номер провадження справи 2/25/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 Справа № 908/659/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді: Колодій Н.А., Науменко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства Дніпрорудненські теплові мережі, м.Дніпрорудне, Запорізька область,

до відповідача: Комунального унітарного підприємства Наш дім Дніпрорудненської міської ради, м. Дніпрорудне, Запорізька область,

про стягнення 340003,40 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність №05/002 від 04.01.2016 р.);

від відповідача не зявився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося комунальне підприємство Дніпрорудненські теплові мережі з позовом до комунального унітарного підприємства Наш дім Дніпрорудненської міської ради про стягнення за договорами №101-Т та №101/1-Т на постачання теплової енергії від 01.06.2010р. боргу за спожиту теплову енергію у сумі 340003,40 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.03.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/25/16 та призначено розгляд справи на 12.04.2016р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.04.2016р. відкладено розгляд справи на 26.04.2016р. у звязку з неявкою представника відповідача та не виконанням сторонами вимог ухвали суду в повному обсязі.

04.04.2016р. від позивача надійшла заява про зменшення ціни позову у звязку зі сплатою відповідачем частини боргу у розмірі 71007,27 грн. Дана заява прийнята судом до розгляду. Враховуючи викладене має місце нова ціна позову, а саме 268996,13 грн.

Ухвалою суду від 26.04.2016 р. за клопотанням відповідача продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 25.05.2016р. та відкладено розгляд справи на 23.05.2016р.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 23.05.2016р. на підставі службової записки судді-доповідача у справі ОСОБА_2 згідно з положеннями ст. 4-6 ГПК України, враховуючи заявлене представниками сторін в судовому засіданні 23.05.2016р. клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості провести звірку взаєморозрахунків, а також враховуючи категорію і складність справи, період та обсяг заявленої до стягнення суми, а також необхідність повного та всебічного встановлення обставин справи, справу №908/659/16 передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді Корсун В.Л., Науменко А.О.

Ухвалою від 23.05.2016 р. справа прийнята до провадження колегією суддів та призначена до розгляду на 16.06.2016р.

10.06.2016 р. від позивача надійшла заява про зменшення ціни позову, у звязку з проведеними сторонами взаємозаліками, до суми 168958,64 грн., яку позивач просить стягнути в даному позові.

У звязку з перебуванням судді Мойсеєнко Т.В. на лікарняному розгляд справи, призначений на 16.06.2016р., не відбувся.

Після виходу судді Мойсеєнко Т.В. з лікарняного, у звязку з перебуванням судді Корсуна В.Л. у відпустці, протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 05.07.2016р. на підставі службової записки судді-доповідача у справі ОСОБА_2 згідно з положеннями ст. 4-6 ГПК України справу №908/659/16 передано на колегіальний розгляд суддів в іншому складі: головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді Колодій Н.А., Науменко А.О.

Ухвалою від 05.07.2016 р. колегія суддів прийняла справу до свого провадження, призначила розгляд справи в судовому засіданні на 21.07.2016 р.

Ухвалою від 08.07.2016 р. на підставі ст. 89 ГПК України виправлено описку, допущену в абзаці 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 р. у справі № 908/659/16 при зазначенні дати судового засідання з 21.07.2016р. на 09.08.2016 р.

12.07.2016 р. позивач надав письмові пояснення щодо періоду стягнення заборгованості, в яких зазначив, що заборгованість за договором №101/1-Т від 01.06.2010 р. в розмірі 19349,77 грн. виникла за період червень 2012 року грудень 2014 року. Заборгованість за договором №101-Т від 01.06.2010 р. становить 168958,64 грн. і виникла за період з грудня 2012 року по грудень 2014 року.

В судовому засіданні 09.08.2016 р. був присутній представник позивача, за його заявою фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та пояснень щодо визначення періоду заборгованості.

Заява про зменшення позовних вимог не суперечить ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду. У звязку з цим має місце нова ціна позову про стягнення 188308,41 грн.

Відповідач не направив у судове засідання свого представника, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 12.07.2016 р.

Відповідач надавав у справу заперечення (том 7, а.с. 36, том 8, а.с. 2), в яких повідомив, що не згоден з позовними вимогами. Вважає безпідставними посилання позивача на те, що за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2014 р. між підприємствами проводились зарахування однорідних взаємних вимог на загальну суму 431553,36 грн., в яких взагалі не зазначено період, за який проводиться зарахування. Вказує, що в кожному акті на взаємозалік згідно листів позивача чітко зазначено, за який місяць він проводиться. Таким чином, відповідно до акту звірки по договору №101-Т від 01.06.2010 р. за період з 01.06.2010р. по 31.12.2014 р. борг становить 100110,02 грн. Борг за договором №101/1-Т від 01.06.2010р. станом на 01.01.2015 р. становить 19349,77 грн. Зауважує, що договори укладені 01.06.2010 р., а позивачем неправомірно зараховувалися оплати відповідача та зустрічні зобовязання сторін в погашення боргу, який виник раніше (з 2009 року). Враховуючи те, що згідно з п. 6.2 договорів розрахунковим періодом є календарний рік, який закінчується 31 грудня відповідного року, відповідач вказує, що за договором №101-Т борг у сумі 220570,27 грн. був простроченим станом на 01.01.2013 р. У звязку з цим відповідач заявив про сплив строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог і, з урахуванням періодів проведення зарахувань, вважає обґрунтованими позовні вимоги в межах позовної давності тільки на суму 5830,96 грн.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті і розгляд справи можливий без присутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.06.2010 р. Комунальним підприємством Дніпрорудненські теплові мережі (надалі енергопостачальна організація, позивач) та Комунальним унітарним підприємством Наш дім Дніпрорудненської міської ради (надалі споживач, відповідач) укладено договір №101/1-Т на послуги теплопостачання.

Відповідно до умов п. 1.1 цього договору енергопостачальна організація зобовязується поставити споживачу послуги з теплопостачання в необхідних йому послугах, а споживач зобовязується оплачувати отримані послуги з теплопостачання за встановленими тарифами у строки, передбачені цим договором.

У п. 2.1 договору визначено, що послуги з теплопостачання поставляються споживачу в обсягах відповідно до додатку №3 до даного договору, який є невідємною частиною цього договору.

Як зазначено у додатку №1 до договору (карта дислокації обєктів до договору) та в письмових поясненнях позивача (том 7, а.с. 1-4), відповідно до договору №101/1-Т від 01.06.2010 р. постачання теплової енергії здійснювалось на наступні обєкти споживача:

- дільниця благоустрою, яка розташована у житловому будинку за адресою: м.Дніпрорудне, вул. Ентузіастів, 4;

- дільниця благоустрою, яка розташована у житловому будинку за адресою: вул.Леніна, 9, м. Дніпрорудне.

Пунктом 3.2.1 договору встановлено, що споживач зобовязаний виконувати умови та порядок оплати послуг з теплопостачання в обсягах та у строки, передбачені договором; оплачувати послуги з теплопостачання у строки, передбачені даним договором за встановленими тарифами, діючими в розрахунковий період.

Згідно з пунктами 6.1-6.4 договору розрахунки за послуги з теплопостачання здійснюються на підставі актів на відпуск комунальних послуг, виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є кінець року. Споживач може проводити попередню оплату. При зміні тарифів під час дії даного договору споживач здійснює оплату наданих енергопостачальною організацією послуг згідно нових тарифів з моменту введення їх у дію.

Строк дії договору визначений у п. 10.1 даного договору з 01.06.2010 р. до 01.06.2011р.

Також 01.06.2010 р. цими ж сторонами був укладений інший договір на послуги з теплопостачання №101-Т з аналогічним умовами. Строк дії цього договору встановлений у п. 10.1 даного договору з 01.06.2010 р. по 01.06.2011 р.

За договором №101-Т від 01.06.2010 р., як зазначено у додатку №1 до договору (карта дислокації обєктів до договору) та в письмових поясненнях позивача (том 7, а.с. 1-4) постачання теплової енергії здійснювалось на наступні обєкти споживача:

- житлово-експлуатаційна дільниця №2 (ЖЕУ-2), яка розташована у житловому будинку за адресою: вул. Леніна, 57, м. Дніпрорудне;

- житлово-експлуатаційна дільниця №3 (ЖЕУ-3), яка розташована у житловому будинку за адресою: вул. Молодіжна, 2, м. Дніпрорудне;

- житлово-експлуатаційна дільниця №3 (ЖЕУ-3), яка розташована у житловому будинку за адресою: вул. Молодіжна, 3, м. Дніпрорудне;

- управління, яке розташоване на третьому поверсі окремої будівлі, розташованої за адресою: вул. Ентузіастів, 11, м. Дніпрорудне.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за договором №101/1-Т від 01.06.2010 р. визнана відповідачем і становить 19349,77 грн. (з урахуванням перерахунку зменшення відповідно до рахунку від 30.04.2011 р. №587 на суму 1,50 грн.) і складається з наступної заборгованості:

- за червень 2012 року 280,66 грн.;

- за липень 2012 року 280,66 грн.;

- за серпень 2012 року 280,66 грн.;

- за вересень 2012 року 280,66 грн.;

- за жовтень 2012 року 357,26 грн.;

- за листопад 2012 року 1378,68 грн.;

- за грудень 2012 року 2176,63 грн.;

- за січень 2013 року 1900,70 грн.;

- за березень 2013 року 1766,47 грн.;

- за квітень 2013 року 200,41 грн.;

- за лютий 2014 року 1849,70 грн.;

- за березень 2014 року 1308,86 грн.;

- за квітень 2014 року 250,48 грн.;

- за травень 2014 року 163,13 грн.;

- за червень 2014 року 175,40 грн.;

- за липень 2014 року 175,40 грн.;

- за серпень 2014 року 175,40 грн.;

- за вересень 2014 року 175,40 грн.;

- за жовтень 2014 року 766,62 грн.;

- за листопад 2014 року 2234,45 грн.;

- за грудень 2014 року 3173,64 грн.

Заборгованість за договором №101-Т від 01.06.2010 р. визнана відповідачем відповідно до акту звірки взаємних розрахунків від 06.06.2016 р. в розмірі 168958,64 грн. і складається з наступної заборгованості:

- за грудень 2012 року 6979,82 грн.;

- за січень 2013 року 19440,09 грн.;

- за березень 2013 року 11313,56 грн.;

- за квітень 2013 року 2198,58 грн.;

- за січень 2014 року 19850,13 грн.;

- за лютий 2014 року 18889,05 грн.;

- за березень 2014 року 13544,66 грн.;

- за квітень 2014 року 2670,70 грн.;

- за травень 2014 року 1788,43 грн.;

- за червень 2014 року 1923,02 грн.;

- за липень 2014 року 1923,02 грн.;

- за серпень 2014 року 1923,02 грн.;

- за вересень 2014 року 1923,02 грн.;

- за жовтень 2014 року 7937,46 грн.;

- за листопад 2014 року 23237,58 грн.;

- за грудень 2014 року 33416,50 грн.

Факт надання у спірному періоді послуг теплопостачання за договорами від 01.06.2010р. № 101/1-Т та №101-Т підтверджується актами про відпуск комунальних послуг та рахунками за відповідний період. Часткові оплати підтверджуються наявними у справі копіями платіжних доручень, виписками по рахунку позивача, а також актами заліку взаємних зустрічних вимог сторін. Також сторони підтвердили стан розрахунків та наявність заборгованості відповідача актами звірки взаємних розрахунків: за договором від 01.06.2010р. № 101/1-Т заборгованість становить 19349,77 грн. (том 7, а.с. 61); за договором від 01.06.2010 р. № 101-Т - 168958,64 грн. (том 10, а.с. 53-57).

Статтею 525 Цивільного кодексу України недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

У ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов пунктів 6.1, 6.2 договорів від 01.06.2010 р. № 101/1-Т та № 101-Т відповідач не оплатив в повному обсязі отримані послуги з теплопостачання по закінченні розрахункових періодів, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором від 01.06.2010 р. № 101/1-Т в розмірі 19349,77 грн. та за договором від 01.06.2010 р. № 101-Т - в розмірі 168958,64 грн.

Стосовно заперечень відповідача проти порядку зарахування позивачем зустрічних зобовязань відповідача в рахунок погашення боргу суд зазначає, що в листах про зарахування не зазначався місяць заборгованості відповідача, в який слід зарахувати зустрічну заборгованість, а лише місяць проведення зарахування боргу позивача. В актах заліку взаємних вимог зазначалась, що відповідач має відповідну загальну суму боргу перед позивачем за договором № 101-Т від 01.06.2010 р., але в цих актах не вказувалось за які конкретно місяці слід зараховувати заборгованість відповідача по акту заліку, тому позивач правомірно зараховував зустрічні зобовязання відповідача в хронологічному порядку - в рахунок погашення боргу, який виник раніше, та визнавався актами заліку підписаними керівниками підприємств сторін.

Крім того, вже під час розгляду справи сторони дійшли згоди щодо проведеного порядку зарахування і засвідчили наявність заборгованості актами звірки взаємних розрахунків сторін.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача складає 188308,41 грн.

Стосовно доводів відповідача про сплив позовної давності щодо заявлених позовних вимог суд зазначає, що згідно зі статтями 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до умов п. 6.2 договору № 101-Т від 01.06.2010 р. розрахунковим періодом є кінець року. Отже, послуги за період з грудня 2012 року по грудень 2014 року мали бути оплачені 31 грудня відповідного року, а прострочення оплати виникло з 01 січня наступного за розрахунковим року і з цього моменту позивач дізнався про порушення своїх прав.

Разом із цим, відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Матеріали справи свідчать, що протягом 2014 року сторонами проводились зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № 101-Т від 01.06.2010 р., керівниками підписувались акти зарахування, в яких відповідач визнавав спірну суму боргу, та які переривали перебіг строку позовної давності, а тому строк позовної давності за цими вимогами почався заново і на момент звернення позивача до суду не сплив.

Статтею 33 ГПК України встановлено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав доказів оплати заборгованості в розмірі 188308,41 грн. на момент розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 188308,41 грн. є законними, обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд позовної заяви покладаються на відповідача.

Так, відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

У ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» установлено в 2016 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 1378 грн.

Таким чином, судовий забір за розгляд зменшених позовних вимог складає: 188308,41 грн. х 1,5% = 2824,63 грн.

Позивачем сплачено при поданні позову судовий збір в розмірі 5100,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №78 від 01.03.2016 р. Отже, переплата судового збору становить 2275,37 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем в заяві про зменшення ціни позову від 08.06.2016р. № 05/1131 викладене клопотання про повернення суми судового збору. Враховуючи зазначене, переплата судового збору в сумі 2275,47 грн. підлягає поверненню позивачу ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального унітарного підприємства Наш дім Дніпрорудненської міської ради (вул. Ентузіастів, 11, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, 71630, ідентифікаційний код 33000065) на користь Комунального підприємства Дніпрорудненські теплові мережі (вул. Комсомольська, 11, м.Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, 71630, ідентифікаційний код 32597943) 188308,41 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч триста вісім грн. 41 коп.) основного боргу та 2824,63 грн. (дві тисячі вісімсот двадцять чотири грн. 63 коп.) витрат на сплату судового збору. Видати наказ.

Головуючий Т.В. Мойсеєнко

Судді Н.А.Колодій

ОСОБА_3

Рішення оформлено та підписано 15.08.2016 р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.