КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа№ 910/7094/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Прохорова О.В. - представник за дов. №47 від 01.01.2016 року;

від відповідача: Кудрявський С.М. - представник за дов. №ГО-15/202 від 14.12.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року

у справі № 910/7094/16 (суддя: Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

про відшкодування шкоди у розмірі 7 208,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди у розмірі 7 208,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не було сплачено позивачу збиток (страхове відшкодування), який було завдано в результаті ДТП, що мала місце 06.02.2014 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" 7208,46 грн страхового відшкодування та 1378 ,00 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, скаржник вказав, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто 7208,46 грн витрат на ремонт транспортного засобу без урахування зносу на підставі рахунку №9 від 18.02.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2016 року прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2016 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.08.2016 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу та судовому засіданні 16.08.2016 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року по справі №910/7094/16 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

22.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (страхувальник) було укладено договір страхування № 250577424.13 (далі - договір страхування), предметом якого відповідно до умов договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну третіх осіб при використанні застрахованого транспортного засобу (виключаючи осіб, що знаходяться в застрахованому транспортному засобі).

У додатку № 1 до полісу 250577424.13 у списку прийнятих на страхування транспортних засобів наявний автомобіль Scoda Fabia Classic, д.р.н. НОМЕР_1, 2011 р.в.

Як підтверджується матеріалами справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 08.02.2014 року у м. Черкаси по вул. Чехова мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі застрахованого автомобіля Scoda Fabia Classic, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що сталася внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння вказаного ДТП підтверджується довідкою про ДТП № 9345442 УМВС України в Черкаській області.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 п. 2.3б 13.1 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2014 року у справі № 712/2111/14-п, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно з виставленим ТОВ "Автогор" рахунком № від 18.02.2014 року та актом виконаних робіт № Ав-К-001546 від 17.04.2016 року, вартість виконаних ремонтних робіт по ремонту автомобіля Scoda Fabia Classic, д.р.н. НОМЕР_1, склала 8 008,46 грн, які були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" на користь ремонтної організації в сумі 8 008,46 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 15801 від 17.09.2014 року.

На підставі поданих страхувальником документів страховиком було сформовано страховий акт № 119959 від 07.10.2014 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 7208,46 грн, які виплачено страхувальнику відповідно до платіжного доручення № 9353 від 09.10.2014 року.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, позивач здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, тобто в сумі 7 208,46 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно застрахованому автомобілю внаслідок експлуатації автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2.

Оскільки на час скоєння вказаної ДТП (08.02.2014) цивільно-правова відповідальність особи, що експлуатує автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АС/3494477 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідач, як правильно встановлено судом першої інсьанції є особою, на яку покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2, під час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000,00 грн) без урахування франшизи, яка є нульовою, виходячи із розміру фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування в межах суми, що перейшла до позивача, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди у розмірі 7 208,46 грн.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто 7208,46 грн витрат на ремонт транспортного засобу без урахування зносу на підставі рахунку №9 від18.02.2014 року, з огляду на наступне.

Дійсно, статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Оскільки зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Scoda Fabia Classic, д.р.н. НОМЕР_1, копія якого міститься у матеріалах справи, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2011, тобто, на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував сім років, то підстави для вирахування зносу відповідно до вимог вказаної Методики відсутні.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що оскільки відповідно до норм чинного законодавства відшкодування шкоди в порядку регресу здійснюється саме в межах фактично понесених витрат, то наявність страхового акта, платіжного доручення, рахунка та акта виконаних робіт ремонтною організацією, якою надано послуги з відновлювального ремонту пошкодженого майна, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі №910/7094/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі №910/7094/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7094/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Т.В. Ільєнок

А.Г. Майданевич