донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.08.2016 справа №908/551/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Радіонової О.О., Чернота Л.Ф.
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача-1:не з'явився;
від відповідача-2:не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1

на рішення господарського суду Запорізької області
від14.04.2016 р. (підписано 19.04.2016 р.)
у справі№ 908/551/16 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1
до відповідачів:1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Херсон; 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, АДРЕСА_2
пророзірвання договору; стягнення коштів, збережених без достатніх правових підстав; відшкодування збитків; солідарне стягнення боргу
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року до господарського суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, АДРЕСА_1 (Позивач) із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Херсон (Відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, АДРЕСА_2 (Відповідач-2) про розірвання договору від 01.12.2014 р. на проведення капітального ремонту зернозбирального комбайну КЗС-9-01 "Славутич", 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 укладеного між позивачем та відповідачем-1; стягнення з відповідача-1 160 000,00 грн., збережених без достатніх правових підстав; стягнення з відповідача-1 171 461,79 грн. у відшкодування завданих збитків; солідарне стягнення з відповідачів 1 000,00 грн. боргу за договором поруки від 01.12.2014 р.

В процесі розгляду справи, позивач в порядку ст. 22 ГПК України відмовився від позовних вимог до відповідача-2 - ФОП ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором поруки від 01.12.2014 р. та просив припинити провадження в цій частині позовних вимог.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.04.2016 р., провадження у справі в частині стягнення з відповідача-2 боргу в розмірі 1 000,00 грн. припинено, в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 відмовлено у зв'язку з недоведеністю.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України.

В апеляційній скарзі позивач посилається на відсутність в матеріалах справи доказів повідомлення його відповідачем-1 про час та дату проведення дефектовки комбайну, стверджує про помилковість висновку суду щодо відсутності причинного зв'язку між діями відповідача-1 та завданими позивачу збитками, оскільки судом не надано правової оцінки поясненням позивача щодо відсутності у володінні останнього інших зернозбиральних комбайнів.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін, які не скористалися правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем-1 01.12.2014 р. був укладений договір про проведення капітального ремонту зернозбирального комбайна (далі - Договір), за умовами якого відповідач-1 зобов'язався за завданням позивача надати послуги по проведенню повного капітального ремонту комбайна на території відповідача (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору, послуги надаються після приймання комбайна відповідачем-1 і повного його розбирання та дефектовки, які проводяться відповідачем-1 у присутності представника позивача. По закінченню надання послуг сторони підписують акт наданих послуг, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно п.п. 3.1-3.7 Договору, строк надання послуг становить 60 робочих днів із моменту приймання комбайна на ремонт відповідачем-1. Приймання комбайна відповідачем-1 підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі комбайна для проведення капітального ремонту. Сума договору складається із загальної вартості наданих по договору послуг і вартості запасних частин, які були використані під час проведення капітального ремонту. Вартість послуг становить 10% від вартості запасних частин, які використані при проведені капітального ремонту комбайна, вартість запасних частин вказується у рахунках-фактурах відповідача-1, погоджених і підписаних позивачем. Розрахунок за надані послуги і встановлені у процесі їх виконання запасні частини проводиться шляхом перерахування на розрахунковий рахунок відповідача-1 часткової оплати в сумі 30 тис.грн. протягом 5-ти робочих днів з моменту надання відповідачем-1 рахунку-фактури на запасні частини після проведення повного розбирання і дефектовки комбайна. Повний розрахунок за надані послуги проводиться у безготівковій формі до 15 липня 2014 р. Відповідач-1 надає послуги із застосуванням своїх запасних частин.

За змістом п.п. 3.8, 4.2, 4.3 Договору, гарантійний строк експлуатації комбайна, а також усіх його вузлів і агрегатів становить 1 рік із дати введення в експлуатацію після надання послуг. Позивач зобов'язався отримати комбайн після надання послуг протягом 3 днів після закінчення строків, вказаних у п. 3.1. У випадку виходу із ладу (поломки) комбайна, а також його вузлів і агрегатів у період гарантійного строку позивач звертається за виконанням гарантійних зобов'язань безпосередньо до відповідача-1.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору, відповідач-1 зобов'язався надати послуги якісно і в строк, зазначений у п. 3.1 Договору. За прострочення надання послуг, вказаних у п. 3.1 Договору, відповідач-1 зобов'язується виплатити замовнику неустойку у розмірі 1% від вартості послуг за кожен день прострочення.

Пунктами 8.1-8.3 Договору передбачено, що він вступає в силу із дня підписання його сторонами і діє до 1 серпня 2015 р. Договір може бути розірваний достроково за згодою сторін. При цьому сторона, яка з якихось причин бажає розірвати договір, зобов'язана у письмовому вигляді повідомити протилежну сторону про свій намір за 20 календарних днів. У випадку невиконання умов договору сторонами або однією із сторін, в силу будь-яких обставин, договір діє до повного виконання умов договору сторонами.

Також, 01.12.2014 р. між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір поруки (далі - Договір поруки), за умовами якого відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх своїх зобов'язань по договору про проведення капітального ремонту зернозбирального комбайна від 01.12.2014 р., позивачем та відповідачем-1 (а.с. 22).

Розмір відповідальності відповідача-2 перед позивачем 1 000,00 грн. (п. 2 Договору поруки).

За умовами п.п. 4, 5 Договору поруки, у випадку невиконання відповідачем-1 зобов'язань по Договору, відповідачі 1 та 2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники. У випадку невиконання відповідачем-1 будь-якого зобов'язання, передбаченого Договором, позивач має право пред'явити до відповідача-2 вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання (п. 5).

Згідно свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_2 від 15.12.2014 р. позивач є власником комбайна зернозбирального, реєстраційний номер НОМЕР_4 марка КЗС-9-1 "Славутич", рік випуску 2000, заводський НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1 (а.с. 65).

Згідно акту приймання-передачі зернозбирального комбайну від 01.12.2014 р. (а.с. 21), складеного сторонами у м. Пологи, позивач передав, а відповідач-1 прийняв для проведення повного капітального ремонту зернозбиральний комбайн марки КЗС-9-01 "Славутич", заводський номер НОМЕР_3 рік випуску 2000, двигун номер НОМЕР_1.

Протягом строку дії договору позивачем було перераховано відповідачу-1 суму в 160 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 302 від 18.12.2014 р. на суму 20 000,00 грн., № 303 від 22.12.2014 р. на суму 10 000,00 грн., № 312 від 28.01.2015 р. на суму 35 000,00 грн., № 320 від 13.02.2015 р. на суму 5 000,00 грн., № 342 від 20.05.2015 р. на суму 60 000,00 грн. та № 351 від 08.06.2015 р. на суму 30 000,00 грн. із зазначенням у графі "призначення платежу" за запчастини до комбайна КЗС "Славутич" згідно рахунків-фактур із зазначенням номерів рахунків та їх дати, а також згідно договору № 1 від 01.12.2014р. (платіжні доручення №№ 312, 320) (а.с. 24-29).

За мотивами невиконання відповідачем-1 капітального ремонту комбайну у строк, що встановлений п. 3.1 Договору - до 24.02.2015 р. (60 робочих днів з моменту прийомки комбайну в ремонт) позивачем 27.11.2015 р. була виставлена відповідачу-2 вимога про виконання зобов'язань шляхом перерахування у 3-денний строк із дня отримання даної вимоги грошових коштів в сумі 1 000,00 грн. на вказаний рахунок.

Зазначена вимога містить відмітку "Отримав 27.11.2015 р." та підпис, але прізвища особи, яка вчинила цей підпис, не зазначено (а.с. 91).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 за наступних підстав.

Встановлено, що за своєю правовою природою спірний Договір є договором підряду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Судом першої інстанції встановлено, що у визначений договором строк (60 робочих днів із моменту приймання комбайну на ремонт), тобто до 25 лютого 2015 р. включно сторони акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до п. 2.2 Договору, не складали, доказів складання такого акту між позивачем та відповідачем-1 позивачем не надані, матеріали справи не містять. Отже належні докази виконання відповідачем-1 за Договором в матеріалах справи відсутні.

За змістом позовної заяви позивач посилається на порушення відповідачем п. 3.1 Договору, внаслідок чого позивач просить розірвати укладений між ним та відповідачем-1 Договір через істотне порушення відповідачем-1 вимог Договору та допущення істотних недоліків.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Вимагаючи розірвати Договір на підставі ч.2 ст.651 ЦК України через істотне порушення договору відповідачем-1, позивач вважає, що на час звернення з позовом до суду строк дії Договору не закінчився.

Проте, згідно до вимог ст. 631 ЦК України, строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої обов'язки відповідно до Договору, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце підчас дії договору. Отже само по собі закінчення строку дії Договору, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Разом з тим, згідно ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Виходячи із змісту зазначеної норми, замовник має право відмовитися від договору під час його дії (за наявності відповідних підстав), проте момент заявлення такої відмови та її форма вимогами закону або договору не обмежена.

Як вбачається з матеріалів справи, саме внаслідок невиконання відповідачем-1 свого обов'язку за Договором щодо ремонту комбайну, позивач 22.06.2015 року забрав об'єкт, щодо якого мали бути проведені підрядні роботи, тобто фактично відмовився від договору підряду, в тому числі, від виконання відповідачем-1 свого обов'язку за договором підряду в натурі.

Дійсно, сторонами будь-яких письмових документів з цього приводу не складалося, проте конклюдентні дії сторін щодо фактичного прийому-передачі об'єкту ремонтних робіт (комбайну) за ініціативою позивача та передання цього об'єкту позивачем іншому підряднику за іншим договором свідчить про те, що позивач скористався своїм правом, передбаченим вищенаведеною нормою закону.

Отже дію Договору припинено саме через відмову позивача від Договору, повторного розірвання цього Договору в судовому порядку - не вимагається.

Оскільки позивач звернувся з вимогами про розірвання Договору вже після припинення його дії, відсутні підстави до задоволення його вимог в цій частині.

Судова колегія вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на необхідність дотримання письмового порядку припинення договору, що передбачено п.8.2 Договору, оскільки мова йде не про розірвання договору за угодою сторін, а про відмову від Договору на підставі вимог закону, проте сам висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог про розірвання Договору є вірним, але з вищенаведених підстав.

Щодо посилань суду на відсутність проведення дефектовки комбайну, тобто встановлення необхідного обсягу робіт по капітальному ремонту, як наслідок невиконання обов'язку позивача щодо присутності при цій процедурі, то за змістом п.п. 2.1, 2.2 Договору, ці послуги мають надаватися саме відповідачем-1, а не позивачем та після повного розбирання комбайна. Отже за відсутності таких дій відповідача-1, що мають передувати ремонту за умовами Договору, позивач не відповідає.

Також позивач просив стягнути з відповідача-1 грошові кошти в сумі 160 000,00 грн., як збережені без достатніх правових підстав, це визначено ним в резолютивній частині позовної заяви у якості предмету позову.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, на яку позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, в силу ч. 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України слідує, що застосовувати цю норму можливо для захисту прав та інтересу у разі набуття або збереження особою майна, але без достатньої правової підстави. Тобто, повинен мати місце факт набуття або збереження майна відповідачем-1 та відсутність достатньої правової підстави. Безпідставність полягає в тому, що придбання або збереження майна відбувається без правових підстав, встановлених не тільки законом або договором, а й адміністративним актом чи одностороннім правочином.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України, зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин сторін виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України.

Аналогійна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014 р. у справі № 3-64гс14, від 14.10.2014 р. у справі № 3-129гс14, від 25.02.2015 р. у справі № 3-11гс15.

Кошти, які позивач просить стягнути з відповідача-1, було отримано в якості оплати за запасні частини, що й було передбачено укладеним між сторонами Договором від 01.12.2014 р. (п.п. 3.2, 3.4, 3.7), вони перераховані в межах строку дії Договору і на його виконання.

Вбачається, що вказані у платіжних дорученнях рахунки-фактури виставлені на підставі Договору і загальна сума коштів становить 160 000,00 грн., сплачена за вартість запасних частин.

Також, в платіжних дорученнях позивачем у призначенні платежу зазначено, що платіж здійснюється за запчастини до комбайна КЗС-9-1 "Славутич" згідно рахунків-фактур із зазначенням номерів рахунків та їх дати, а також згідно договору № 1 від 01.12.2014 р. (платіжні доручення №№ 312, 320).

Судом першої інстанції також встановлено, що рахунки-фактури, посилання на які міститься в платіжних дорученнях, у позивача не збереглися, а зазначення в платіжних дорученнях №№ 312, 320 номеру договору - "№ 1 від 01.12.2014 р." є помилковим з боку останнього, іншого договору, окрім спірного, між позивачем та відповідачем-1 не укладалося, кошти за даними платіжними дорученнями перераховувалися позивачем саме за умовами спірного Договору.

Отже з матеріалів справи вбачається, що сплачена сума є лише вартістю запасних частин, а не послуг відповідача-1. Запасні частини встановлені відповідачем-1 на комбайн позивача, що позивачем не заперечується. Твердження, що встановлені запасні частини, які були у споживанні раніше (не нові) належними доказами не підтверджено.

За таких підстав, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а отже договірний характер правовідносин сторін виключає можливість застосувати до них положення ст. 1212 ЦК України.

Оскільки грошові кошти були перераховані як оплата вартості запасних частин на виконання умов Договору, - вимоги позивача щодо повернення грошових коштів як збережених без достатньої правової підстави не засновані на законі та задоволенню не підлягають.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача-1 суми збитків в розмірі 171 461,79 грн., з яких 46 261,79 грн. - вартість запасних частин, 25 200,00 грн. - вартість послуг з ремонту та вартість послуг по збиранню зернових культур прямим комбайнуванням на належних позивачу земельних ділянках у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

В обґрунтування наявності збитків та їх розміру позивач посилається на те, що після встановлення факту непроведення відповідачем-1 капітального ремонту двигуна комбайна, позивачем 09.07.2015 р. був укладений договір на проведення капітального ремонту зазначеного двигуна з іншим суб'єктом підприємницької діяльності та витрачено 71 461,79 грн.

Також позивач стверджує, що через невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, для можливості збирання врожаю зернових культур на орендованих землях сільськогосподарського призначення загальною площею 333,5273 га, які знаходяться на території Пологівського району Запорізької області, він був змушений укласти з іншою юридичною особою договір № 27 від 20.07.2015 р. на надання послуг по збиранню зернових культур прямим комбайнуванням та понести витрати у розмірі 100 000,00 грн.

В якості доказів позивач надав, крім зазначених раніше акту огляду комбайна КЗС-9-1 "Славутич" від 22.06.2015 р., фототаблицю, договір № 1 від 09.07.2015 р., укладений із іншим суб'єктом підприємницької діяльності на проведення повного капітального ремонту двигуна ЯМЗ 238, заводський № НОМЕР_5; акт дефектовки двигуна ЯМЗ-238 від 09.07.2015р. заводський № НОМЕР_5; акт приймання двигуна в ремонт від 09.07.2015 р.; акт виконаних робіт від 06.08.2015 р.; рахунок на оплату № 54 від 30.10.2015 р. на суму 46 261,79 грн., рахунок на оплату № 55 від 30.10.2015 р. на суму 25 200,00 грн.; товарний чек від 30.10.2015р. на суму 46 261,79 грн., товарний чек від 30.10.2015 р. на суму 25 200,00 грн.; договір № 27 про надання послуг від 20.07.2015 р., укладений позивачем із іншою юридичною особою; акт прийому-передачі робіт від 27.07.2015 р.; платіжне доручення № 374 від 21.07.2015 р. на суму 100 000,00 грн.; довідку № 03-06/0835 від 16.10.2015 р. Управління агропромислового розвитку Пологівської райдержадміністрації про те, що збирання ранніх зернових культур урожаю 2015 року по району розпочалося 06 липня 2015 року та завершилося 03 серпня 2015 року; інформаційну довідку № 171/01-04 від 28.10.2015 р., підписану начальником управління Держземагентства у Пологівському району, згідно якої, зокрема, позивач має 333,5273 га земельних ділянок на підставі договорів оренди землі; документи, які посвідчують правовий статус цих суб'єктів (копії свідоцтв про державну реєстрацію юридичної особи, довідки ЄДРПОУ, Виписки з ЄДРЮОтаФОП).

Разом з тим, позивачем не доведено, що тільки неправомірні дії відповідача-1 стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості зібрати врожай на належних йому земельних ділянках та були причиною і підставою проведення ремонту двигуна заводський № НОМЕР_5.

Тобто, позивачем не доведено причинний зв'язок між діями відповідача-1 і неможливістю зібрати врожай за відсутності справного спірного комбайну, який був переданий відповідачу-1 в ремонт.

Доказів відсутності у позивача інших комбайнів, крім спірного (реєстраційний номер НОМЕР_4 марка КЗС-9-1 "Славутич", рік випуску 2000, заводський НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1) позивачем не надано, матеріали справи не містять

Твердження позивача про те, що судом першої інстанції не надано оцінки поясненням представника позивача, що інші зернозбиральні комбайни, крім спірного, у нього відсутні, судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції, відповідної довідки, за отриманням якої він начебто звернувся, не надано, матеріали справи не містять.

Акт огляду комбайна КЗС 9-1 "Славутич" від 22.06.2015 р., складений та затверджений позивачем з іншою юридичною особою, не є належним доказом, оскільки складений без участі уповноважених сторін, зокрема, спеціалістів Торгово-промислової палати, якій відповідно до ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" надано право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Наявна в матеріалах справи фототаблиця до акту огляду спірного комбайну також не може вважатися належним доказом, оскільки як зазначено вище, з неї не вбачається який саме комбайн оглядався (не вбачається індивідуальних ознак комбайну). Крім того, в акті огляду комбайну, до якого за твердженням позивача складалася дана фототаблиця, не зазначено фіксування з допомогою фотознімальних пристроїв, та не зазначено про складення фототаблиці в якості додатку до акту.

Позивач також посилається на договір № 1 від 09.07.2015 р., укладений з ФОП ОСОБА_7, відповідно до якого останній зобов'язався надати позивачу послуги по проведенню повного капітального ремонту двигуна ЯМЗ 238, заводський номер НОМЕР_5.

Разом з тим, відповідно до акту приймання-передачі відповідачу-1 комбайна, на який позивач посилався в позовній заяві, заводський номер двигуна - НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_2 (копія в матеріалах справи, а.с. 65) заводський номер двигуна комбайна КЗС-9-1 "Славутич", власником якого є позивач - НОМЕР_1.

В суді першої інстанції позивач зазначав, що відповідачем-1 був встановлений на комбайн інший двигун, заводський номер якого відрізняється від номеру, зазначеного в свідоцтві про держреєстрацію.

Проте належних доказів на підтвердження даного факту позивач суду не надав.

Зокрема, позивачем не надані докази звернення до правоохоронних органів щодо заміни двигуна, який має ідентифікуючі ознаки і є підтвердженням права власності на комбайн, який пройшов державну реєстрацію.

Таким чином, судова колегія не приймає до уваги укладення між позивачем та з ФОП ОСОБА_7 договору № 1 від 09.07.2015 р. на капітальний ремонт двигуна, оскільки позивачем не доведено, що здійснювався ремонт саме двигуна, встановленого на спірному комбайні "Славутич".

З урахуванням викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача-1 усіх елементів складу цивільного правопорушення, відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо обов'язку відповідача сплатити заявлену до стягнення суму у якості збитків.

За таких підстав судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача-1 на користь позивача збитків у розмірі 171 461,79 грн.

Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача-1 боргу в розмірі 1 000,00 грн. за договором поруки від 01.12.2014 р.

Відповідно до позовної заяви, позивач визначає суму в 1 000,00 грн. як борг.

Разом з тим, за змістом ст. 509 ЦК України боргом є невиконане у строк зобов'язання.

За умовами укладеного між позивачем та відповідачем-1 Договору останній був зобов'язаний виконати роботи і не мав грошового зобов'язання.

Крім того, заявляючи до стягнення суму 1 000 грн., позивачем не доведено підстави її виникнення, оскільки заявляючи до стягнення з відповідача-1 суму 160 000,00 грн. та 171 461,79 грн., він визначив правову природу цих сум як безпідставно отримані та збитки відповідно, а не борг, і не зменшував заявлені суми на 1 000,00 грн. боргу, який просив стягнути на підставі договору поруки.

За таких підстав судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача-1 суми боргу в розмірі 1 000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 14.04.2016 року у справі № 908/551/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.04.2016 року у справі № 908/551/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді О.О. Радіонова

Л.Ф. Чернота