ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 серпня 2016 р. Справа № 903/519/16

за позовом Ківерцівської міської ради Волинської області, Волинська обл., м. Ківерці

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Ківерцівський райагропостач", Волинська обл., м. Ківерці

про стягнення 25 015 грн. 47 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №3.11/1105 від 04.12.2015 року

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 2 від 01.08.2016 року

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників судового процесу.

Суть спору: Позивач - Ківерцівська міська рада звернувся до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ківерцівський райагропостач" про стягнення 25 015 грн. 47 коп. збитків та судових витрат по справі.

Позовна заява обгрунтована користуванням відповідачем земельною ділянкою площею 1,15 га без правовстановлюючих документів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач у відзиві № 54 від 08.08.2016 року та представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, оскільки, земельна ділянка надана в користування відповідачу відповідно до рішення Ківерцівської міської ради № 4/11 від 03.10.1995 року в розмірі 4,24 га і з послідуючим вилученням деякої її частини. Державний акт на право постійного користування є чинним, а вимоги позивача щодо оформлення чи переоформлення правових підстав щодо користування земельною ділянкою є безпідставні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України (в редакції від 15.03.1991 року) та ст.123 Земельного кодексу в редакції від 25.10.2001 р. надання земельних ділянок юридичним особам у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів відповідно до ст.23 Земельного кодексу України (в редакції від 15.03.1991 р.).

Ківерцівською міською радою 14.02.1996 року відповідно до рішення від 03.10.1995 року № 4/11 Ківерцівському райагропостачу м. Ківерці видано державний акт серії І-ВЛ №001816 про право постійного користування 4,24 гектарами землі для виробничо-господарської діяльності (а.с. 12-16).

Рішенням Ківерцівської міської ради Волинської області № 13/17 від 16.03.2004 року припинено ВАТ "Ківерцівський райагропостач" право постійного користування земельною ділянкою площею 0,83 га, яка включена до земель резерву міста (а.с. 17).

Рішенням Ківерцівської міської ради Волинської області № 15/37 від 27.08.2007 року припинено ВАТ "Ківерцівський райагропостач" право постійного користування частиною земельної ділянки площею 2,3 га, наданої для виробничо-господарської діяльності в м. Ківерці по вул. Жукова, 21, у зв'язку із продажем майна, розміщеного на даній території. Вказану ділянку включено до резервного фонду міста (а.с.18).

27.02.2009 року між Ківерцівською міською радою та ТОВ "Украгроком" укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,2452 га за адресою м. Ківерці, вул. Жукова, 21в (а.с. 19-20). Факт передачі вказаної земельної ділянки підтверджується актом прийому-передачі об'єкта оренди (а.с. 21).

ЗК України визначив право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до норм ст.ст.125-126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання власником/користувачем документа, який посвідчує це право, та його державної реєстрації.

Державний акт серії І-ВЛ №001816 від 14.02.1996 року про право постійного користування в частині земельної ділянки площею 1.11 га (4,24-0,8-2,3= 1.11) сторонами не оспорений, недійсним не визнався, а тому є чинним.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Таким чином, стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України.

Орган законодавчої влади має право встановлювати для громадян та юридичних осіб, у котрих є в постійному користуванні земельні ділянки, але які за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, строк, протягом якого ці особи зобов`язані переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. Але при цьому орган законодавчої влади повинен дотримуватися приписів Основного Закону України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Рішеннями Ківерцівської міської ради № 26/18, № 26/19 від 20.03.2013 року затверджено порядок відшкодування збитків у сфері земельних відносин, створено комісію по визначенню збитків у сфері земельних відносин (а.с. 22-28).

Рішенням Ківерцівської міської ради № 112 від 23.09.2015 року вирішено, зокрема ,затвердити акт № 2 комісії по визначенню збитків власнику землі від 27.08.2015 року про призначення розміру збитків (не одержаного доходу), нанесених Ківерцівській міській раді ТзДВ "Ківерцівський райагропостач" у зв'язку з фактичним користуванням земельною ділянкою без документів, що посвідчують право на неї з 01.01.2015 року по 31.07.2015 року в сумі 25 015 грн. 47 коп. Зобов'язано ТзДВ "Ківерцівський райагропостач" у місячний термін з дня прийняття даного рішення сплатити такі збитки (а.с. 29-31).

25.09.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення № 7.3/894 в якому запропоновано у десятиденний термін з дня надходження повідомлення розглянути його разом з актом про визначення збитків від 27.08.2015 року № 2 та про результати розгляду повідомити комісію по визначенню збитків (а.с. 33).

ТОВ "Ківерцівський райагропостач" у листі № 9 від 12.10.2015 року вважає вимоги позивача не обгрунтованими та такими, що прийняті з перевищенням повноважень (а.с. 35).

Стаття 92 ЗК України передбачає, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації та релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. Однак ця норма не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте особами в установлених законодавством випадках за станом на 01.01.2002 (лист Вищого господарського суду України від 01.01.2010 "Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами").

При цьому, положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою, Конституційний Суд України рішенням від 22.09.2005 № 5-рп/2005 визнав неконституційним та вказав на те, що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою.

У зв'язку з цим право постійного користування земельною ділянкою, набуте в установленому законом порядку, не втрачається.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 26.09.2011 № 6-14цс11).

Згідно ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Рішення Ківерцівської міської ради про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 1,11 га в м. Ківерці, вул. Жукова, 21 в матеріалах справи відсутнє.

Наявність інших, передбачених ст. 141 ЗК України обставин, за яких можливе припинення права користування земельною ділянкою також не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 25 015 грн. 47 коп. збитків, завданих в результаті відмови відповідача добровільно виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та відмови від укладення договору оренди спірної земельної ділянки є безпідставною.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у позові про стягнення з відповідача 25 015 грн. 47 коп. збитків, завданих в результаті відмови відповідача добровільно виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та відмови від укладення договору оренди спірної земельної ділянки, оскільки Державний акт серії І-ВЛ №001816 від 14.02.1996 року про право постійного користування в частині земельної ділянки площею 1.11 га сторонами не оспорений, недійсним не визнався, а тому є чинним на момент вирішення даного спору, відповідач є належним користувачем земельної ділянки, позивач не довів обов'язок відповідача переоформити право користування земельною ділянкою та укласти договір оренди, відповідно і заподіяння йому збитків.

У зв'язку з відмовою у позові підстави віднесення судових витрат на відповідача відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові Ківерцівської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Ківерцівський райагропостач" про стягнення 25 015 грн. 47 коп. збитків відмовити.

Повний текст рішення

складено 15.08.2016 року.

Суддя А. М. Кравчук