ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.08.16р. Справа № 904/8616/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехно Капітал", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 976 779 грн. 79 коп., розірвання договору та витребування майна

Головуючий колегії ОСОБА_1

Судді Васильєв О.Ю.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, дов. б/н від 14.12.15р.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: ОСОБА_4, дов. № 34 від 31.12.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить:

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехно Капітал" заборгованість 1 976 779 грн. 79 коп., з яких: 1 493 247 грн. 30 коп. - заборгованість за лізинговими платежами, 456 543 грн. 65 коп. - пеня, 26 988 грн. 84 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.2013р. та договору поруки № UA128L-13-07S1 від 28.08.2013р.

- розірвати договір фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.13р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп";

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" бульдозер Caterpillar D5K XL, серійний номер САT00D5KEWWW02172.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачами своїх господарських зобов'язань.

Ухвалою господарського суду від 01.10.2015р. порушено провадження у справі та призначений її розгляду судовому засіданні.

ОСОБА_1 справи відображено у відповідних ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, ухвалою господарського суду від 16.05.2016р. вирішено розглядати справу № 904/8616/15 колегіально.

Розпорядженням керівника апарату суду від 17.05.2016р. № 345 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 904/8616/15 та відповідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.05.2016р. визначений склад колегії: головуючий суддя - Рудь І.А., судді Васильєв О.Ю., Манько Г.В.

Ухвалою господарського суду від 20.05.2016р. справу прийнято колегією до провадження та призначений її розгляд у судовому засіданні.

Відповідач-1 явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив, надав клопотання від 02.11.2015р. № 1102 про застосування спеціальної позовної даності, визначеної ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, до позовних вимог щодо стягнення з відповідачів пені в розмірі 456 543 грн. 65 коп.

Відповідач-2 позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що позивач скористався своїм правом на відмову від спірного договору лізингу шляхом отримання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 12.01.2016р. № 14, який виконано державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві, згідно акту якого від 02.02.2016р. позивачу повернуто предмет лізингу - бульдозер Caterpillar D5K XL, серійний номер САT00D5KEWWW02172. Таким чином, в силу приписів ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.2013р. є розірваним у звязку із односторонньою відмовою лізингодавця від договору. Тому, через розірвання спірного договору вимоги позивача про сплату відшкодування частини вартості предмету лізингу у складі лізингових платежів є незаконною. Разом з тим, відповідач-2 зазначає, що оскільки позивач протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання за договором лізингу не предявив вимоги до поручителя (вимога до поручителя направлена позивачем лише 15.09.2015р.), порука за договором поруки № UA128L-13-07S1 від 28.08.2013р. за лізинговими платежами до лютого 2015р. включно є припиненою. Водночас, відповідач-2 звертає увагу суду, що умовами вказаного договору поруки передбачена обмежена відповідальність поручителя, а саме пунктом 3.5 договору поруки визначено, що сума, яка підлягає до сплати визначається за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору. За вказаних обставин, згідно наданого відповідачем-2 контррозрахунку, до стягнення з поручителя, на думку останнього за відсутності інших зазначених відповідачем-2 обставин, підлягають: 24 418 грн. 96 коп. заборгованості за лізинговими платежами, 3 789 грн. 29 коп. пені, 193 грн. 14 коп. 3 % річних. Просив в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, зазначає наступне.

Так, під час розгляду даної справи судом встановлено, що заявлена до стягнення заборгованість відповідача-1 за договором фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.2013р., відповідно до підстав предявленого позову, складає собою прострочені лізингові платежі періоду квітня 2014р. серпня 2015р. включно. Вказані платежі, виходячи із графіку їх внесення, який затверджений додатковою угодою № 2 від 24.03.2014р., включають в себе як відсотки, так і відшкодування частини вартості предмету лізингу. При цьому, положеннями п. 4.4 договору фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.2013р. передбачено формулу зміни процентів у складі лізингового платежу, яка включає в себе змінні значення курсів національної валюти України до базової валюти (долара США).

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

При цьому, згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Положеннями ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, у постановах Верховного Суду України від 29.10.2013р. № 7/5005/2240/2012 та від 01.10.2013р. № 11/5005/2290/2012, що ухвалені з мотивів неоднакового застосування Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, зроблений правовий висновок про те, що лізингодавець не має права вимагати оплати предмету лізингу, якщо він в односторонньому порядку розірвав договір, а лізингоодержувач, в свою чергу, повернув спірний предмет за договором лізингу.

З урахуванням викладеного, при вирішенні даного спору у суду існує необхідність дослідження обґрунтованості визначення кожної із складових лізингових платежів спірного періоду, що заявлені до стягнення, із урахуванням в тому числі збільшення процентів у складі лізингового платежу за формулою, передбаченою п. 4.4 договору фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.2013р.

Крім того, з урахуванням правової позиції відповідача-2, виникла необхідність дослідження обґрунтованості вимог до поручителя з урахуванням дати направлення вимоги до останнього, положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, а також визначеної умовами п. 3.5 договору поруки № UA128L-13-07S1 від 28.08.2013р. обмеженої відповідальності поручителя.

Проте, встановлення вказаних питань потребує необхідності застосування спеціальних знань у галузі економіки для співставлення наявності у справі доказової інформації для забезпечення можливості її належної правової оцінки.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, у тому числі такими засобами: висновками судових експертів.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" визначено, що на підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги ті обставини, що вирішення господарського спору, який виник між сторонами по даній справі, повязане із необхідністю дослідження обґрунтованості визначення кожної із складових лізингових платежів спірного періоду, що заявлені до стягнення, а також правильності нарахування позивачем заявлених до стягнення сум з урахуванням обмеженої відповідальності поручителя, і вирішення цього питання має першочергове та вирішальне значення для правильного і обєктивного вирішення даної справи, враховуючи складність зроблених розрахунків, а також те, що дослідження зазначеного питання потребує спеціальних знань на підставі ст.ст. 41, 43 ГПК України колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення по даній справі судової економічної експертизи.

В судовому засіданні представник позивача залишив вирішення питання про призначення судової експертизи на розсуд колегії суддів, представник відповідача-2 не заперечував.

Відповідно до частини другої статті 41 ГПК учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Проте, остаточне коло питань судовому експерту визначається господарським судом.

З урахуванням обставини справи та наданих сторонами доказів, колегія суддів визначає питання експерту самостійно.

Вирішуючи питання про визначення особи, якій буде доручено проведення названої судової економічної експертизи, господарський суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 41 ГПК України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Проведення призначеної по даній справі судової економічної експертизи слід доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз

Витрати, повязані із здійсненням експертного дослідження, суд покладає на Товариство з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» як на особу, в інтересах якої здійснюється відповідне експертне дослідження.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

За вказаних обставин провадження у справі підлягає зупиненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41, п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Зупинити провадження у справі № 904/8616/15.

Призначити судову експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна ім. В.І. Леніна, 17).

Поставити наступні питання, на вирішення судової експертизи:

1. Визначити розмір кожної із складових лізингових платежів періоду квітня 2014р. серпня 2015р. включно, що заявлені до стягнення, із урахуванням в тому числі збільшення процентів у складі лізингового платежу за формулою, передбаченою умовами договору фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.2013р.

2. Чи відповідає розрахунок пені та 3% річних Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна", що міститься в матеріалах справи умовам договору фінансового лізингу № UA128L-13-07 від 28.08.2013р. та чинному законодавству?

3. Визначити розмір пені та 3% річних, що підлягає стягненню з поручителя ТОВ «Укртехно Капітал» з урахуванням умов п. 3.5 договору поруки № UA128L-13-07S1 від 28.08.2013р.

Попередити судового експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

Зобов'язати сторони у разі потреби надати експерту необхідні для проведення експертизи документи або виконати необхідні дії.

Відповідно до ст. ст. 48-49 Господарського процесуального кодексу України, попередня оплата витрат, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи покладаються на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна».

В подальшому, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

- при задоволенні позову - на відповідача;

- при відмові в позові - на позивача;

- при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз надати господарському суду висновок судового експерта, який повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання, висновок повинен бути в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

Головуючий колегії Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_2