КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2016 р. Справа№ 910/25058/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Майданевича А.Г.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Волкова Г.М. довіреність № 95/11-Д від 24.12.15

від відповідача: Греньо М.М. довіреність № 2 від 20.07.16

від третьої особи: Близнюков В.В. довіреність № б/н від 07.06.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК"

на рішення господарського суду міста Києва від 18 лютого 2015 року,

у справі №910/25058/14 (Головуючий суддя: Чебикіна С.О. судді: Грєхова О.А., Стасюк С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Конті"

до Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова група Атлант"

про стягнення 9 912 042,51 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Виробниче об'єднання "Конті" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 9 900 649,98 грн. основного боргу та 11 392,53 грн. 3 % річних у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати банківської гарантії, в результаті неналежного виконання третьою особою зобов'язань за договором купівлі-продажу продукції №0370/8/12 від 14.05.2012 року (том І а.с. 9-13).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2015 року у справі № 910/25058/14 позов задоволено повністю(т. ІІ, а.с.46-52).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2015 року у справі № 910/25058/14 та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26 березня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ "ФІДОБАНК" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14 квітня 2015 року, у складі колегії суддів: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Рудченко С.Г.

14 квітня 2016 року від представника позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

14 квітня 2015 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено на 28 квітня 2015 року.

28 квітня 2015 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

28 квітня 2015 року від представника відповідача надійшли клопотання про проведення судової експертизи.

У судовому засіданні 28 квітня 2015 року колегією суддів оголошено перерву до 26 травня 2015 року.

26 травня 2015 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "ФІДОБАНК" про призначення почеркознавчої експертизи документів, відкладено розгляд справи № 910/25058/14 на 09 червня 2015 року та продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

09 червня 2015 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09 червня 2015 року апеляційне провадження у справі №910/25058/14 зупинено до прийняття Господарським судом міста Києва судового рішення за результатами розгляду справи № 910/14329/15 за позовом ПАТ "Фідобанк" до ТОВ "ТГ "Атлант" та третя особа ПАТ "ВО "Конті" про визнання договору та банківської гарантії IGR 140331/87 від 31.03.2015р. недійсними та набрання ним законної сили.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Київського апеляційного господарського суду ПрАТ "ВО "Конті" звернулось з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 17 серпня 2016 року касаційну скаргу ПрАТ "ВО "Конті" залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09 червня 2015 року у справі №910/25058/14 - без змін.

30 червня 2016 року від ПрАТ "ВО "Конті" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01 серпня 2016 року, у зв'язку з перебуванням суддів Мальченко А.О. та Рудченка С.Г. у відпустці, для розгляду справи №910/25058/14, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Майданевич А.Г.

01 серпня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "ФІДОБАНК" прийнято до провадження колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Майданевич А.Г., поновлено провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 11 серпня 2016 року.

11 серпня 2016 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення та доповнення до апеляційної скарги.

У судовому засіданні 11 серпня 2016 року представник ПАТ "ФІДОБАНК" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представники ПрАТ "Виробниче об'єднання "Конті" та ТОВ "Торгова група Атлант" у судовому засіданні 11 серпня 2016 року надали пояснення, в яких заперечували проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

14 травня 2012 року між ТОВ "Торгова група Атлант" (далі - дистриб'ютор, третя особа) та Приватним акціонерним товариством "Виробниче об'єднання "КОНТІ" (далі - продавець, позивач) було укладено Договір №0370/8/12 (т.І, а.с. 162-186).

Згідно умов п. 2.1. Договору продавець продає, а дистриб'ютор купує продукцію з метою її подальшого просування, розповсюдження та продажу (ефективної реалізації) на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 7.12. Договору встановлено, що якщо інші строки (періоди оплати) не встановлені письмовою додатковою угодою до даного договору, дистриб'ютор здійснює оплату за поставлену продукцію на поточний рахунок продавця, вказаний у даному договорі, на основі видаткової накладної протягом 20 (двадцяти) календарних днів від моменту оформлення видаткової накладної. Вказаний період відстрочки платежу є періодом оплати. Дата початку періоду оплати визначається датою виписки видаткової накладної. Дата завершення періоду оплати визначається датою перебігу 20 календарних днів, включно з останнім (двадцятим) днем, при цьому дистриб'ютор враховує умови вказані у п. 7.13. даного договору. Вказаний у даному пункті період оплати, надається дистриб'ютору виключно за наявності забезпечення, вказаного у п. 7.14. даного договору.

Пунктом 7.14. Договору зазначено, що з урахуванням умов, встановлених у пункті 7.12. даного договору, сторони дійшли згоди, що дистриб'ютор надає та підтримує безвідкличну банківську гарантію продавцю на суму не менше ніж 12 600 000,00 грн. (дванадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 копійок).

У відповідності до Додаткової угоди до Договору № 0390/8/12 від 14.05.2013 р. сторонами погоджено строк дії Договору в частині поставок основної продукції до 31.12.2014 р., в частині поставок новорічних подарунків до 20.01.2015 р. включно, а в частині фінансових зобов'язань дистриб'ютора - до фактичного виконання таких зобов'язань (по останній даті платежу) у повному обсязі у порядку та строк, прямо встановлений у цьому договорі та/або у додаткових угодах до нього.

31 березня 2014 року ПАТ "ФІДОБАНК" (гарантом) на користь ПрАТ "Виробниче об'єднання "КОНТІ" (бенефіціара) була надана гарантія платежу №IGR40331/87 на виконання зобов'язань ТОВ "Торгова група Атлант" (принципала) за Договором поставки №0370/12/8 від 14.05.2012р.(т.І, а.с. 18-19).

Згідно умов вищезазначеної гарантії: "за заявою принципала гарант бере на себе безвідкличні зобов'язання сплатити бенефіціару суму, що не перевищує 12 000 000,00 (дванадцять мільйонів) гривень, протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня отримання від бенефіціара оригіналу належно оформленої письмової вимоги з посиланням на номер цієї гарантії (далі по тексту - вимога) за умови зазначення у вимозі, що бенефіціар здійснив поставку товару, а принципал не виконав своїх платіжних зобов'язань, що передбачено умовами договору.

Вимога бенефіціара повинна супроводжуватися завіреними оригінальними підписами та печаткою бенефіціара копією видаткової накладної, що підтверджує факт здійснення бенефіціаром поставки товару на користь принципала.

Вимога бенефіціара повинна бути датована та видана гаранту не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів (відстрочка платежу за договором) від дати, зазначеної у відповідних видаткових накладних. У разі надання бенефіціаром вимоги датованої раніше зазначеного терміну, вимога не буде сплачена гарантом".

Слід зазначити, що рішенням Господарського суду м. Києва від 07.06.2016 р. у справі №910/14329/15, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Фідобанк" до ТОВ "Торгова група Атлант" про визнання недійсною банківської гарантії від 31.03.2014 р. № IGR140331/87.

Вказане рішення мотивовано тим, що: "позивач не надав суду доказів, які б підтверджували відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст. 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог уповноваженої сторони у розмірі повної грошової суми, яку вказано у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконує вказані в ньому зобов'язання.

У відповідності до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов'язання. (ст. 562 ЦК України).

Частиною 1 ст. 563 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Таким чином, обов'язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 12.09.2011 у справі № 8/351).

Пунктом. 4.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" визначається, що згідно зі статтями 563, 565 ЦК України обов'язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умов порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності хоча б однієї з цих умов відповідальність гаранта не настає.

Факт поставки позивачем третій особі товару на загальну суму 9 904 709,77 грн. за договором поставки №0370/8/12 від 14.05.2012 р підтверджується видатковими накладними №4117 від 12.06.2014 р. на суму 364 426,71 грн., №4140 від 13.06.2014 р. на суму 352 670,07 грн., № 4184 від 15.06.2014 р. на суму 422 580,66 грн., №4188 від 16.06.2014 р. на суму 422 283,60 грн., №4257 від 18.06.2014 р. на суму 54,95 грн., №4222 від 17.06.2014 р. на суму 403 664,23 грн., №4184/2 від 17.06.2014 р. на суму 173,27 грн., №4258 від 18.06.2014 р. на суму 418 286,56 грн., №4257 від 18.06.2014 р. на суму 54,95 грн., №4278 від 19.06.2014 р. на суму 409 444,55 грн., №4288 від 20.06.2014 р. на суму 464 587,99 грн., №4325 від 23.06.2014 р. на суму 409 263,25 грн., №4318 від 23.06.2014 р. на суму 435 835,44 грн., №4386 від 25.06.2014 р. на суму 315 367,69 грн., №4423 від 26.06.2014 р. на суму 357 479,55 грн., №4436 від 27.06.2014 р. на суму 399 875,18 грн., №4471 від 28.06.2014 р. на суму 279 511,37 грн., №4519 від 30.06.2014 р. на суму 476 637,34 грн., №4516 від 30.06.2014 р. на суму 375 086,09 грн., №4501 від 30.06.2014 р. на суму 355 875,23 грн., №4471/2 від 03.07.2014 р. на суму 105,82 грн., №1056 від 07.07.2014 р. на суму 9 427,99 грн., №1053 від 07.07.2014 року на суму 7 419,29 грн., №4780 від 12.07.2014 р. на суму 139 374,32 грн., №4779 від 12.07.2014 року на суму 223 562,96 грн., №4778 від 12.07.2014 р. на 148 861,65 грн., №4629/1 від 14.07.2014 р. на суму 194 409,37 грн., №4629 від 14.07.2014 р. на суму 147 862,54 грн., №4628 від 14.07.2014 р. на суму 82 050,11 грн., №4910 від 17.07.2014 р. на суму 140 804,19 грн., №4909 від 17.07.2014 р. на суму 139 777,18 грн., №4908 від 17.07.2014 р. на суму 108 708,26 грн., №5059 від 24.07.2014 р. на суму 123 660,45 грн., №5059/1 від 25.07.2014 р. на суму 198 395,23 грн. та №1012 від 31.07.2014 р. на суму 6,26 грн., які позивачем також додано до вимоги №1594/11/502 за гарантією платежу №/87 від 31.03.2014 р. (т.І, а.с. 32-86).

Станом на день розгляду справи у суді першої інстанції заборгованість третьої особи перед позивачем становить 9 900 649,98 грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 19.01.2015 року, який підписаний уповноваженими представниками позивача та третьої особи та який міститься в матеріалах справи.

Також, в процесі розгляду справи у суді першої інстанції, третьою особою були надані письмові пояснення по справі, в яких третя особа визнала заборгованість за поставлену продукцію перед позивачем згідно договору №0370/8/12 від 14.05.2012 р. у розмірі 9 900 649,98 грн. в повному обсязі (т.І, а.с. 242).

09 вересня 2014 року позивачем була направлена вимога №1553/11/490 за гарантією платежу № IGR40331/87 від 31.03.2014 р., а також 25.09.2014 р. повторно направлена вимога №1594/11/502 за гарантією платежу №/87 від 31.03.2014 р., яку відповідач отримав 29.09.2014 р. До вказаної вимоги, серед іншого було додано копії видаткових накладних, якими підтверджується заборгованість Принципала, копію довіреності на особу, якою підписано вказану вимогу, оригінал картки із зразками підписів та печатки Бенефіціара, засвідчену нотаріально (т.І, а.с. 20-21).

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Проте відповідач не повідомив позивача про результати розгляду отриманої вимоги, не запитав додаткових документів, необхідних для її розгляду та не зазначив підстав з яких вказана вимога залишилась без задоволення.

Крім того, доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань відповідно до гарантії платежу № IGR40331/87 від 31.03.2014 р. та оплати заборгованості в розмірі 9 900 649,98 грн. у визначені строки, судам надано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати гарантії в розмірі 9 900 649,98 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем нараховано 3% річних у сумі 11 392,53 грн. у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання з виплати гарантії.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний розрахунок є вірним, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведених у ньому висновків.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Статтею 104 ГПК України визначено підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, серед яких: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, посилання відповідача на те, що на підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 р. № 8 "Про віднесення ПАТ "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 р. № 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ФІДОБАНК", а станом на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції у відповідача запроваджено ліквідаційну процедуру, за відсутності підстав передбачених ст. 104 ГПК України, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки станом на момент прийняття рішення вказаних процедур розпочато не було, отже судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У апеляційній скарзі відповідач посилався на відсутність повноважень представника позивача на підписання вимоги, проте вказані доводи є безпідставними, оскільки як свідчить зміст абзацу 2 довіреності від 10.04.2014 р., посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 1952, видані строком дії до 31.12.2014 р., доданої позивачем до вимоги, ОСОБА_5, якою було підписано вимогу, уповноважено: "вчиняти (укладати та підписувати) від імені ПрАТ "Виробниче об'єднання "КОНТІ" будь-які правочини (із правом внесення змін, доповнень до таких правочинів, із правом розривати або припиняти зобов'язання за такими правочинами, із правом визначення умов щодо таких правочинів) з урахуванням додержання умов визначених діючим на момент вчинення таких правочинів Статутом щодо вчинення значних правочинів та правочинів, щодо вчинення яких є заінтересованість."

А відповідно до абз. 3 вказаної Довіреності: "Для виконання цього доручення їй надаються всі права, що надані законом, у тому числі представляти інтереси Товариства у всіх установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності та підпорядкування, перед будь-якими суб'єктами господарювання, розписуватися, подавати заяви і документи, отримувати необхідні документи з правом підпису відповідних договорів і документів, отримувати та вносити гроші, звертатися до компетентних органів за роз'ясненням спірних питань, отримувати примірники договорів, а також виконувати усі інші дії в межах і обсязі, передбачених законодавством України для такого роду уповноважень, вести розрахунки по укладених договорах, виконувати інші дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності, ставити відбиток печатки Товариства на власний підпис."

Отже особа, якою було підписано вимогу мала всі необхідні повноваження для підписання зазначеної вимоги, а її повноваження були належним чином підтверджені. Тобто, вимога з якою звернувся позивач до відповідача правомірною у розумінні діючого законодавства, а доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2015 року у справі №910/25058/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" на рішення господарського суду міста Києва від 18 лютого 2015 року у справі №910/25058/14 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" на рішення господарського суду міста Києва від 18 лютого 2015 року у справі №910/25058/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2015 року у справі №910/25058/14 залишити без змін.

3. Справу №910/25058/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.Г. Майданевич