КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа№ 910/20813/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Божко М.П. - керівник;

Писаренко О.О. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015

у справі №910/20813/15 (суддя Любченко М.О.)

за позовом Державного підприємства «Укрінвестбуд»

до Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект»

про стягнення 435 760,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Укрінвестбуд» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» (далі, відповідач або Інститут) про стягнення основного боргу в сумі 244 692,00 грн., пені в розмірі 62 708,19 грн., 3% річних в розмірі 4 283,79 грн., штрафу в сумі 24 469,20 грн. та інфляційних втрат в сумі 99 607,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення Дочірнім підприємством «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» умов Договору №11-08 від 22.10.2008 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі в частині повернення грошових коштів в повному обсязі та у строки, передбачені договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №910/20813/15 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» на користь Державного підприємства «Укрінвестбуд» основний борг в сумі 244 692 грн., пеню в розмірі 62 708,19 грн., 3% річних в розмірі 4 283,79 грн., штраф в сумі 24 469,20 грн., інфляційні втрати в сумі 96 164,22 грн. та судовий збір в розмірі 8 646,35 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором №11-08 від 22.10.2008 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі в частині повернення грошових коштів в повному обсязі та у строки, передбачені договором, позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Дочірнє підприємство «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №910/20813/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що за обов'язковим для позивача та Клінічної лікарні «Феофанія» погодженням Державного управління справами фінансова допомога у розмірі 244 692,00 грн. була надана апелянту згідно з його пропозицією з її поверненням при умові оплати топогеодезичних робіт замовником (Клінічною лікарнею «Феофанія»). Отже, повернення фіндопомоги за умовами Договору №11-08 від 22.10.2008 обумовлено, на думку скаржника, не тільки спливом строку її надання, але й сплатою замовником за інженерно-геологічні вишукування апелянта. Однак, сплата замовником за виконані апелянтом роботи не здійснена, а тому підстав для стягнення з відповідача суми фінансової допомоги у розмірі 244 692,00 грн. немає.

Відповідачем до апеляційної скарги також було додане клопотання про витребування доказів, а саме, копії листа ДП «Укрінвестбуд», адресованого ДУС в період 14.10.2008 по 20.10.2008, про надання фінансової допомоги апелянту та протоколу нарад ДУС з питань проектування будівництва центру охорони здоров'я матері та дитини по вул. Заболотного, 21 в м. Києві, проведених в період серпень - грудень 2008 року включно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 (головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Тищенко А.І., Шевченко Е.О.) апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.05.2016.

У зв'язку із перебуванням судді Мартюк А.І. на лікарняному, розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 №09-52/1646/15 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Баранець О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 (головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Баранець О.М.) апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.06.2016.

16.06.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №910/20813/15 залишити без змін.

У зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. на лікарняному, розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 №09-52/2461/16 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., розгляд справи призначено на 26.07.2016.

26.07.2016 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття у судове засідання внаслідок участі в іншому судовому засіданні.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 26.07.2016, не з'явився, 22.07.2016 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи у його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

26.07.2016 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 09.08.2016.

09.08.2016 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду для долучення до матеріалів справи копію листа Державного управління справами №01-13/19/2021 від 25.09.2015, у якому ДУС зазначило про виконання відповідачем топогеодезичної зйомки та інженерно-геологічного вишукування на суму 244 692,00 грн. та підтвердило, що оплата за вказані роботи Інституту не здійснена та акти приймання робіт не оформлені.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 09.08.2016, не з'явився.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, з огляду на клопотання від 22.07.2016 про розгляд справи у відсутності представника позивача, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали додане до апеляційної скарги клопотання про витребування зазначених у ньому доказів. Вказане клопотання мотивоване тим, що оскільки істотними умовами повернення фінансової допомоги за Договором є умови, викладені в листі позивача до ДУС, датованому з 14.08.2008 по 20.10.2008, в якому містилося погодження позивача укласти договір на пропозицію апелянта при поверненні фіндопомоги після оплати топогеодезичних робіт замовником, які підтверджуються також протоколами нарад ДУС, то для правильного вирішення спору необхідно встановити обставини, які підтверджуються вказаними документами та у відповідача відсутні.

Колегією суддів у задоволенні клопотання відповідача про витребування зазначених доказів було відмовлено з підстав, які будуть викладені у мотивувальній частині постанови.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримували доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Як підтверджується матеріалами справи, 22.10.2008 між Державним підприємством «Укрінвестбуд» (позикодавець) та Дочірнім підприємством «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» (позичальник) було укладено Договір №11-08 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі (далі, Договір), відповідно до пункту 1.1. якого позикодавець у порядку та умовах, визначених правочином та чинним законодавством України, на підставі листа №01-19-2650 від 20.10.2008 керівника Державного управління справами та з врахуванням звернення №28-ІГ від 14.10.2008 Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» зобов'язується надати позичальнику фінансову допомогу, а останній зобов'язується прийняти таку допомогу, використати її за призначенням і повернути її позикодавцеві у строки, встановлені договором.

У пункті 1.2. Договору контрагентами досягнуто згоди, що фінансовою допомогою є сума грошових коштів у розмірі 244 692,00 грн.

Цільове призначення фінансової допомоги: для поповнення обігових коштів позичальника з метою виконання топогеодезичних робіт та інженерно-геологічних вишукувань на земельній ділянці по вул. Академіка Заболотного, 21 для будівництва Всеукраїнського центру охорони здоров'я матері та дитини, замовником якого виступає Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами.

Фінансова допомога надається позичальнику без нарахування відсотків за її користування. Фінансова допомога надається позикодавцем позичальнику грошовими коштами в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів за платіжним дорученням на банківський рахунок позичальника протягом трьох банківських днів з дати підписання договору (пункти 2.1., 2.2. Договору).

Термін дії правочину починається з дня його підписання сторонами та закінчується після повного виконання позичальником зобов'язань перед позикодавцем щодо повернення фінансової допомоги, але у будь-якому випадку не пізніше строку, визначеного договором (пункт 8.1. Договору).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором позики, який підпадає під правове регулювання норм статей 1046-1053 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось відповідачем, на виконання умов Договору Державним підприємством «Укрінвестбуд» було перераховано Дочірньому підприємству «Інститут «Київгео» товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» фінансову допомогу в розмірі 244 692,00 грн., на підтвердження чого представлено платіжне доручення №137 від 23.10.2008, що скріплене печаткою банку про проведення грошового переказу.

Тобто, позивачем було належним чином виконано свої зобов'язання за Договором №11-08 від 22.10.2008 в частині надання відповідачу фінансової допомоги на поворотній основі в розмірі 244 692,00 грн.

Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У частині 1 статті 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 4.1. Договору визначено, що позичальник повертає фінансову допомогу протягом трьох банківських днів після закінчення строку, визначеного у пункті 3.1. правочину.

Пунктом 3.1 укладеного між сторонами Договору передбачено, що строк надання фінансової допомоги встановлюється до 31.12.2008.

Строк користування фінансовою допомогою може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється додатковими угодами до договору (пункт 3.2. Договору).

Як підтверджується матеріалами справи, керуючись умовами пункту 3.2. Договору, шляхом укладання додаткових угод №1 від 19.12.2008, №2 від 01.07.2009, №3 від 31.12.2009, №4 від 29.06.2010, №5 від 24.12.2010, №6 від 30.06.2011, №7 від 30.12.2011, №8 від 28.12.2012. та №9 від 27.12.2013 сторонами було досягнуто згоди щодо збільшення строку користування фінансовою допомогою, який наведено у пункті 3.1. Договору до 30.12.2014.

У пункті 4.2. Договору визначено, що фінансова допомога повертається у безготівковому порядку на підставі платіжного доручення шляхом перерахування грошових коштів позичальником на банківський рахунок позикодавця.

Таким чином, приймаючи до уваги умови Договору, зокрема, узгоджений сторонами порядок та строки повернення грошових коштів, судом встановлено, що строк повернення фінансової допомоги в розмірі 244 692,00 грн. станом на дату звернення позивача із позовом до суду настав.

Позивач звертався до відповідача із претензією про повернення грошових коштів у сумі 244 692,00 грн. від 11.02.2015 №35.

Однак, грошові кошти у сумі 244 692,00 грн., які були отримані відповідачем на підставі Договору №11-08 від 22.10.2008, та строк повернення яких згідно умов Договору є таким, що настав, останнім повернуто не було. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що останньому не було оплачено топогеодезичні роботи, проведені на земельній ділянці по вул. Академіка Заболотного, 21 для будівництва Всеукраїнського центру охорони здоров'я матері і дитини, замовником якого виступає Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами, не спростовують обов'язку позичальника повернути грошові кошти позикодавцю у строки, що погоджені контрагентами у Договорі №11-08 від 22.10.2008.

При цьому, як вказувалось вище, приписами чинного законодавства, зокрема, статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наразі, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі щодо погодження сторонами Договору №11-08 від 22.10.2008 збільшення строків користування чи визначення іншого, ніж наведений вище, порядку повернення фінансової допомоги. Одночасно, суд зазначає, що умовами спірного правочину також не передбачено, що неотримання позичальником оплати за певні роботи є відкладальною умовою для повернення фінансової допомоги позикодавцю. Натомість, як уже зазначалося, строк користування фінансовою допомогою відповідачем встановлено сторонами до 30.12.2014 (Додаткова угода №9 від 27.12.2013).

Крім того, посилання відповідача в якості обґрунтування своїх заперечень на лист №01-19-2650 від 20.10.2008 Державного управління справами суд також не приймає до уваги в якості належного доказу, що свідчив би про ненастання строку повернення фінансової допомоги позикодавцю за договором №11-08 від 22.10.2008, оскільки Державне управління справами не є учасником спірних правовідносин. До того ж, вказаний лист ніяким чином не змінює строків користування позикою, які визначено пунктом 3.1. спірного правочину з урахуванням внесених додатковими угодами змін, з огляду на те, що порядок зміни такого строку чітко погоджений сторонами у пункті 3.2. договору, які були вільними в укладенні Договору та визначенні його умов на власний розсуд.

З огляду на зазначене, оскільки жодних умов, які б прив'язували повернення фінансової допомоги Інститутом до оплати виконаних ним топогеодезичних робіт та інженерно-геологічних вишукувань на земельній ділянці по вул. Академіка Заболотного, 21 для будівництва Всеукраїнського центру охорони здоров'я матері та дитини, замовником якого виступає Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами, Договір не містить, суд не вважає за доцільне витребувати у позивача копію листа ДП «Укрінвестбуд», адресованого ДУС в період 14.10.2008 по 20.10.2008, про надання фінансової допомоги апелянту та протоколу нарад ДУС з питань проектування будівництва центру охорони здоров'я матері та дитини по вул. Заболотного, 21 в м. Києві, проведених в період серпень - грудень 2008 року включно, оскільки вказані документи не впливатимуть на вирішення даного спору по суті.

За таких обставин, заперечення відповідача не спростовують висновків суду щодо виникнення у Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» обов'язку з повернення позивачу фінансової допомоги, отриманої в межах договору №01-19-2650 від 20.10.2008, строк виконання якого настав.

Отже, виходячи з вищезазначеного, приймаючи до уваги приписи чинного законодавства України, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Укрінвестбуд» до Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» про стягнення основного боргу в сумі 244 692,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 62 708,19 грн., 3% річних в розмірі 4 283,79 грн., штрафу в сумі 24 469,20 грн. та інфляційних втрат в сумі 99 607,21 грн.

З приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У частині 4 статті 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За умовами пункту 5.2. Договору у випадку прострочення позичальником повернення фінансової допомоги (її частини) позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від неповернутої суми фінансової допомоги.

Керуючись наведеними вище приписами чинного законодавства та умовами Договору, з огляду на встановлений судом факт неповернення відповідачем фінансової допомоги у строки, що визначені правочином, заявником було нараховано та заявлено до стягнення пеню за період з 07.01.2015 по 06.07.2015 на суму 620 708,19 грн. та штраф в сумі 24 469,20 грн.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наведеного заявником розрахунку, дійшла висновку, що останній є арифметично вірним, а позов в частині стягнення з відповідача пені та штрафу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором позивачем за період з 07.01.2015 по 07.08.2015 було нараховано 3% річних на суму 4 283,79 грн. та інфляційні втрати в розмірі 99 607,21 грн.

Шляхом проведення перевірки, судом було встановлено, що представлений Державним підприємством «Укрінвестбуд» розрахунок 3% річних є арифметично вірним, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів, перевіривши розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат, вважає здійснений судом першої інстанції перерахунок арифметично вірним та погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позову у частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 96 164,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Інститут «Київгео» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №910/20813/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №910/20813/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/20813/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх