ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р.Справа № 916/5121/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Головея В. М.,

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «УКРМЕТАЛУРГТРАНС» - ОСОБА_1 (за довіреністю),

від ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» - ОСОБА_2 (за довіреністю),

від ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» - не зявився,

від ТОВ «АТ Каргилл» - не зявився,

від ТОВ «ТЕК Зектер» - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця»

на рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2016

у справі № 916/5121/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕТАЛУРГТРАНС»

до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргилл»

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК Зектер»

про стягнення 598 657,50 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками сторін в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 10.08.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕТАЛУРГТРАНС» (далі Товариство, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Одеська залізниця» (далі Підприємство, відповідач) про стягнення вартості втраченого вантажу у розмірі 598 657,50 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконання відповідачем своїх зобовязань щодо перевезення вантажу за вантажною накладної №46425260, а саме вантаж пшениця, відправлений зі станції Привільне Державного підприємства «Придніпровська залізниця» по залізничній накладній № 46425260 у трьох вагонах-зерновозах №№95801817, 95395729, 95492302 призначенням станція Миколаїв-Вантажний Державного підприємства «Одеська залізниця» одержувачу Миколаївський морський торговельний порт для Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК Зектер» загальною масою нетто 190 050 кг є втраченим перевізником.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.01.2016 залучено Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі ДП «Придніпровська залізниця») до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою 09.03.2016 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Каргилл» (далі ТОВ «АТ Каргилл») до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.03.2016 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕК Зектер» (далі ТОВ «ТЕК Зектер») до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.05.2016 задоволено позов Товариства, стягнуто з Підприємства на користь позивача вартість втраченого вантажу в розмірі 598 657,50 грн. та 8 979,86 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд визнав позовні вимоги доведеними та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які визнання судом обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, Підприємство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги були заявлені Товариством, яке згідно поданих до суду документів не є власником вантажу і таким чином ніяких збитків або шкоди не отримало, у звязку з цим, позовні вимоги Товариства застосовані лише на факті втрати вантажу при його перевезенні, але не мають матеріального обґрунтування, оскільки позивачеві не були заподіяні будь-які збитки або втрати.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 апеляційна скарга прийнята до провадження та її розгляд призначено на 03.08.2016.

25.07.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання 03.08.2016 до Одеського апеляційного господарського суду представники ТОВ «АТ Каргилл» та ТОВ «ТЕК Зектер» не з'явились.

Крім цього, 03.08.2016 в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про заміну сторони у справі в порядку процесуального правонаступництва внаслідок реорганізації, а представником ДП «Придніпровська залізниця» заявлено клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою апеляційної інстанції від 03.08.2016 судова колегія провела заміну відповідача у даній справі Державне підприємство «Одеська залізниця» його правонаступником - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця», продовжила строк розгляду апеляційної скарги та відклала розгляд справи на 10.08.2016.

09.08.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» надійшло клопотання про заміну сторони в порядку ст. 25 ГПК України.

Представники ДП «Придніпровська залізниця», ТОВ «АТ Каргилл» та ТОВ «ТЕК Зектер» в судове засідання 10.08.2016 не зявились, та не скористались своїм правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались.

Проте, така неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалами Одеського апеляційного господарського суду у даній справі, явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 10.08.2016 представник відповідача надав пояснення, якими підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити останню.

Представник позивача в судовому засіданні 10.08.2016 надав пояснення, в яких просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Зясувавши думку представників сторін щодо клопотання ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» про заміну сторони в порядку ст. 25 ГПК України, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 (із змінами та доповненнями) процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі (п.1.4).

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця», Державне підприємство «Придніпровська залізниця» реорганізовано в Регіональну філію «Придніпровська залізниця» ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 затверджено статут ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав та обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Як вбачається з вищенаведеного, клопотання представника Державне підприємство «Придніпровська залізниця» підлягає задоволенню, адже Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» є правонаступником прав і обов'язків Державного підприємства «Придніпровська залізниця» і його слід залучити, як правонаступника третьої особи до участі у даній справі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.08.2009 року між ТОВ «АТ Каргілл» та Товариством було укладено договір № 51-1к/09 щодо забезпечення організації експортно-експедиторського обслуговування по перевезенню зернових вантажів залізничним транспортом на території України та країн СНД.

Пунктом 5.1. договору сторони узгодили, що у випадку документально підтвердженого невиконання або неналежного виконання зобовязань, визначених договором, винна сторона відшкодовує добросовісній стороні усі понесені у звязку з цим збитки, у відповідності до діючого законодавства України.

На підставі договору поставки № CVP 78825 від 12.06.2015 укладеного між ТОВ «АТ Каргілл» та ПП «Травіан» та відповідно до видаткової накладної № РН-0000063 від 15.06.2015, ТОВ «АТ Каргілл» набуто у власність пшеницю 2 класу врожаю 2014 року у кількості 512,180 тон за ціною 3 150,00 грн. без ПДВ за 1 тону, загальною вартістю 1 613 367,00 грн.

На виконання зазначеного договору № 51-1к/09 від 01.08.2009, Товариством 21.08.2015 зі станції відправлення Привільне ДП «Придніпровська залізниця» на адресу одержувача ТОВ «ТЕК Зектер» станція призначення Миколаїв вантажний за залізничною накладною №46425260 було відправлено вантаж - пшеницю насипом вагою 190 050 кг, з яких

у вагоні-зерновозі №95801817 відправлено пшеницю масою вантажу 63 950 кг;

у вагоні-зерновозі №95395729 відправлено пшеницю масою вантажу 60 450 кг;

у вагоні-зерновозі №95492302 відправлено пшеницю масою вантажу 65 650 кг

(т. 1, а.с. 22).

Статтею 908 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У звязку із закінченням строку доставки вантажу, одержувач вантажу - ТОВ «ТЕК Зектер» звернувся з листом № 341 від 11.09.2015 до начальнику станції Миколаїв-вантажний, в якому просив видати йому вантаж «пшениця» у кількості 190 050 кг, що перевозився у вагонах №95801817, №95395729 та №95492302.

14.09.2015 Херсонська дирекція залізничних перевезень станції Миколаїв-вантажний листом № 293/М (т. 1, а.с. 40) повідомила одержувача вантажу про те, що видача вантажу, що розміщувався у вагонах №95801817, №95395729 та №95492302 є неможливою, оскільки вказані вагони на станцію призначення не прибули.

Згідно ст. 117 Статуту залізниць України відправник або одержувач має право вважати вантаж втраченим і вимагати відшкодування за втрату, якщо вантаж не було видано одержувачу на йог вимогу протягом 30 днів з моменту закінчення терміну доставки.

З наявної в матеріалах справи довідки Криворізької Дирекції залізничних перевезень ДП «Придніпровська залізниця» станція Привільне, виданої Товариству, прийняті до перевезення за накладною №46425260 вагони №95801817, №95395729 та №95492302 з вантажем були відправлені зі станції Привільне 22.08.2015 поїздом №3501.

Як вбачається з відмітки станції Миколаїв-вантажний, датованої 16.10.2015, на вищевказаній довідці від 06.10.2015, вантаж прийнятий до перевезення за накладною №46425260 вагони №95801817, №95395729 та №95492302 на станцію призначення не прибув.

Відповідно до даних наявної у матеріалах справи копії протоколу № в.о. Н-42/28 від 02.09.2015 наради ДП «Придніпровська залізниця», з обставин та причин допущення транспортної події сходження з рейок 15 вагонів на стрілочному переводі №1 розїзду 355 км дільниці Жовтокамянка Апостолове 22.08.2015 у складі поїзда №3501, 28.08.2015 о 05 год. 58 хв. при прямування поїзду № 3501 у складі 23 вагонів на 354 км. Дільниці Жовтокамянка - Апостолове при швидкості руху 66 км/год. відбулось різке падіння тиску в гальмівній магістралі. Розслідуванням на місці події було встановлено, що з рейок зійшли 15 вагонів, у тому числі вагони вагонах №95801817, №95395729 та №95492302.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди (ст. 924 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини та п. 1 ч. 3 цієї статті визначено, що у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За умовами ч.1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно до п. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за втрату - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Положеннями ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України визначено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

В пункті 2.10 розяснень Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/607 від 29.05.2002 (в редакції від 29.09.2008р. за №04-5/225) зазначено, що відповідно до ст. 131 Статуту залізниць України, позови про відшкодування вартості вантажу втраченого, пошкодженого або такого, який прибув з нестачею, при перевезенні вантажів у прямому залізничному сполученні в межах залізниць України заявляються як одержувачем, так і відправником, а також від їх імені уповноваженою особою у всіх випадках до залізниці призначення, яка несе відповідальність за всі залізниці учасниці перевезення, і залучати до участі у справі як іншого відповідача або третю особу залізницю відправлення та транзитні залізниці у суду немає підстав.

Залізницею призначення втраченого вантажу пшениці загальної кількості 190 050 кг. є Підприємство «Одеська залізниця», якє і несе відповідальність за втрату такого вантажу та повинно відшкодувати нанесені збитки в повному обсязі.

Згідно ст. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної кількості рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість вантажу.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної старшим бухгалтером, копії податкової накладної (п. 2.7. розяснень ВГСУ в редакції від 29.09.2008 за №04-5/225).

Відповідно до даних довідки власника вантажу ТОВ «АТ Каргілл» від 02.10.2015 №2966, які також підтверджуються даними про вартість пшениці, що відображені у видатковій накладній № РН-0000063 від 15.06.2015, вартість 1 тони пшениці, що була відправлена у вагонах №95801817, №95395729 та №95492302, склала 3 150,00 грн.

Таким чином судова колегія погоджується з висновком господарського суду, загальна вартість втраченого вантажу, із розрахунку 190 050 кг, становить 598 657,50 грн. без ПДВ.

Як вбачається з письмових пояснень представника ТОВ «АТ Каргілл», які надійшли до суду 14.03.2016, власником вантажу - ТОВ «АТ Каргілл» було повідомлено вантажовідправника - ТОВ «УКРМЕТАЛУРГТРАНС» про розмір понесених збитків та про необхідність їх відшкодування.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення № 421 від 12.03.2016 ТОВ «УКРМЕТАЛУРГТРАНС» було сплачено на користь ТОВ «АТ Каргілл» решту вартості втраченого вантажу у сумі 284 657,50 грн.

Таким чином, відповідно до наданих суду платіжних доручень, а саме: № 1981 від 17.11.2015 (т. 1, а.с. 119) на суму 314 000,00 грн. та № 421 від 12.03.2016 у сумі 284 657,50 грн. (т. 2, а.с. 8), позивачем було відшкодовано на користь ТОВ «АТ Каргілл» на виконання умов договору №51-1к/09 від 01 серпня 2009 року - 598 657,50 грн. вартості втраченого внаслідок техногенної аварії на залізниці вантажу зерно пшениці 2-го класу, у кількості 190,050 тон, яке було відправлено по залізничній накладній № 46425260.

З метою досудового врегулювання спору, 20.10.2015 Товариством на адресу Підприємства було направлено претензію за №1640 на відшкодування збитків у розмірі 598 657,50 грн.

Листом від 05.11.2015 відповідач повідомив позивача, що відповідна претензія не може бути прийнята до розгляду, відповідно до положень Статуту залізниць України.

Проте судова колегія вважає за необхідне зазначити, згідно п. 6 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130-137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 якщо вантажовідправником є транспортно - експедиторське підприємство, яке не є виробником або постачальником вантажу, для підтвердження вартості відправленого вантажу заявником може бути додана завірена копія договору транспортного експедирування, укладеного між вантажовідправником (експедитором) і фактичним постачальником (виробником) вантажу, та рахунок або інший документ фактичного постачальника (виробника), що підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої інстанції було надано оригінал довідки фактичного постачальника від 02.10.2015 №2966 про вартість однієї тони пшениці 2-го класу, копію договору поставки пшениці 2-го класу № CVP 78825 від 12.06.2015, копію видаткової накладної № РН-0000063 від 15.06.2015.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги Товариства про стягнення збитків, які виникли внаслідок втрати вантажу за вантажною накладною №46425260 в розмірі 598 657,50 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, судова колегія вважає їх обґрунтованими та такими, що правомірно задоволенні господарським судом.

З урахуванням вищевикладеного, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм матеріального та процесуального права, крім вищезазначених та визнаних апеляційною інстанцією необґрунтованими та безпідставними, скаржник не навів.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_4