ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року Справа № 904/805/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів - Герасименко І.М., Сизько І.А.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник, довіреність № 2197 від 28.12.2015 р.,

від відповідача: не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Російське підприємство "Промторгінвест-компані" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016р. у справі №904/805/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Російське підприємство "Промторгінвест-компані", с.Лозуватка, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016р. у справі №904/805/16 (суддя Ярошенко В.І.) позов публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії задоволено частково, з товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)Спільне Українсько-Російське підприємство Промторгінвест-компані стягнуто на користь позивача основний борг в сумі 61891грн.81коп., пеню в сумі 18519грн.20коп., три процента річних в сумі 1269грн.01коп. та інфляційні втрати в сумі 7494грн.45коп., в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо несвоєчасного виконання відповідачем зобов"язань за договором оренди нерухомого майна №2525-42/12 від 19.12.2012р. в частині оплати орендних платежів та послуг з відшкодування вартості електроенергії;

- при відмові в задоволенні решти позовних вимог господарський суд зазначав, що розрахунок втрат від інфляції виконано позивачем без врахування положення п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань";

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВСпільне Українсько-Російське підприємство Промторгінвест-компані подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права просить це рішення змінити, в частині стягнення з товариства боргу за користування орендованим майном рішення залишити без змін, в частині стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат в задоволенні позову відмовити у зв"язку зі спливом строку позовної давності;

- у поданій скарзі йдеться про неправомірне стягнення господарським судом з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки договором між сторонами передбачено застосування господарських санкцій лише у вигляді пені, про неправильне нарахування та стягнення санкцій у вигляді пені, при цьому вірно вказавши положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, суд неправильно їх застосував, стягнувши пеню за весь період прострочення платежу, тобто з лютого 2014р. по жовтень 2015р., що складає 21 місяць, в той час як пеня може бути стягнута тільки за 6 місяців, а також про сплив строку позовної давності для стягнення штрафних санкцій в березні 2015р., оскільки у зв"язку з несплатою орендних платежів, починаючи з лютого 2014р. саме з 01.03.2014р. повинен обчислюватися цей строк, який є скороченим тривалістю в один рік;

- представник скаржника в судові засідання не з"явився, про час і місце судових засідань скаржник повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2012р. ПАТ "Укртелеком" (орендодавцем) та ТОВ"Спільне Українсько-Російське підприємство "Промторгінвест-компані" (орендарем) укладено договір оренди нерухомого майна (технологічні приміщення) №2525-42/12, на підставі якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування приміщення, розташоване на 5 поверсі 5-поверхової будівлі АТС-74 за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Димитрова,30 загальною площею 47.2кв.м технологічних приміщень для розміщення обладнання електрозв"язку.

Відповідно до п.1.1 договору, в редакції додаткової угоди від 31.01.2013р. № 1/223-128107 до договору, орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування приміщення, розташоване на 5 поверсі 5-поверхової будівлі АТС-74 за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Димитрова, 30, загальною площею 30,7кв.м технологічних приміщень для розміщення обладнання електрозвязку.

Згідно з п.2.1 договору, в редакції додаткової угоди, передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі майна (додаток 1а), вказаного в п.1.1 договору.

П.3.1 договору, в редакції додаткової угоди, передбачено, що орендна плата встановлюється орендодавцем на підставі його внутрішніх нормативних актів з урахуванням листа ПАТУкртелеком від 07.12.2012 № 10373-533-1 і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати становить 80грн. з податком на додану вартість (20 процентів) за 1кв.м технологічних приміщень.

Орендна плата за перший місяць оренди за 30, 7 кв.м всієї орендованої площі становить 2456 грн. з податком на додану вартість (20 процентів) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору оренди.

Відповідно до п.3.4 договору орендар відшкодовує витрати на електроенергію у порядку, визначеному Правилами користування електричною енергією, та на підставі окремого розрахунку орендодавця у термін, зазначений у п. 3.6 договору.

Згідно з п.3.6 договору орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем на пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

За приписами п.3.9. договору у разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, відповідно до акта передачі-приймання орендованого майна, та фактичних витрат на його утримання за поточний період. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання акта передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів.

У разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за попередній місяць орендарю, згідно з п.8.2 договору, нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Відповідно до акту приймання-передачі майна від 01.01.2013р., підписаного обома сторонами та скріпленого печатками підприємств, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування технологічні приміщення загальною площею 30,7кв.м, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, 30 .

На виконання умов договору, в період з лютого 2014 р. по жовтень 2015 р. позивач надав відповідачеві послуги з надання в оренду технологічних приміщень ПАТ Укртелеком, в цей же період відповідач використовував електроенергію. Загальна сума послуг, які були прийняті відповідачем, складає 111982грн.71коп., що підтверджується відповідними актами, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками підприємств. Також, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату вищевказаної суми.

Відповідач порушив умови договору, в установлені строки орендну плату за період лютого 2014р. по жовтень 2015р. позивачу не перерахував.

Станом на момент звернення з позовом заборгованість по орендній платі складає 61891грн.81коп..

Вказана сума заборгованості відповідачем не оспорюється.

У зв"язку з невиконанням зобов"язань за договором позивачем нарахована пеня в сумі 18519грн.20коп. за період з 28.01.2015р. по 28.01.2016р., три проценти річних в сумі 1269грн.01коп. за період з 28.04.2014р. по 28.01.2016р. та втрати від інфляції в сумі 8935грн.67коп. за період з 28.04.2014р. по 31.12.2015р..

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.611 Кодексу встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобовязань за договором оренди нерухомого майна №2525-42/12 від 19.12.2012р. в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів і витрат за використану електроенергію, ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 61891грн.81коп., пені в сумі 18519грн.20коп., трьох процентів річних в сумі 1269грн.01коп. і втрат від інфляції в сумі 7494грн.45коп..

Одночасно колегія суддів погоджується з відмовою господарським судом в задоволенні решти позовних вимог, здійсненої за наслідками перерахунку ним суми втрат від інфляції з урахуванням роз"яснень п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань".

З огляду на викладене підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про неправомірне стягнення господарським судом трьох процентів річних та втрат від інфляції внаслідок того, що ці господарські санкції не обумовлені договором визнані колегією суддів безпідставними.

Так, в п.п.3.1, 4.1 названої вище постанови пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Посилання скаржника на можливість нарахування пені виключно в межах шестимісячного строку колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки як випливає з приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість відповідного періоду.

Доводи скаржника стосовно пропуску позивачем скороченого строку позовної давності по вимогах про стягнення пені є необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник був належним чином повідомлений про її розгляд судом першої інстанції.

Між тим, обставини щодо неможливості подання ним заяви про сплив позовної давності до суду першої інстанції ним не доведені.

У цьому зв"язку вищезазначені доводи скаржника не підлягають розгляду в процесі перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016р. у справі №904/805/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Герасименко

Суддя І.А.Сизько

Повна постанова складена 09.08.2016р