КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р. Справа№ 910/8206/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Семенов Р.А., від відповідача - не з'явився, від третьої особи - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/8206/16 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» до управління державної казначейської служби України у Подільському районі міста Києва та державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва ГУ ДФС у місті Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача головне управління державної казначейської служби України у місті Києві

про стягнення 60 900,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. провадження у справі №910/8206/16 припинено в порядку п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-банк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. по справі №910/8206/16. Направити справу №910/8206/16 до господарського суду міста Києва для подальшого розгляду в іншому складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016р. відновлено приватному акціонерному товариству «Комерційний банк «Актив-банк» строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням №09-52/3755/16 від 09.08.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О. на лікарняному.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 09.08.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О., який не є головуючим суддею, на лікарняному, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. скаргу приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/8206/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Управління державної казначейської служби України у Подільському районі міста Києва та державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва ГУ ДФС у місті Києві та головне управління державної казначейської служби України у місті Києві своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

В силу ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги по даній справі, відсутність клопотання про продовження строку, Київський апеляційний господарський суд розглядає дану справу у встановлений законодавством строк, за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

У відповідності до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-банк» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до управління державної казначейської служби України у Подільському районі міста Києва та державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва ГУ ДФС у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача головне управління державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення 60 900,00 грн.

Позивач просить суд стягнути 60 900,00 грн. в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням загальних зборів ПАТ «КБ «Актив-банк» від 05.09.2014р. вирішено збільшити статутний капітал Банку.

Справляння державного мита в Україні регулюється Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. №7-93 «Про державне мито» з відповідними змінами і доповненнями (далі - Декрет).

Статтею 1 зазначеного Декрету встановлено, що платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

Відповідно до статті 2 Декрету об'єктом справляння державного мита є, зокрема, операції з емісії цінних паперів, крім облігацій державних та місцевих позик, та з видачі приватизаційних паперів.

Таким чином, сплата державного мита за реєстрацію випуску цінних паперів є обов'язковим платежем.

Платіжним дорученням №3086 від 21.08.2014р. позивач сплатив на користь УДК Подільського району м. Києва 60 900,00 грн. - державне мито за реєстрацію випуску цінних паперів. /а.с. 28/.

02.09.2014р. постановою Правління НБУ №545 ПАТ «КБ «Актив-Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.09.2014р.

Таким чином, на думку позивача, сплачені грошові кошти у розмірі 60 900,00 грн. підлягають поверненню як помилково сплачені.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Позивач звернувся з листом №377/16-3 від 02.05.2015р. до Управління державної казначейської служби Подільського району міста Києва з проханням повернути помилково сплачені кошти.

Листом від 23.02.2015р. №06-11/973-2591 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві запропонувало позивачу звернутись до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві для оформлення висновку на повернення (перерахування) помилково сплачених коштів. /а.с. 25/.

Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві листом від 18.09.2015р. №12358 повідомила позивача про те, що у зв'язку з існуванням у ПАТ «КБ «Актив-банк» заборгованості з податкових зобов'язань, перерахування коштів з державного мита на поточних рахунок платника є неможливим. /а.с. 28/.

Відповідно до п. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013р. затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який, згідно з п.2, визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Відповідно до ч.1 п. 5 даного Положення, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до ст. 41.1. Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Відповідно до ст. 2 Кодексу про адміністративне судочинство України завданням же адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Спір про повернення позивачу 60 900,00 грн. - сплаченого державного мита за реєстрацію випуску цінних паперів, шляхом стягнення з УДК Подільського району не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Дослідивши матеріали справи Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду міста Києва від 15.07.2016р. у справі № 910/8206/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 15.07.2016р. у справі №910/8206/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/8206/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Кропивна