РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016Справа №910/12085/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1»
простягнення 222 391,66 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача Гуйван Д.П. - по дов. №10-73/2119 від 22.02.2016р.

Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКА МЕХАНІЗОВАНА КОЛОНА №1" про стягнення 222 391,66 грн. попередньої оплати за договором підряду № 3464 від 01.11.2012 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 р. порушено провадження у справі № 910/12085/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2016 р., зобов'язано сторін надати певні документи та пояснення.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача розгляд справи було відкладено на 08.08.2016р.

Представник відповідача в судове засідання 08.08.2016 р. не з'явився, про поважні причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвал суду в даній справі не виконав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представників вищезазначених учасників судового процесу.

У судовому засіданні 08.08.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона № 1" (надалі - підрядник) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (надалі - замовник) було укладено договір підряду № 3464 від 01.11.2012 р. (надалі - договір), відповідно до умов якого підрядник зобов'язується у 2012 році виконати роботи, зазначені в п. 1.2. цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Умови договору свідчать про те, що за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з п. 2.1. договору, підрядник виконує передбачені цим договором роботи відповідно до проектної документації, , вимог діючих державних будівельних стандартів, ГОСТів, правил та вимог замовника.

За умовами п. 3.1. договору, сума цього договору без ПДВ становить 1 310 708,33 грн., ПДВ - 262 141,67 грн. Загальна сума договору - 1 572 850,00 грн.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом:

- попередньої оплати, яка здійснюється замовником до початку виконання робіт в розмірі 70 % загальної суми договору, що становить 1 100 995,00 грн. з ПДВ;

- остаточного розрахунку, який проводиться замовником протягом 30-ти банківських днів з моменту введення об'єктів в експлуатацію.

Відповідно до п. п. 4.2. та 4.3. договору, розрахунки проводяться за умови надання рахунків-фактур; розрахунки здійснюються шляхом переказу коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний в рахунку-фактурі.

Згідно з п. 5.1. договору, строк виконання робіт за цим договором узгоджується замовником та підрядником в графіках виконання робіт, які є додатками до цього договору і його невід'ємною частиною.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що на виконання умов договору замовник сплатив грошові кошти 15.11.2012 р. в сумі 1 100 995,00 грн. та 26.12.2012 р. в сумі 471 855,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1708 від 15.11.2012 р. на суму в сумі 1 100 995,00 гр. № 7039 від 26.12.2012 р. на суму 471 855,00 грн. Всього - 1 572 850.00 грн.

Однак, станом на день звернення з позовом до суду, зобов'язання підрядником щодо виконання робіт не було виконано належним чином, зокрема, виконано частково на суму 1 350 458, 34 грн., що підтверджується відповідними актами прийняття виконаних будівельних робіт за спірним договором, термін виконання робіт за умовами договору сплинув.

Таким чином, залишились невиконаними відповідачем роботи на суму 222 391,66 грн.

Відповідно до п. 6.2.1. договору, замовник має право достроково розірвати договір у разі невиконання зобов'язань підрядником, повідомивши про це його у строк 14 календарних днів.

Позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу № 10-72/2963 від 11.03.2016 р. про відмову від подальшого виконання робіт та повернення залишку грошових коштів за договором підряду № 3464 від 01.11.2012 р. Даний лист-вимога був отриманий відповідачем 15.03.2016 р.. про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Однак відповідач залишив вищевказану вимогу без відповіді та реагування.

За таких обставин, Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКА МЕХАНІЗОВАНА КОЛОНА № 1" про стягнення 222 391,66 грн. попередньої оплати за договором підряду № 3464 від 01.11.2012 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарський суд встановив, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання щодо сплати попередньої оплати в розмірі 1 572 850, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1708 від 15.11.2012 р. на суму в сумі 1 100 995,00 гр. № 7039 від 26.12.2012 р. на суму 471 855,00. (належним чином засвідчені копії яких додано до матеріалів справи).

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо виконання підрядних робіт за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 222 391,66 грн., що підтверджується відповідними актами прийняття виконаних будівельних робіт за підряду № 3464 від 01.11.2012 р.

Відповідач жодних належних та допустимих доказів у підтвердження виконання ним своїх зобов'язань та спростування обставин, викладених у позові, суду не надав.

За таких обставин, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача за щодо стягнення 222 391,66 грн. попередньої оплати, а відповідач визнав позовні вимоги, то позов Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКА МЕХАНІЗОВАНА КОЛОНА № 1" 222 391,66 грн. попередньої оплати, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором підряду № 3464 від 01.11.2012 р. визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКА МЕХАНІЗОВАНА КОЛОНА № 1" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 12, кімната 24, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) 222 391 (двісті двадцять дві тисячі триста дев'яносто одну) грн. 66 коп. попередньої оплати та 3 335 (три тисячі триста тридцять п'ять) грн. 88 коп. витрат на сплату судового збору.

Після набрання рішень заочної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.08.2016р.

Суддя Трофименко Т.Ю.