ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року Справа № 910/288/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О. (доповідач),
суддівГоголь Т.Г., Грейц К.В.
розглянувши касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 07.06.2016
у справі№ 910/288/16 Господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет"
простягнення 683 136,47 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Сапронов О.В. (дов. від 24.03.2016),

відповідача: Перетятько В.Є. (дов. від 02.03.2015),

третьої особи: не з'явилися, належно повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа", в якому, з урахуванням зменшення вимог, просило стягнути з відповідача 116 862,62 грн. боргу. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № від 14.04.2010 в частині погашення заборгованості за отриманий товар на спірну суму боргу. При цьому позивач посилався на приписи статей 235, 526, 610, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016, винесеною суддею Андреїшиною І.О., провадження у справі щодо стягнення з відповідача 116 862,62 грн. боргу припинено. Вмотивовуючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що станом на момент звернення позивача з позовом, борг відповідача за неоплачений товар становив 247 287,31 грн., виходячи з доведеності факту поставки відповідачем товару за договором на суму 1 708 063 грн. та оплати відповідачем цього товару на суму 980 406, 90 грн., а також отримання позивачем послуг від відповідача на суму 480 368,79 грн., за якими останнім було проведено взаємозалік зустрічних однорідних вимог. Водночас врахувавши здійснену відповідачем оплату товару під час розгляду справи на суму 354 391,62 грн., суд дійшов висновку про наявність переплати у відповідача за договором на суму 107 104,31 грн., а відтак визнав наявними підстави для припинення провадження у справі в зв'язку з відсутністю предмета спору. При цьому суд керувався приписами статей 253, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Київський апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: Андрієнка В.В. - головуючого, Буравльова С.І., Дідиченко М.А., постановою від 07.06.2016 перевірену ухвалу місцевого господарського суду залишив без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій, з урахуванням наданих пояснень, просить ухвалу та постанову у справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржник вказує на неврахування судами наявної у матеріалах справи видаткової накладної №0003756 від 26.10.2015 на суму 42 645,22 грн., а відтак і збільшення вартості поставленого товару на вказану суму. Крім того, скаржник зазначає про помилковий висновок судів щодо надання відповідачем послуг за актом №912158541 від 27.11.2015 на суму 39 987,40 грн., оскільки позивачем такі послуги за вказаним актом не приймались. При цьому скаржник посилається на порушення апеляційним судом приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України.

На адресу Вищого господарського суду України від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових актів, у зв'язку з чим просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Швеця В.О., пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи і доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.04.2010 між Закритим акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд" (покупець) укладено договір поставки №, який підписано із врахуванням протоколу розбіжностей. 01.10.2010 між Закритим акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода", Товариством з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмеркет" укладено угоду про заміну сторони в договорі поставки, відповідно до пункту 1.1. якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд" передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмеркет" приймає на себе права та обов'язки, покладені в договорі поставки на Товариство з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд". Також 23.02.2011 між Приватним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" було укладено додаткову угоду № 0211-2 до договору, якою внесено зміни до преамбули та статті 13 договору в частині вірної назви сторін договору. Сторону постачальника змінено на Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода". Окрім цього, 01.10.2014 між Приватним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" було укладено угоду про заміну сторони в договорі поставки, відповідно до пункту 1.1. якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмережа", приймає на себе права та обов'язки, покладені в договорі поставки та додатках до нього, на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" (покупець). Відповідно до пункту 1.1. договору поставки постачальник зобов'язується поставляти товари по цінах і в асортименті вказаними в специфікаціях, разом з товаросупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем та підтверджених постачальником замовлень, а покупець зобов'язується приймати такі товари і оплачувати. Згідно з пунктом 2.1. договору ціни на товари, що поставляються, вказуються в специфікації і товарних накладних, які з моменту їх підписання, є невід'ємною частиною договору. Ціни вказуються в національній валюті, включаючи ПДВ, а також вартість упаковки, маркування і доставки товарів постачальником у вказане в замовленні місце поставки. Пунктом 4.1. договору визначено, що постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP - до місця призначення, вказаного в замовленні (правила Incoterms в редакції 2000 року), тобто постачальник зобов'язується прийняти від покупця замовлення на поставку товару, і здійснити її своїми засобами і за свій рахунок на адресу і в строк вказані в такому замовленні. Відповідно до пункту 5.2. договору, редакція якого погоджена в протоколі розбіжностей, сторони погодили, що при поставці товару, покупець приймає товар по кількості, шляхом перевірки фактичної наявності товару за кількістю, вказаною в транспортній накладній. Якщо в процесі прийому товару по кількості виявляються невідповідності - сторонами оформлюється акт, і в транспортній накладній робиться відмітка "Акт додається", після чого акт прикріпляється до транспортної накладної, і є невід'ємною її частиною. За наслідками приймання товарів, покупець проставляє на транспортній накладній штамп "Товар отриманий" і розміщує ці документи на порталі. Оформлені первинні бухгалтерські документи (товарні і податкові накладні), сформовані на підставі інформації, розміщеної на порталі, а також віддрукований з порталу екземпляр транспортної накладної, постачальник передає в бухгалтерію покупця, для проставлення штампу "Накладні отримані". Судами встановлено, що в момент укладення договору поставки, сторонами було погоджено додаток №5 до договору, за яким відповідач зобов'язується надати позивачу комплекс послуг з передпродажної підготовки і стимулювання збуту товарів поставлених за договором поставки, у всіх торгових залах мережі супермаркетів покупця (надалі - мережа), відкритих на дату підписання договору поставки, а також тих, які відкриватимуться упродовж терміну дії договору (надалі - послуги), а позивач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані послуги. Також сторонами було укладено додаток № 7 "Логістичні послуги" до договору, яким обумовлено надання відповідачем послуг, пов'язаних з прийманням, сортуванням, маркуванням, пакуванням, зберіганням, відбором, навантаженням та доставкою товарів, які постачаються постачальником через розподільний центр на підставі договору поставки, для реалізації в роздрібній торгівельній мережі покупця. Пунктом 6.5. договору поставки, в редакції погодженій протоколом розбіжностей, визначено, що підписуючи договір, додаткові угоди і додатки до нього, сторони погодили, що покупець має право зменшити оплату (провести взаємозалік) сум, що належать постачальнику за поставлені товари на суму: вартості товарів, які підлягають поверненню постачальникові, наданих послуг, шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог, на підставі статті 610 Цивільного кодексу України, за винятком випадків, коли це заборонено законодавством України. Залік зустрічних однорідних вимог проводиться без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів тощо). До 10-го числа місяця наступного за звітним, покупець направляє постачальнику по EDI акт звірки взаємних розрахунків, в якому відображаються вартість накладних по поставленому товару, акти виконаних робіт (послуг) - ActRxecWorks, інформація про накладені штрафні санкції за договором, при проведені сторонами платежів і залік зустрічних вимог, виконаних сторонами. Акт звірки містить інформацію тільки щодо тих поставок товарів, по яких покупець отримав від постачальника належним чином оформлені товарні і податкові накладні і товаросупровідні документи. Судами встановлено, що відповідно до умов договору поставки сторонами не було врегульовано дату з якої розпочинається відлік строку зі спливом якого у відповідача наступає обов'язок зі сплати за поставлений товар, а тому відповідач зобов'язаний сплатити за товар після його прийняти або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є вимога Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" про стягнення 116 862,62 грн. боргу за договором поставки № від 14.04.2010. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Розглядаючи даний спір по суті, суди попередніх інстанцій визнали документально доведеним факт поставки позивачем товару за договором № від 14.04.2010 на загальну суму 1 708 063 грн. та здійснену відповідачем оплату цього товару на суму 980 406,90 грн. до порушення провадження у справі. Окрім цього судами встановлено факт отримання позивачем послуг від відповідача на суму 480 368,79 грн., за якими останнім було проведено взаємозалік зустрічних однорідних вимог. З огляду на що, борг відповідача перед позивачем на час розгляду даної справи становив 247 287,31 грн. Водночас під час розгляду справи відповідач сплатив заборгованість за поставлений за договором товар у сумі 354 391,62 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача станом на 16.02.2016 та 23.02.2016, тобто у більшому розмірі, ніж наявна у відповідача заборгованість. Відповідно до приписів пункту 11 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Таким чином, установивши, що відповідно до заяви позивача про зменшення позовних вимог, заборгованість відповідача визначена у розмірі 116 862,62 грн., а відповідачем сплачено під час розгляду даної справи 247 287,31 грн., суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про наявність підстав для припинення провадженні у справі на підставі пункту 11 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Довід скаржника про неврахування судами видаткової накладної №0003756 від 26.10.2015 на суму 42 645,22 грн., а також не отримання від відповідача послуг за актом на суму 39 987,40 грн. не може бути підставою для скасування судових актів у справі, оскільки йому надавалася оцінка судами та він був відхилений як необґрунтований. Окрім цього, зазначений довід не спростовує факту переплати відповідача за договором, а відтак і наявності підстав для припинення провадження у справі. Решта доводів касаційної скарги також визнаються неспроможними, позаяк вони не спростовують встановленого судами попередніх інстанцій та стосуються оцінки доказів, яка за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції. Таким чином, підстав для скасування переглянутої постанови апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 у справі № 910/288/16 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя: В. Швець

Судді: Т. Гоголь

К. Грейц