ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Справа № 914/681/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддів Желік М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Друзюк М.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги від 06.06.2016 за вих. № 258ІЛЛ/АГ Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", м. Київ

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016

у справі № 914/681/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, смт. Немирів, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 49 490 грн. страхового відшкодування в порядку регресу

за участю представників :

від позивача - не з'явився

від відповідача - ОСОБА_4- представник.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 у справі № 914/681/16 (суддя Крупник Р.В.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 у справі № 914/681/16 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на ст. 38.1.1.(а) Закону, в якій зазначено, що страхувальник має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху та на п. 19.1. цих Правил, за якими у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. З врахуванням наведеного, скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції не було враховано, що дії водія ОСОБА_5 по неналежному утриманні причепа (несправність з освітленням на ньому) є прямим порушенням Правил дорожнього руху та стало причиною ДТП, а відтак є наявною і вина водія ОСОБА_5

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/681/16 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Данко Л.С. та судді Галушко Н.А.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 апеляційну скаргу було прийнято до провадження.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду № 356 від 15.07.2016 у зв'язку з відпусткою суддів Галушко Н.А. та Данко Л.С. зобов'язано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у справі № 914/681/16.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.07.2016 у зв'язку з відпусткою суддів Галушко Н.А. та Данко Л.С. у склад колегії суддів для розгляду справи № 914/681/16 введено замість суддів Галушко Н.А. та Данко Л.С. - суддів Давид Л.Л. та Желіка М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 у зв'язку з неявкою представників сторін розгляд апеляційної скарги було відкладено.

26 липня 2016 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

05.08.2016 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач просить суд рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 у справі № 914/681/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду № 460 від 08.08.2016 у зв'язку з відпусткою судді Давид Л.Л. зобов'язано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у справі № 914/681/16.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2016 у зв'язку з відпусткою судді Давид Л.Л. у склад колегії суддів для розгляду справи № 914/681/16 введено замість судді Давид Л.Л. - суддю Костів Т.С.

З огляду на те, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 участь представників сторін обов'язковою не визнавалась в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, зважаючи на клопотання скаржника про розгляд справи за відсутності його представника, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника апелянта.

Представник відповідача навів у судовому засіданні свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 08.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 у справі № 914/681/16 відсутні, зважаючи на таке:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2014 між позивачем (страховик) та відповідачем (страхувальник) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого являлося страхування цивільно-правової відповідальності водія власника транспортного засобу "Урал-432010", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску (поліс страхування №АС/9213556).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.09.2014 близько 21.00 год на 32 км +500 м автодороги сполучення Рава-Руська - Яворів - Судова Вишня неподалік с. Коти Яворівського району Львівської області відбулося зіткнення автомобіля марки Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, яка перевозила пасажира ОСОБА_7, із задньою частиною причепа марки "ГКБ-8350" д.н.з. НОМЕР_3, який тягнув автомобіль марки Урал-43210, д.н.з. НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_5 У результаті ДТП автомобіль марки "Ford Mondeo" та причеп марки "ГКБ-8350" отримали технічні пошкодження, а гр. ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. За даним фактом Яворівським РВ ГУМВС України у Львівській області були складені довідки № 9562 від 11.09.2014 та № 9435244 від 09.10.2014.

Як встановлено судом, станом на момент ДТП, водій автомобіля марки "Урал-43210" - ОСОБА_5 перебував із відповідачем у трудових відносинах на підставі Трудового договору від 25.01.2014 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

25.09.2014 старшим слідчим СВ Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001277 від 10.09.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, якою встановлено, що 09.09.2014 в момент вчинення ДТП водій автомобіля марки Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 проявила неуважність до дорожньої обстановки та відповідно, не відреагувала на її зміну, не обрала безпечної для руху швидкості в умовах недостатньої видимості (випадання атмосферних опадів у вигляді дощу), що б мати змогу контролювати транспортний засіб і безпечно керувати ним, а при необхідності його зупинити в межах видимості дороги, не створюючи небезпеки чи перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху, не дотрималася безпечного інтервалу та дистанції перед виникненням перешкоди для руху - задньої частини причепа марки "ГКБ-8350" д.н.з. НОМЕР_3, який тягнув автомобіль марки Урал-43210, д.н.з. НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_5 і який рухався в попутньому напрямку із відносно меншою швидкістю, в результаті чого ОСОБА_6 вчасно не вжила заходів спрямованих на зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, і таким чином здійснила попутнє зіткнення із вищевказаним причепом, внаслідок чого пасажир - ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №249/2014 від 16.09.2014 відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Також, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчим встановлено, що під час руху в причепі марки "ГКБ-8350" д.н.з. НОМЕР_3 була несправність системи освітлення (габаритних вогнів), чим ОСОБА_5 порушив вимоги п.19.1 ПДРУ, а саме в умовах недостатньої видимості причеп транспортувався із непрацюючими габаритними вогнями. Під час огляду причепа було встановлено, що він обладнаний із задньої сторони світлоповертаючими пристроями безпосередньо на склі підфарників, а також позначенням червоного та жовтого кольорів "довгомірний транспортний засіб L-12-22м".

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови про закриття кримінального провадження, Яворівським ВДАІ при ГУ МВС України у Львівській області складено на гр. ОСОБА_5 протокол від 04.10.2014 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, а на громадянку ОСОБА_6 - протокол від 01.10.2014 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014 закрито провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_6 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з даної постанови, на яку покликається позивач, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_6 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також в постанові суд зазначив, що в причепі марки "ГКБ-8350" д.н.з. НОМЕР_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди, була несправність системи освітлення (габаритних вогнів). Дії водія автомобіля марки Урал-43210, д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки "ГКБ-8350", що рухався в попутньому напрямку, під керуванням водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 19.1 ПДР і це порушення перебуває в причинному зв'язку з фактом ДТП.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4820 від 22.10.2014 вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 становить 62 816,85 грн.

26.11.2014 власник автомобіля марки Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_8 звернувся до позивача із заявою від 18.11.2014 про виплату страхового відшкодування.

Позивачем 19.02.2015 складено страховий акт № ЦО-53544-АС--01 про виплату ОСОБА_8 страхового відшкодування в розмірі 49 490 грн., які були виплачені ОСОБА_8 02.03.2015 на підставі платіжного доручення №4103 від 02.03.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою про сплату коштів, оскільки на його думку, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.09.2014 визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст.29 Закону).

Положеннями статті 38 Закону передбачено випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Наявність такого права в страховика виникає, зокрема, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху (пп.г) ст.38.1.1 Закону).

Підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе такі елементи, як збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причиновий зв'язок між протиправністю поведінки особи і збитками та вина. За загальним правилом, відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення, виключає настання цивільної відповідальності. При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина особи презюмується та не підлягає доведенню, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

За змістом ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначено вище, позивач посилається як на доказ на постанову Яворівського РВ УМВС України у Львівській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження №0001277, якою встановлено, що під час руху в причепі марки «ГКБ-8350» була несправність системи освітлення (габаритних вогнів), чим ОСОБА_5 порушив вимоги п. 19.1 Правил дорожнього руху, та на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014, яка виносилася судом за результатами розгляду матеріалів адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6, у якій зазначено, що дії водія автомобіля марки Урал-43210, д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки «ГКБ-8350», що рухався в попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_5, не відповідали вимогам п. 19.1 Правил дорожнього руху, і це порушення перебуває в причинному зв'язку з фактом ДТП.

Постанова про закриття кримінального провадження №0001277 від 25.09.2014 обґрунтована тим, що пасажир ОСОБА_7 транспортного засобу марки "Ford Mondeo", який звернувся за медичною допомогою до Новояворівської районної лікарні Яворівського району отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, що не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України та вирішив постанову скерувати начальникові Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області для притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу від 04.10.2014 про адміністративне правопорушення (а.с. 89) водія відповідача - ОСОБА_5 визнано таким, що порушив п.п. 19.1.»в», 31.4.3. Правил дорожнього руху, за що встановлена адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Разом з цим, даний протокол не є належним доказом обставин, які однозначно встановлюють винні діяння водія відповідача в скоєнні ДТП за участю кількох джерел підвищеної небезпеки, або що саме несправний технічний стан автотранспортного засобу став причиною ДТП.

Із змісту ст.121 КУпАП вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вказаною статтею незалежно від того чи несправності транспортного засобу призвели до дорожньо-транспортної пригоди чи ні.

В матеріалах справи відсутнє та позивачем не подано рішення суду (у формі постанови) про притягнення водія ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Разом з тим, як було зазначено вище в господарському процесі преюдиційне значення для господарського суду має вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. А відтак, обставини встановлені в постанові про закриття кримінального провадження від 25.09.2014, яка не є вироком, не є преюдиційними при розгляді даного спору, що правомірно встановлено місцевим господарським судом. Постанова Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014 має преюдиціальне значення лише відносно ОСОБА_6, щодо встановлення її вини у вчиненні ДТП, яке мало місце 09.09.2014, оскільки постанова суду прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення саме ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, а тому в ній не можуть встановлюватися преюдиціальні обставини щодо порушення водієм відповідача - ОСОБА_5 п. 19.1. Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та зазначається судовою колегією вина водія відповідача - ОСОБА_11 в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, як і те, що несправність причепа була єдиною причиною ДТП, і що така несправність існувала до моменту зіткнення автомобілів, судовим рішенням встановлена не була. Натомість, постанова Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014 була винесена за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності саме водія автомобіля марки Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_6, а не водія транспортного засобу марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки «ГКБ-8350», що належить відповідачу в справі, а тому немає правових наслідків для водія відповідача - ОСОБА_11

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні письмові докази, які доводять факт несправності системи освітлення (габаритних вогнів) на причепі марки «ГКБ-8350» до моменту зіткнення автомобілів. Зокрема, в матеріалах справи відсутній як протокол огляду транспортного засобу марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки «ГКБ-8350», так і висновок криміналістичної експертизи, за результатами якої можливо було б встановити момент пошкодження габаритних вогнів на причепі (до моменту або ж внаслідок ДТП), враховуючи, що причіп також зазнав технічних пошкоджень.

Також, Львівський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що згідно з ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як зазначено вище, належними доказами не встановлено у визначеному законом порядку, що саме технічна несправність автотранспортного засобу, належного відповідачу, є причиною ДТП.

Таким чином, у позивача відсутні правові підстави стягувати в регресному порядку виплачену одному з учасників ДТП суму страхового відшкодування з іншого учасника в даному випадку - власника транспортного засобу.

З врахуванням наведеного, Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Яворівського РВ УМВС України у Львівській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження №0001277 та постанова Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014 не є належними доказами, які підтверджують наявність та визначення вини ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді та причинового зв'язку між протиправністю поведінки саме водія відповідача - ОСОБА_5 (невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху) та шкодою, яка спричинена транспортному засобу марки «Ford Mondeo» в результаті ДТП, що мало місце 09.09.2014.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що позивачем в силу вимог ст.ст. 33 ГПК України не доведено належними доказами як наявності вини водія відповідача - ОСОБА_5 в нанесенні заявленої до відшкодування матеріальної шкоди так і причинового зв'язку між технічною несправністю автомобіля відповідача чи взагалі її наявністю та завданою шкодою, що є підставою для відмови в позові.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними висновками суду та не можуть слугувати підставою для скасування чи зміни рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 у справі № 914/681/16.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 у справі № 914/681/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу від 06.06.2016 за вих. № 258ІЛЛ/АГ Публічного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", м. Київ залишити без задоволення.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 11.08.2016.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.