ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Справа № 918/15/16

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:Грейц К.В. - головуючого (доповідача), Бакуліної С.В., Гоголь Т.Г.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановувід 06.06.2016
Рівненського апеляційного господарського суду
у справі Господарського суду Рівненської області № 918/15/16
за позовомРівненського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
пророзірвання договору оренди та стягнення заборгованості в сумі 183788,49грн,
за участю представників: позивача - не з'явились
відповідача -ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 28.03.2016 у справі №918/15/16 (суддя Політика Н.А.) частково задоволені уточнені позовні вимоги Рівненського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти (далі-позивач) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі-відповідач) про розірвання договору від 16.05.2014 №14/19 оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад Рівненської області, та стягнення 183788,49грн заборгованості, з яких: 74834,15грн - орендна плата, 6970,84грн - пеня по орендній платі, 87754,61грн - відшкодування витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг, 4562,82грн - пеня по відшкодуванню, 8928,33грн - орендна плата за посуд, обладнання та інвентар, 737,74грн - пеня. Стягнено з відповідача на користь позивача 74834,15грн заборгованості по орендній платі, 6970,84грн пені по орендній платі, 52453,10грн у відшкодування витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг, 4562,82грн пені по відшкодуванню, 8928,33грн орендної плати за посуд, обладнання та інвентар та 737,74грн відповідної пені. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг в сумі 35301,51грн та щодо розірвання договору оренди майна від 16.05.2014 №14/19 відмовлено.

Рівненський апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд в зв'язку зі скаргою позивача, постановою від 06.06.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Коломис В.В., суддів Тимошенко О.М., Огороднік К.М.), рішення місцевого господарського суду скасував в частині відмови в позові, тим самим задовольнивши позовні вимоги повністю.

Відповідач, не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції у справі, в поданій до Вищого господарського суду України касаційній скарзі просить її скасувати, натомість залишити в силі рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. ст. 651, 653, 782 Цивільного кодексу України, ст. ст. 202, 206 Господарського кодексу України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. ст. 43, 65, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що зобов'язання сторін за договором оренди майна від 16.05.2014 №14/19 припинились внаслідок його розірвання сторонами шляхом підписання відповідної угоди від 20.04.2015, у зв'язку з чим вказує на безпідставність задоволення вимог про розірвання договору оренди та стягнення витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг в сумі 35301,51грн, нарахованих після зазначеної вище дати.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву на касаційну скаргу і на участь його представника в судовому засіданні касаційної інстанції, про дату і час якого був належним чином повідомлений ухвалою Вищого господарського суду України від 26.07.2016, надіславши клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на необхідність його участі у розгляді іншої важливої справи. Втім, клопотання не підлягає задоволенню, оскільки позивач не навів обґрунтованих підстав і не надав доказів неможливості участі в судовому засіданні касаційної інстанції будь-якої іншої уповноваженої особи. Крім того, ухвалою Вищого господарського суду України від 26.07.2016 явка сторін не визнавалась обов'язкової і сторони були попереджені, що неявка їх уповноважених представників не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Заслухавши пояснення присутнього у відкритому судовому засіданні представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 26.02.2014 між Рівненським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад Рівненської області. Вказаний договір сторонами переукладено 16.05.2014 за №14/19 (далі - договір оренди майна). Умовами договору оренди сторони визначили, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно їдальні, загальною площею 239,8 м2, розміщене на 1 поверсі в будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та перебуває на балансі РОІППО. Об'єкт оренди - передається з метою організації роботи їдальні (п.1.1 договору); вартість майна визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 767530,00грн станом на 30.11.2013 (п.1.2 договору); орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі вказаного майна, який складається протягом десяти днів з моменту підписання сторонами цього договору (п.2.1 договору); у разі припинення дії цього договору майно повертається орендодавцеві відповідно до порядку, встановленому цим договором при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцеві з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 2.3 договору); орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, яке належить до спільної власності територіальних громад області, затвердженого рішенням Рівненської обласної ради від 05.12.2008 №1045, і становить з урахуванням індексу інфляції на день підписання договору 2642,86грн за місяць, без врахування ПДВ, із щомісячною поправкою на коефіцієнт інфляції. Розрахунок суми орендної плати міститься в додатку до договору оренди (п.3.1 договору); плату за відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю орендар сплачує за окремою угодою (п.3.2 договору); визначену орендну плату орендар зобов'язаний сплачувати відповідно до умов договору не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним. Орендна плата нараховується з моменту підписання акта приймання-передачі майна, який є невід'ємним додатком до цього договору (п.3.4 договору); у разі несвоєчасної оплати орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати (п.3.5 договору); у разі припинення дії даного договору орендна плата сплачується орендарем по день фактичної передачі приміщення орендодавцю (п.3.7 договору); при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду (п.9.5 договору); договір може бути розірваний в разі невиконання його умов або на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством (п.10.4 договору).

Також, 26.02.2014 між Рівненським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди столово-кухонного посуду, обладнання та інвентарю (далі - договір оренди інвентарю), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов'язувався передати орендареві, а орендар в свою чергу зобов'язувався прийняти в строкове платне користування обладнання, визначене в додатку 1 та зобов'язувався сплачувати орендодавцеві орендну плату (п.1.1 договору оренди інвентарю); вартість майна, що орендується 14084,14грн (п.1.2.3 договору оренди інвентарю); розмір орендної плати з урахуванням її індексації згідно розрахунку, поданому в додатку 2 (п.5.1 договору оренди інвентарю); орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця в строк до 20 числа поточного місяця (п. 5.2. договору оренди інвентарю); орендар несе відповідальність у випадку прострочення сплати орендної плати - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (п.9.5 договору оренди інвентарю).

Крім того, 26.02.2014 між Рівненським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено договір про відшкодування витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг (далі - договір про відшкодування витрат), за умовами якого відповідно до договору оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад Рівненської області від 26 лютого 2014 року, орендар відшкодовує орендодавцю витрати на утримання об'єкта нерухомого майна та надання послуг (п.1.1 договору про відшкодування витрат); орендар зобов'язаний своєчасно відшкодовувати орендодавцю: вартість надання комунальних послуг (водо-, теплопостачання, освітлення (відповідно до показників лічильника - на дату укладання договору показник лічильника 0003590 кВт) орендованого приміщення та прилеглої території) згідно наданих рахунків; витрати на утримання об'єкта нерухомого майна: санітарне обслуговування прилеглої території, яка використовується орендарем при здійсненні господарської діяльності; технічне обслуговування орендованого приміщення; податок на землю (розділ 2 договору про відшкодування витрат); орендодавець зобов'язаний своєчасно надавати рахунки орендарю для оплати комунальних послуг, витрат на утримання орендованого приміщення, а саме щомісячно до 25 числа наступного місяця (п.3.1 договору про відшкодування витрат); вартість комунальних послуг та витрат на утримання орендованого приміщення перераховується орендодавцеві щомісячно не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним згідно виставлених рахунків (п.4.2. договору про відшкодування витрат); вартість комунальних послуг та витрат на утримання орендованого приміщення, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації і сплачується орендодавцю з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати (п.5.3 договору про відшкодування витрат).

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов'язки за договорами оренди майна та оренди інвентарю та передав відповідачеві майно у користування, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними актами прийому-здачі нежитлового приміщення від 26.02.2014, прийому-передачі столово-кухонного посуду, обладнання та інвентарю.

Натомість, відповідач, в порушення умов та взятих на себе зобов'язань за договорами оренди майна, оренди інвентарю та відшкодування витрат плату по зазначеним вище правочинам своєчасно і в повному обсязі не вносив, внаслідок чого у останнього виникла наступна заборгованість: 74834,15грн - по орендній платі, 87754,61грн - по відшкодуванню витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг, 8928,33грн - по орендній платі за посуд, обладнання та інвентар.

15.04.2015 позивач звернувся до відповідача з листами №01-16/448 від 09.04.2015 та №01-16/449 від 09.04.2015 про розірвання договору оренди майна, договору оренди інвентарю та договору про відшкодування витрат, додавши до зазначених листів підписані орендодавцем відповідні додаткові угоди.

Зазначаючи про неналежне виконання орендарем умов договору оренди майна, договору оренди інвентарю, договору про відшкодування витрат, а також про те, що угоди про розірвання зазначених договорів орендарем не підписані та не повернені орендодавцю, Рівненський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти звернувся до господарського суду з позовом про розірвання договору 16.05.2014 за №14/19 оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад Рівненської області, та стягнення заборгованості в розмірі 183788,49грн, з яких: 74834,15грн - орендна плата, 6970,84грн - пеня по орендній платі, 87754,61грн - відшкодування витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг, 4562,82грн - пеня по відшкодуванню, 8928,33грн - орендна плата за посуд, обладнання та інвентар, 737,74грн - відповідна пеня (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.03.2016).

Вирішуючи спір у справі, місцевий господарський суд, зазначивши, що 20.04.2015 на пропозицію позивача відповідачем підписано додаткову угоду №2 про дострокове розірвання договору № 14/19 від 16.05.2014 оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад Рівненської області, дійшов висновку, що з 20.04.2015 відбулося розірвання договору за взаємною згодою сторін, а отже зобов'язання сторін припинилися, у зв'язку з чим відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг в сумі 35301,51грн та щодо розірвання договору оренди майна від 16.05.2014 №14/19. Решта вимог заявленого позову визнані судом законними та обґрунтованими.

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення місцевого господарського суду за скаргою позивача, суд апеляційної інстанції встановив, що незасвідчена ксерокопія квитанції РД УДППЗ "Укрпошта" від 12.05.2015 про відправлення рекомендованого листа, якою відповідач обґрунтовує надсилання позивачеві підписаних угод про розірвання договорів, не є належним та допустимим доказом, оскільки з останньої неможливо встановити, що саме підписані угода про дострокове розірвання договору №14/19 від 16.05.2014 оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад Рівненської області, угода про дострокове розірвання договору від 26.02.2015 оренди столово-кухонного посуду, обладнання та інвентарю та угода про дострокове розірвання договору від 26.02.2015 про відшкодування витрат на утримання об'єкта нерухомого майна та надання комунальних послуг направлялися позивачу. Відтак, відповідач не довів, що з 20.04.2015 правовідносини сторін за спірним договором оренди майна припинились шляхом його розірвання за взаємною згодою, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в цілому.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи таке.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, сплата неустойки.

Умовами пункту 3.5 договору оренди майна, пункту 9.5 договору оренди інвентарю та пункту 5.3 договору про відшкодування витрат, сторони узгодили такий наслідок прострочення зобов'язання орендаря, як сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Апеляційним господарським судом встановлено, а відповідачем не спростовано обставин неналежного виконання зобов'язань останнім за договорами оренди майна, оренди інвентарю та про відшкодування витрат, доказів сплати заявлених до стягнення сум, під час розгляду справи в попередніх судових інстанціях відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про обґрунтованість стягнення сум основної заборгованості та нарахованої на неї пені в загальному розмірі 183788,49грн.

Частиною 3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі, зокрема, невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Зазначене кореспондується зі ст.651 ЦК України, відповідно до якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п.10.4 договору оренди майна, договір може бути розірваний в разі невиконання його умов або на вимогу однієї з сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

В п. 5.1 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зазначено, що законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.05.2012 у справі №5021/966/2011).

Відтак, враховуючи встановлення апеляційним господарським судом обставин неналежного виконання зобов'язання орендарем щодо внесення орендної плати починаючи з березня 2014 року та повне невиконання таких зобов'язань починаючи з грудня 2014 року, висновок про обґрунтованість вимоги про розірвання договору оренди майна від 16.05.2014 №14/19 колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Посилання скаржника на те, що наслідком неналежного виконання зобов'язання орендарем мала б бути одностороння відмова позивача від договору оренди, визначена статтею 782 ЦК України, та, у зв'язку з цим, твердження, що договірні відносини сторін припинились саме у такий спосіб, після направлення позивачем листів від 09.04.2015 з пропозицією про дострокове розірвання договорів оренди, колегією суддів відхиляються, оскільки наявність спеціального права на односторонню відмову від зобов'язання, визначена нормою ст. 782 ЦК України, не позбавляє орендодавця майна права на ініціювання процедури розірвання договору в порядку, визначеному ст. 651 ЦК України, ч.3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 10.4 договору оренди майна від 16.05.2014 №14/19.

Доводи відповідача про те, що наявна в матеріалах справи незасвідчена ксерокопія квитанції РД УДППЗ "Укрпошта" від 12.05.2015 про відправлення рекомендованого листа, якою відповідач обґрунтовує направлення позивачеві підписаних угод про розірвання договорів, була безпідставно визнана апеляційним судом неналежним та недопустимим доказом припинення з 20.04.2015 зобов'язань сторін за договорами оренди майна, інвентарю та про відшкодування витрат, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про припинення з 20.04.2015 зобов'язань сторін за договором оренди майна та аналогічні висновки суду першої інстанції з цього приводу суперечать вимогам ч. 2 ст. 795 ЦК України, відповідно до якої повернення наймачем предмета договору найму (щодо будівлі, споруди або їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найма припиняється. Оскільки відповідач не подав жодних доказів на підтвердження повернення майна позивачеві за відповідним актом, його доводи про припинення спірного договору оренди майна і аналогічні висновки суду першої інстанції правомірно визнані судом апеляційної інстанції безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову ґрунтується на встановлених обставинах і оцінених доказах та повністю узгоджується з приписами чинного законодавства, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до необхідності переоцінки цих доказів та обставин, що відповідно до приписів ст. ст. 1115, 1117 ГПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Наведене свідчить, що під час прийняття постанови у справі суд апеляційної інстанції не припустився порушень або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для її скасування або зміни та задоволення вимог касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 у справі Господарського суду Рівненської області № 918/15/16 залишити без змін.

Головуючий суддя К.В. Грейц

Судді С.В. Бакуліна

Т.Г. Гоголь