РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016Справа №910/10426/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про відшкодування шкоди в порядку регресу 6 937,70 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Сакун А. О. (довіреність № 130116-1/с від 13.01.2016);

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 6 937,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.07.2016.

17.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит стосовно страхового полісу № АІ/7427094.

04.07.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги та зазначає, що відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. З урахуванням викладеного, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 7 607, 24 грн на підставі аварійного сертифікату від 02.03.2016, яким було встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу. За таких обставин, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 07.07.2016 представник позивача подав документи на виконання ухвали суду від 08.06.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 04.07.2016 розгляд справи відкладено на 18.07.2016.

13.07.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні 08.07.2016 представник відповідача подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 18.07.2016 розгляд справи відкладено на 01.08.2016.

У судове засідання, призначене на 01.08.2016 представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 01.08.2016 з'явився, надав пояснення по суті спору та підтримав позицію, викладену у відзиві.

У судовому засіданні 01.08.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

29.10.2014 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик, позивач), та ОСОБА_2, як страхувальником, був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1102-14-00202 (надалі - договір), відповідно до умов якого застраховано, зокрема, майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (ТЗ) та додатковим обладнанням (п. 1.1.1. частини 2 договору).

Строк дії договору встановлений з 01.11.2014 по 31.10.2015 (п. 8 частини 1 договору).

Безумовна франшиза за договором становить 0 грн. (п. 11.1. частини 1 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 2.2.2. частини 2 договору).

23.09.2015 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить останній та транспортного засобу Toyota FJ Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що належить ОСОБА_4.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2015 у справі № 752/17407/15-п ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно з пунктом 12.1. договору розмір страхового відшкодування визначається виходячи з прямого розміру збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого транспортного засобу та/або додаткового обладнання, документів, зазначених у розділі 11 частини 2 цього договору, що підтверджують розмір спричиненого збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір страхової суми за договором.

У разі настання страхових випадків по КАСКО страхове відшкодування розраховується за наступною формулою:

СВ=(ВВР-ВД*ЗЕ%)*ПЗС+ДДВ-Фрп-ВЗПО-НЧСП, де

СВ - сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті;

ВВР - вартість відновлювального ремонту, яка включає вартість деталей, вузлів, агрегатів, що замінюються, вартість робіт та витратних матеріалів.

Вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страховою випадку (або пізнішу дату, але не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту настання страхового випадку) на території України відповідно до калькуляції СТО, рекомендованої або погодженої страховиком.

В такому випадку фактичним одержувачем коштів має бути відповідна СТО або cтрахувальник (вигодонабувач) (якщо є документальне підтвердження самостійної оплати cтрахувальником вартості відновлювального ремонту на рекомендовану або погоджену cтраховиком СТО).

В інших випадках (в тому числі коли одержувачем страхового відшкодування є вигодонабувач - заставодержатель застрахованого ТЗ) вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку на території України виключно на підставі довідкових матеріалів, у тому числі з використанням програмного забезпечення Audatex або Eurotax (розрахунок здійснюється cтраховиком).

При розрахунку ВВР на підставі програмного забезпечення Страховик виплачує спочатку 80% страхового відшкодування, а решту 20% доплачує по факту документального підтвердження Страхувальником здійснення таких витрат на відновлювальний ремонт.

ВД - вартість деталей, вузлів, агрегатів, що замінюються згідно з документом, який підтверджує ВВР;

ЗЕ - експлуатаційний знос деталей, вузлів агрегатів, що підлягають заміні, за період з початку експлуатації ТЗ додати настання страхового випадку (застосовується, якщо частиною 1 договору передбачену Страхування з вирахуванням зносу, інакше ЗЕ = 0),

Показники експлуатаційного зносу встановлюються за кожний рік експлуатації ТЗ в наступних розмірах:

- за 1-й рік експлуатації ТЗ - 15%;

- за 2-й рік експлуатації ТЗ - 10%;

- за кожний наступний рік експлуатації ТЗ - 8%.

Розмір експлуатаційного зносу за неповний рік експлуатації Т3 розраховується пропорційно кількості днів експлуатації в неповному році експлуатації.

Загальний розмір ЗЕ розраховується як сума всіх розмірів експлуатаційного зносу за кожний рік експлуатації, але в будь-якому випадку не більше 70%.

Датою початку експлуатації транспортного засобу вважається:

- дата реєстрації ТЗ, зазначена в тимчасовому реєстраційному талоні або в свідоцтві про реєстрацію ТЗ - в разі, якщо рік реєстрації та рік випуску ТЗ, зазначені в цьому реєстраційному документі, співпадають;

- 01 липня року випуску ТЗ, зазначеного а свідоцтві про реєстрацію ТЗ (якщо рік реєстрації перевищує рік випуску ТЗ, які зазначені в такому реєстраційному документі).

ПЗС - коефіцієнт пропорційності зобов'язань Страховика;

ДДВ - додаткові витрати Страхувальника по КАСКО, спричинені страховим випадком по КАСКО, якщо відшкодування таких витрат передбачене частиною 1 договору але, в будь-якому випадку, у розмірі не більшому, ніж встановлені відповідні ліміти відшкодування.

Фрп - франшиза по КАСКО по ризиках інших ніж «викрадення», зазначена в частині 1 договору.

ВЗПО - відшкодування збитків винною особою, а саме розмір збитків, відшкодованих Страхувальнику в будь-якій формі, особою, винною в настанні страхового випадку.

НЧСП - сума всіх несплачених частин страхової премії по договору.

Відповідно до ремонтної калькуляції Audatex 29.10.2015 № ЦРКА-2258 вартість відновлювального ремонту становить 15 071, 76 грн.

На підставі страхового акту від 29.10.2015 № ЦРКА-2258 на рахунок ОСОБА_2 перераховано 15 054, 94 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2015 № 19793, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 15 054, 94 грн до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Наявність вини ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Законом України «Про страхування» передбачено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню (ст. 7 Закону)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/7427094, строк дії з 13.12.2014 по 12.12.2015, страхувальник ОСОБА_3, забезпечений транспортний засіб автомобіль Toyota FJ Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2).

Обов'язок страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, встановлений п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відшкодування здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Судом встановлено, що 18.01.2016 позивачем на адресу відповідача було надіслано заяву від 16.01.2016 № 11/13705 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу відповідно до якої позивач просив сплатити на користь останнього суму страхового відшкодування у розмірі 15 054, 94 грн.

Однак, відповідач вищевказану суму сплатив частково у розмірі 7 607, 24 грн з підстав, зазначених у відзиві.

При цьому, суд зазначає, що у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладений Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на страховика (винної особи), у межах встановлених даним Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і статтею 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, враховуючи положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статті 1194 ЦК України, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

За загальним правилом згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (пункт 22.1 статті 22 - межами ліміту відповідальності; стаття 29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пункту 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту).

Так, відповідно до пункту 22.1 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

При цьому, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Враховуючи вищевказане, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Отже, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Наведене вище не суперечить правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15, яка вказує, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування (тобто у даному випадку - позивача) визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Проте як наведено вище судом, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" стосується не обсягу зобов'язання страховика за договором добровільного страхування, а обсягу відповідальності страховика за полісом обов'язкового страхування перед третіми особами у випадку завдання його страховиком шкоди цим третім особам.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota FJ Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7427094, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Toyota FJ Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/7427094).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2008, а отже на момент ДТП (23.09.2015) строк його експлуатації перевищував шість років, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого ТЗ, повинна визначатись з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, у зв'язку з чим відповідач звернувся до аварійного комісара - ОСОБА_5, та останнім було встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 0,62 (Ез = 0,62), що підтверджується розрахунком коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ станом на 23.09.2015. Таким чином, враховуючи наявність коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого автомобіля, відповідачем було здійснено власний розрахунок вартості відновлювального ремонту, та встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 8 117, 24 грн.

Таким чином, враховуючи, що строк експлуатації автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перевищує шість років, суд вважає обґрунтованими твердження відповідача щодо необхідності визначення вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ станом на 23.09.2015 від 02.03.2016, складеного аварійним комісаром - ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво від 25.03.2014 № АК-ПК-ТЗ № 1582), коефіцієнт фізичного зносу вказаного автомобіля становить 0,62 (Ез = 0,62).

Жодних заперечень та відповідних доказів щодо необгурнтованості визначення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачем суду надано не було.

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: Сврз = Ср + См + Сс * (1-Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість матеріалів, Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Як встановлено судом, відповідно до ремонтної Audatex 29.10.2015 № ЦРКА-2258 вартість відновлювального ремонту становить 15 071, 76 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне при визначенні вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, застосувати значення Ср, См та Сс, які були встановлені у розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ станом на 23.09.2015 від 02.03.2016, долученого до відзиву на позовну заяву.

Отже, із урахуванням розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ станом на 23.09.2015 від 02.03.2016, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Impreza, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,62) становить 8 117, 24 грн.

Вирішуючи питання про суму відшкодування, суд враховує положення абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АІ/7427094, яким застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000, 00 грн та франшизу 510, 00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем, з урахуванням франшизи становить 7 607, 24 грн.

З огляду на те, що відповідачем вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачу, про що зазначає останній у позовній заяві, суд дійшов висновку, що відповідач у справі виконав своє зобов'язання перед позивачем з виплати страхового відшкодування як вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а тому, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про відшкодування шкоди в розмірі 6 937, 70 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 08 серпня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань