УХВАЛА

10.08.2016Справа № 910/28784/15

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком-3»
пророзстрочку виконання рішення
у справі№910/28784/15
за позовомПублічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
доТовариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком-3»
простягнення 352 211,06 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:Філатова Н.А.
від відповідача:Голуб О.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.02.2016 р. у справі №910/28784/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 р., позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком-3» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредиту у розмірі 242 276,15 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 89 512,68 грн., пеню у розмірі 20 422,23 грн. та судовий збір у розмірі 5 283,16 грн.

06.04.2016 р. на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

01.08.2016 р. до господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком-3» про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2016 р. у справі №910/28784/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.08.2016 р. вказану заяву призначено до розгляду на 10.08.2016 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, подану заяву підтримав та просив задовольнити повністю.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Тобто, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

На необхідність встановлення зазначених обставин також вказано у п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 р.

Відповідно до ст. 33 Господарського просувального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання заявника на тяжке фінансове становище не є винятковою підставою, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено принцип обов'язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Більш того, представником відповідача не надано суду належних та допустимих в розумінні приписів ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження викладених у заяві обставин щодо відсутності грошових коштів для оплати заборгованості, присудженої до стягнення рішенням суду у даній справі.

При цьому, часткове перерахування грошових коштів в рамках виконавчого провадження з виконання рішення суду у даній справі свідчить про спроможність відповідача виконати таке рішення.

Також заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що саме розстрочка виконання рішення у даній справі забезпечить належне виконання ним такого рішення.

Суд також враховує, що в поданій заяві ТОВ «Техноком-3» просить суд розстрочити виконання рішення шляхом стягнення щомісячних платежів на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з останнім місяцем погашення - липень 2016 року, в той час як дана заява подана до суду та розглянута по суті в серпні 2016 року.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком-3» про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2016 р. у справі №910/28784/15 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком-3» про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2016 р. у справі №910/28784/15 відмовити.

Суддя В.П. Босий