КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа№ 910/10904/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

Від позивача - Астахов Р.М. ( довір. від 10.12.15);

Від відповідача 1- Власов Є.А. (довір. №304/5/2207 від 22.07.16);

Від відповідача 2 - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "УКРРЕМКОЛІЯМАШ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2016

у справі №910/10904/16 (суддя Лиськов М.О.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "УКРРЕМКОЛІЯМАШ" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРЕМКОЛІЯМАШ"

2. Приватного акціонерного товариства "Сервісколіямаш"

про стягнення солідарно заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016р. у справі №910/10904/16 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш" та Приватного акціонерного товариства " Сервісколіямаш " про стягнення солідарно заборгованості - відмовлено. Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрремколіямаш" та Приватного акціонерного товариства" Сервісколіямаш" про стягнення солідарно заборгованості - залишено без змін.

Ухвала місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону України "Про третейські суди";

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду заявник звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.16р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 17.03.2016 у справі №01/16.

В апеляційній скарзі заявник зазначає про те, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016р. розгляд апеляційної скарги призначено на 09.08.2016р.

09.08.2016р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явився представник відповідача 2 .

Враховуючи те, що відповідач 2 про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, судова колегія, з урахуванням думки представників позивача та відповідача 1 ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача 2.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 1 судова колегія встановила.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України ,,Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави оскарження і скасування рішення третейського суду визначені і статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаний перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз'яснено в п. 6.1.8 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та ГПК. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він, з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК, скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом.

При цьому, здійснюючи розгляд відповідної заяви господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

22.03.2013 між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрремколіямаш" укладено договір про відкриття кредитної лінії № 02-В/13/122/КЛ-КБ.

27.02.2015 Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Приватним акціонерним товариством "Сервісколіямаш" укладено договір поруки № 6 від 27.02.2015.

Відповідно до п.11.16 Договору про відкриття кредитної лінії № 02-В/13/122/КЛ-КБ від 22.03.2013 (зі змінами за Договором про внесення змін № 4 від 27.02.2015 до Договору про відкриття кредитної лінії від 22.03.2013), що був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Товариством з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш " та п. 6.8 Договору поруки № 6 від 27.02.2015, що був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Приватним акціонерним товариством "Сервісколіямаш", - справа підлягає розгляду Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України".

Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Кредитним Договором, позивач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України".

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у складі третейського судді Лагренн С.С. від 17.03.2016 по справі № 01/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" задоволено в частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш " та Приватного акціонерного товариства " Сервісколіямаш " на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" заборгованість за тілом кредиту в сумі 1 998 561, 34 долари США, заборгованість по плацентах за користування кредитом в сумі 342 961, 25 долари США, пені за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 295 748,16грн., пені за прострочення сплати процентів за користуванням кредитом в сумі 176 284,60 грн. та третейській сбір в сумі 25500 грн.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Звертаючись до господарського суду міста Києва з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 17.03.2016 у справі №01/16 заявник вказує про те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду, з огляду на те, що предметом Кредитного договору є іноземна валюта - долари США, відтак правовідносини, що склались між сторонами не носять приватного характеру.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Постановою Верховного Суду України від 21.10.2015 №6-831/цс/15 роз'яснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5 і 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Кредитування суб'єктів господарювання врегульовано ст.346 Господарського кодексу України, згідно з якою для одержання банківського кредиту позичальник надає банкові такі документи: клопотання (заяву), в якому зазначаються характер кредитної угоди, мета використання кредиту, сума позички і строк користування нею; техніко-економічне обґрунтування кредитного заходу та розрахунок економічного ефекту від його реалізації; інші необхідні документи.

Для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові за наявності гарантії платоспроможного суб'єкта господарювання чи поручительства іншого банку, під заставу належного позичальникові майна, під інші гарантії, прийняті у банківській практиці. З цією метою банк має право попередньо вивчити стан господарської діяльності позичальника, його платоспроможність та спрогнозувати ризик непогашення кредиту.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей, в іноземній валюті, для здійснення фінансових відносин, передбачено ч.5 ст.139 ГК України.

Згідно з ч.2 ст.198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Місцевим господарським судом обґрунтовано застосовано норму п. 14 ст. 6 Закону України ,,Про третейські суди", відповідно до якої третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тобто, норми Закону виводять із компетенції третейських судів спори, коли за своєю природою одна з сторін спору - споживач перебуває не в рівних умовах з сильною фінансовою структурою - банком, а тому потребує посиленого судового захисту споживача в державному суді.

В даній справі стороною спору (боржниками) є суб'єкти господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, на власний ризик та є вільним у виборі фінансових установ для кредитування.

Крім того, на підприємницькі (господарські) товариства не поширюються норми закону про захист прав споживачів, а тому не йдеться про наявність підстав для посилення судового захисту такого суб'єкта господарювання в державному суді, в тому числі у спорах про повернення кредитів, наданих в іноземній валюті.

Доводи заявника в апеляційній скарзі про те, що наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки з огляду на наведене вище, господарські правовідносини щодо кредитування суб'єктів господарювання мають особливості регулювання, тому відсутні підстави вважати правовідносини у даній справі подібними з правовідносинами у цивільній справі.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що третейським судом розглянуто спір в межах компетенції, встановленої законом.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

За приписами статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Судова колегія вважає також обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі №15/056.

Крім того, відповідно до приписів чинного законодавства наявність третейської угоди не є відмовою від права на звернення до суду та, відповідно, не позбавляє сторін права звернутися до державного суду за захистом своїх прав, а лише надає сторонам можливості звернутися з позовом, окрім державного суду, ще й до погодженого сторонами третейського суду. При цьому, у випадку виникнення між сторонами спору вирішення якого відповідно до третейської угоди віднесено на розгляд третейського суду, сторони мають право передати його на розгляд або третейського або державного суду за власним вибором і звернення в такому випадку саме до третейського суду є правом сторони.

В матеріалах справи відсутні докази як визнання третейської угоди недійсною компетентним судом, так і того, що склад третейського суду, яким прийнято оспорюване рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про третейські суди" третейський суд утворюється та діє на принципах законності; незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові; рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом; змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; обов'язковості для сторін рішень третейського суду; добровільності утворення третейського суду; добровільної згоди третейських суддів на їхнє призначення чи обрання у конкретній справі; арбітрування; самоврядування третейських суддів; всебічності, повноти та об'єктивності вирішення спорів; сприяння сторонам у досягненні ними мирової угоди на будь-якій стадії третейського розгляду.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 22.06.2016р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99,101-103,105-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "УКРРЕМКОЛІЯМАШ" залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2016р. у справі №910/10904/16 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10904/16.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна