено: "Залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" зареєстровані у Книзі повідомлень ф.ГУ-2. Тож, не пізніше 2-х годин після отримання повідомлення про прибуття на його адресу власних вагонів, ПрАТ "Північний ГЗК" повинен був їх забрати на свою під'їзну колію з передавальних колій, які є приймально-відправними. Через те, що ПрАТ "Північний ГЗК" несвоєчасно вивільняв колії станції ОСОБА_1 від вантажу, який прибув на його адресу, спричинив ситуацію з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов'язання за договором на перевезення по накладним і своєчасно довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу - ПрАТ "Північний ГЗК". При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підходах до неї, з вини відповідача була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів. Факти затримки вагонів на станції ОСОБА_1 з вини відповідача засвідчені в актах загальної форми ГУ-23, які наведені в якості доказу правомірності нарахування спірної суми у позовній заяві.

Крім цього, в нормативних документах не передбачено при нарахуванні плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу потрібно враховувати проміжки часу між технологічними операціями з вагонами, час проведення обробки вагонів та наявність вільних колій на станції призначення.

В жодному нормативному документі чи будь-яким іншим не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю і відправленню поїздів всі колії станції призначення обов'язково повинні бути зайнятими. Визначеної договором домовленості між залізницею та ПрАТ "Північний ГЗК" про займання всіх або певних колій також не існує. Для забезпечення нормальної роботи на станції ОСОБА_1 повинні бути вільні колії не тільки для обгону локомотива, а й для проведення маневрових робіт, прийняття для відправлення навантажених і порожніх власних вагонів і парку УЗ, які ПрАТ "Північний ГЗК" пред'являє залізниці до перевезення, прийняття для відправлення навантажених і порожніх власних вагонів, які пред'являє залізниці до перевезення контрагент ПрАТ "Північний ГЗК" - ПВП "Кривбасвибухпром" (п.13 Договору), для видачі одержувачам прибулих вантажів, підготовки вагонів в комерційному і технічному відношенні вагонів перед пред'явленням до забирання на під'їзну колію та інших технологічних процесів станції, пов'язаних з перевезенням вантажів.

Підготовка залізницею порожніх власних вагонів під навантаження, або навантажених до відправлення - це звичайний виробничий процес станції, а несвоєчасне забирання з колій станції одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п.33 Правил видачі вантажу та ст.ст.46,47 Статуту залізниць України.

Також позивач вказав, що з 2013 року по кінець 2015року в судовому порядку розглядаються справи стосовно стягнення залізницею плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажів з вантажовласників, які підписують розрахункові документи (відомості плати ф.ГУ-46 і накопичувальні картки ф.ФДУ-92) із запереченнями по нарахованим платежам за затримку вагонів на підходах до станції призначення з їх вини. На даний час судова практика по даній категорії справ склалась на користь залізниці. Що підтверджується рішеннями і постановами судів всіх рівнів по багатьом справам № 904/4293/14, № 904/4112/14, № 904/3299/14 та інші. При цьому, в своєму роз'ясненні від 12.06.2014 № 07.01-11/96/775/14 Вищий господарський суд України надає рекомендації щодо розгляду відповідних справ, де чітко вказано на документи по яким оформляються затримки вагонів на підходах до станції призначення та зазначено, що визначення можливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання.

Відповідач проти позову заперечив та вказав, що 22 грудня 2006 року між ВАТ "Північний ГЗК" та ДП "ОСОБА_1 залізниця" було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, 21 вересня 2012 року між ПАТ "Північний ГЗК" та ДП "ОСОБА_1 залізниця" було укладено договір № ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "Північний ГЗК", яка примикає до станції ОСОБА_1, Рядова ОСОБА_1 залізниці". невідповідності доводів Позивача дійсним обставинам.

У пункті 6 угоди зазначено, що вагони, що прибули на ст. Терни Придніпровської залізниці для ПрАТ "Північний ГЗК ", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 ст. Терни за вказівкою чергового по станції, де здійснюються приймально - здавальні операцій з вагонами у технічному та комерційному відношенні.

Статтею 119 Статуту та Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України від 25.02.1999 №113 передбачено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - СПД вносять плату (пункт 2 Правил). Згідно п.12 Правил загальний час, за який вноситься плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з вини вантажовласника та час перебування їх у безпосередньому його розпорядженні. За п.13 Правил плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Порожні власні вагони, які прямували на адресу одержувача за залізничними накладними, наведеними у тексті позовної заяви, були затримані на шляху прямування, а саме на ст. Марганець, згідно наказів № 686, 683.

По факту затримки вагонів на підходах до ст. Терни було складено акти форми ГУ - 23, акти форми ГУ-23а. Повідомлення про затримку спірних вагонів на шляху прямування, відомість плати за користування вагонами форми ГУ - 46 були підписані працівниками відповідача з запереченнями, а саме: "З нарахованою сумою не згодні. Вагони затримані на шляху прямування по незалежним від ПрАТ "Північний ГЗК" підставам. На момент видачі наказів про затримку вагонів на станції ОСОБА_1 були вільні колії".

Таким чином, відповідач був готовий прийняти спірні вагони, які були затримані залізницею на підходах до ст. Терни, що підтверджується наступним.

Позивачем в обґрунтування своїх дій щодо видачі наказів № 686, 683 та щодо затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення зазначено, що на коліях ст. Терни були наявні неприйняті ПрАТ "Північний ГЗК" вагони. Але з такими твердженнями позивача не можливо погодитися, адже позивачем в обґрунтування свого твердження не надано жодних доказів зайнятості всіх колій ст. Терни, передбачених п. 6 договору про експлуатацію. Також позивачем не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача.

Акти загальної форми, що додані до позовної заяви, враховуючи кількість вагонів та періоди їх затримки, не доводять, що усі колії станції ОСОБА_1 у зазначені періоди були зайняті з вини відповідача тобто не доведено вини вантажовласника у неможливості прийняти вагони.

Відповідач був готовий прийняти на свої під'їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказів № 686, 683.

Крім того, зайнятість прийомо-відправочних колій по ст. Терни, згідно технологічного процесу роботи станції, планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх власних вагонів парку Укрзалізниці і власних вагонів, вагонів з вантажами на адресу підприємств, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПрАТ "Північний ГЗК", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, поїзний диспетчер планує процес роботи станції у тому числі надає вільні колії для приймання порожніх власних вагонів для ПрАТ "Північний ГЗК". Позивачем не надано належних доказів зайнятості передбачених п. 6 договору про експлуатацію колій, а також не доведено вини відповідача у зайнятості вищезгаданих колій, що спричинило затримку спірних вагонів на підходах до ст. Терни, з чого можна зробити висновок, що вагони затримувалися на підходах до ст. Терни з причин, що не залежать від відповідача.

На час початку дії наказу №686 (станція Савро, діяв з 29.11.2015 08:30 год. по 30.11.2015 14:20 год., а всього 29:50 год.) по станції ОСОБА_1 були вільними колії приймання 2, 3, 4, 5,1, 7:

- 2 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 3 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 4 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 5 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 1 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 6 колія - 29.11.2015 о 04:20 год. прибув потяг № 1483 з порожніми вагонами. До 29.11.2015 12:00 год. з цими вагонами проводились приймально-здавальні операції. Вагони за ОСОБА_3 загальної форми №4819/4818 29.11.2015 о 13.00 год. були забрані ПрАТ "Північний ГЗК" на під'їзну колію (підтверджується Пам'яткою про подавання вагонів форми ГУ-45 №3597);

- 7 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 8 колія - 4 вагони за ОСОБА_3 загальної форми № 4840 з 29.11.2015 03:40 год. по 01.12.2015 04:50 год. та вагони, не придатні під навантаження в технічному та комерційному стані.

Вагони, що знаходились на 6 колії 29.11.2015, не були затримані, оскільки відповідно до п. 5 договору про експлуатацію вагони були забрані через 1 годину після закінчення приймально-здавальних робіт.

4 вагони, що знаходились на 8 колії, не були прибрані, оскільки відповідно до п. 7 договору про експлуатацію вагони на під'їзну колію ПрАТ "Північний ГЗК" передаються у кількості не менше 60 осей.

Щодо інших вагонів, що знаходились на 8 колії, не придатних під навантаження в технічному та комерційному стані, то згідно ст. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках-продезінфікова,ні вагони та контейнери. Таким чином, враховуючи положення ст. 31 Статут Перевізник зобов'язаний надати одержувачу справні та очищені від залишків вантажу вагони, в протилежному випадку одержувач має право не приймати на свою під'їзну колію вагони, які не відповідають положенням ст. 31 Статут у технічному та комерційному відношенні.

З наведених причин, зайнятість вищезазначеної колії на ст. Терни під відстій несправних вагонів, а також накопичення таких вагонів для відправки, які у передбаченому п. 6 Договору про експлуатацію порядку передбачені для приймально-здавальних операцій, сталася з вини позивача.

На час початку дії наказу №683 (станція Кривий Ріг Західний, діяв з 29.11.2015 06:18 год. по 30.11.2015 05:10 год., а всього 22:52 год.) по станції ОСОБА_1 були вільними колії приймання 2, 3, 4, 5,1, 7;

- 2 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- З колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 4 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 5 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- І колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 6 колія - 29.11.2015 о 04:20 год. прибув потяг № 1483 з порожніми вагонами. До 29.11.2015 12:00 год. з цими вагонами проводились приймально-здавальні операції. Вагони за ОСОБА_3 загальної форми №4819/4818 29.11.2015 об 13:00 були забрані ПрАТ "Північний ГЗК" на під'їзну колію (підтверджується Пам'яткою про подавання вагонів форми ГУ-45 №3597);

- 7 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 8 колія - 4 вагони за ОСОБА_3 загальної форми № 4840 з 29.11.2015 03:40 год. по 01.12.2015 04:50 год. та вагони, не придатні під навантаження в технічному та комерційному стані.

Позивач неправомірно посилається у позовних вимогах на такі ОСОБА_3 загальної форми:

- №4824, у зв'язку з тим, що на момент видачі наказу №685 вагони знаходились на шляху перевезення, тобто їх ще не було затримано. На станцію ОСОБА_1 вони прибули 29.11.2015 о 14:23год.;

- №4837, у зв'язку з тим, що на момент видачі наказу №685 вагони знаходились на шляху перевезення, тобто їх ще не було затримано. На станцію ОСОБА_1 вони прибули 30.11.2015 о 06:40 год.

Пунктами 8, 9 Правил визначено загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000 року № 644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Наведені норми свідчать, що відповідач тільки тоді сплачує залізниці плату за користування вагонами за час їх затримки на станції призначення або на підходах до неї, коли буде доведено факт такої затримки з причин, що залежать від відповідача та з його вини.

Також відповідачем зазначено, що ПАТ "Українська залізниця" не є правонаступником ДП "ОСОБА_1 залізниця", оскільки на даний час не відбулась державна реєстрація припинення ДП "ОСОБА_1 залізниця".

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" було утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Згідно з додатком 1, до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, було затверджено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця". До нього, зокрема, увійшло Державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця" (ідентифікаційний код 01073828).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", було затверджено статут ПАТ "Укрзалізниця", згідно якого - товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200. Відповідно до пункту 12 Статуту визначено, що товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

21.10.2015 була проведена державна реєстрація Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄРДПОУ 40075815), згідно з даними про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа - ПАТ "Укрзалізниця" ввійшло також і ДП "ОСОБА_1 залізниця". Натомість, Регіональну філію "ОСОБА_1 залізниця" визначено, як відокремлений підрозділ юридичної особи ПАТ "Укрзалізниця".

Крім цього, за приписами статті 6 Закону України від 23.02.2012 № 4442-VI "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, зокрема і ДП "ОСОБА_1 залізниця".

Відповідно до п. 1 наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 30.11.2015 № 512-Ц/од, 30.11.2015 є датою закінчення господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) та підприємств і установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, одним з яких є ДП "ОСОБА_1 залізниця".

Отже, з 01.12.2015 за заключним передавальним актом ПАТ "Укрзалізниця" розпочало господарську діяльність, як правонаступник усіх прав та обов'язків ДП "ОСОБА_1 залізниця".

Рішенням правління ПАТ "Укрзалізниця" від 26.02.2016 (наказ № 143) затверджено Положення про регіональну філію "ОСОБА_1 залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

За приписами ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Відповідно до ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Згідно п.2.1 Положення про регіональну філію "ОСОБА_1 залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" - Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Межі Філії затверджуються рішенням правління Товариства. Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" стало правонаступником Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця".

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вищий господарський суд України у п. 8 Оглядового листа від 29.11.2007 № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" зазначає, що господарський суд в силу ст. 43 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. На цій підставі господарський суд при вирішенні спору по суті має право і повинен надавати оцінку будь-яким доказам, - в тому числі комерційному акту, актам загальної та інших форм, іншим складеним залізницею та вантажоодержувачем, вантажовідправником, документам з огляду на їх відповідність вимогам Статуту залізниць України, Правилам перевезення вантажів, інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 119 Статуту та Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 передбачено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - СПД (далі - Вантажовласники) вносять плату (пункт 2 Правил). Згідно п.12 Правил загальний час, за який вноситься плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з вини вантажовласника та час перебування їх у безпосередньому його розпорядженні. За п.13 Правил плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Порожні власні вагони, які прямували на адресу одержувача - ПрАТ "Північний ГЗК" за залізничними накладними, наведеними у тексті позовної заяви, були затримані на шляху прямування на ст. Марганець, згідно наказів № 686, 683.

По факту затримки вагонів на підходах до ст. Терни було складено акти форми ГУ - 23, акти форми ГУ-23а. Повідомлення про затримку спірних вагонів на шляху прямування, відомість плати за користування вагонами форми ГУ - 46 були підписані працівниками відповідача з запереченнями, а саме: "З нарахованою сумою не згодні. Вагони затримані на шляху прямування по незалежним від ПрАТ "Північний ГЗК" підставам. На момент видачі наказів про затримку вагонів на станції ОСОБА_1 були вільні колії".

Відповідач стверджує, що був готовий прийняти спірні вагони, які були затримані залізницею на підходах до ст. Терни, оскільки на час початку дії наказу №686 (станція Савро, діяв з 29.11.2015 08:30 год. по 30.11.2015 14:20 год., а всього 29:50 год.) по станції ОСОБА_1 були вільними колії приймання 2, 3, 4, 5,1, 7; на час початку дії наказу №683 (станція Кривий Ріг Західний, діяв з 29.11.2015 06:18 год. по 30.11.2015 05:10 год., а всього 22:52 год.) по станції ОСОБА_1 були вільними колії приймання 2, 3, 4, 5,1, 7.

Позивач з цього приводу зазначає, що наявність вільних колій на час початку дії наказів про затримку вагонів не означає того, що залізниця зобов'язана прийняти вагони на ці колії, оскільки на станції має бути вільною частина колій для здійснення маневрових робіт, проходження інших потягів. Це питання відноситься до технології роботи залізниці і для цього потрібні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Суд не погоджується з позицією позивача, оскільки позивач вважає свої дії по затримці вагонів обгрунтованими, посилаючись лише виключно на думку диспетчера з руху поїздів, який на власний розсуд приймає рішення про неможливість приймання вагонів на 6 вільних колій. Позивач вважає, що суд не має втручатись в дії диспетчера, оскільки для цього потрібні спеціальні знання.

Але при такому підході складається ситуація, що дії диспетчера у будь-якому разі вважаються вірними і не піддаються сумніву, а суд не має права давати оцінку його діям.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд вважає, що позивачем має бути доведена суду правомірність дій диспетчера по відмові прийняти вагони на вільні колії виходячи як з технічної так і юридичної точки зору, але позивач цього не здійснив.

За клопотанням відповідача суд ухвалою від 21.07.2016 зобов'язав позивача надати для дослідження графік руху поїздів по вузлу ОСОБА_1 в період з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, графік виконаного руху по вузлу ОСОБА_1, інформацію про зайнятість приймально-відправних колій з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, журнал форми ДУ-3 з відображенням зайнятості колій з 29.11.2015 по 30.11.2015 включно, які б давали можливість встановити необхідність тримання на станції 6 вільних колій, але позивач ухилився від надання суду цих документів

Також викликає сумнів те, що вільні колії були потрібні для приймання інших потягів під час дії спірних наказів про затримку вагонів, оскільки станція ОСОБА_1 є тупиковою, з якої подальший рух потягів здійснюється лише на підприємство відповідача, інші користувачі станцією відсутні. ОСОБА_4 призначена для забезпечення операцій зі здачі вагонів під вантажні операції на під'їзну колію відповідача та приймання їх після виконання вантажних операцій з під'їзної колії.

Таким чином суд вважає, що позивач належним чином не довів обгрунтованість дій диспетчера по затримці вагонів.

Крім того, позивач стверджує, що затримка вагонів відбулась через те, що на той час на станції вже знаходились не прибрані відповідачем вагони, які заважали прийняти, вагони, що були затримані.

З цього питання слід зазначити, що 4 вагони, що знаходились на 8 колії, не були прибрані відповідачем, оскільки відповідно до п. 7 договору про експлуатацію вагони на під'їзну колію ПрАТ "Північний ГЗК" передаються у кількості не менше 60 осей. Виходячи з цієї умови договору можливість забирання 4-х вагонів була виключена.

Щодо інших вагонів, що знаходились на 8 колії, не придатних під навантаження в технічному та комерційному стані, то згідно ст. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Таким чином, враховуючи положення ст. 31 Статуту перевізник зобов'язаний надати одержувачу справні та очищені від залишків вантажу вагони, в протилежному випадку одержувач має право не приймати на свою під'їзну колію вагони, які не відповідають положенням ст. 31 Статут у технічному та комерційному відношенні.

З наведених причин, зайнятість вищезазначеної колії на ст. Терни під відстій несправних вагонів, а також накопичення таких вагонів для відправки, які у передбаченому п. 6 Договору про експлуатацію порядку передбачені для приймально-здавальних операцій, сталися внаслідок дій позивача, вини відповідача в цьому суд не вбачає.

Документи, згідно яких була нарахована плата за користування вагонами, не відповідають дійсним обставинам, тому не мають доказової та юридичної сили.

Таким чином позивач не довів належним чином вину відповідача у затримці вагонів, тому відсутні підстави для нарахування плати за користування вагонами, передбачені ст. 119 Статуту, та збору за зберігання вантажу передбаченого ст. 46 Статуту.

Враховуючи викладене, позов слід визнати безпідставним і в його задоволенні відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 15.08.2016.

Суддя ОСОБА_5