РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016Справа № 910/10204/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Українська страхова група»

до Моторного (транспортне) страхового бюро України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

ОСОБА_1

про відшкодування шкоди 24 653,71 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Шидловська С.В. - за довіреністю;

від відповідача: Петрик Г.Г. - за довіреністю;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортне) страхового бюро України про відшкодування шкоди у розмірі 24 653,71 грн.

Ухвалою від 03.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2016 р.

23.06.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов відповідно до якого останній просить у позові відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів щодо порушення його прав відповідачем та не підтверджено належними доказами право на отримання відшкодування за рахунок ФЗП на підставі підпункту «г» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою від 30.06.2016 р. залучено ОСОБА_1 до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, розгляд справи було відкладено на 19.07.2016 р.

Судове засідання 19.07.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 28.07.2016 р.

Представники третьої особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Жодних заяв чи клопотань від третьої особи до суду не надійшло.

У судовому засіданні 28.07.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

16.12.2014 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гленпорт Одеса» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту 28-1509-14-00187.

Предметом даного договору є страхування майнових інтересів потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Renault Logan», д.р.н. НОМЕР_1.

26.09.2015 р. у місті Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Toyota Vista», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Факт скоєння ДТП підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 75110066.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору № 28-1509-14-00187 від 16.12.2014 р. на підставі страхового акту № ПССКА-5521 та розрахунку страхового відшкодування від 29.10.2015 р. на рахунок ТОВ «Тюнінг Сервіс Клуб Маршал» було перераховано суму у розмірі 24 653,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19795 від 30.10.2015 р.

Відповідно до Постанови Приморського районного суду міста Одеси від 27.10.2015 р., ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та останнього було визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Згідно висновку № 775/15 експертного товарознавчого, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 70 813,15 грн.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачене, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Позивач, позиваючись до відповідача, зазначає наступне.

Цивільна відповідальність винної у ДТП особи не була застрахована у жодній страховій організації, оскільки власник транспортного засобу належить до пільгової категорії громадян (посвідчення) які звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Інвалідність ОСОБА_1 підтверджується посвідченням № АП2 250747.

Суд не погоджується з вимогами позивача виходячи з наступного.

Позивач просить стягнути в порядку регресу з Моторного (транспортного) бюро України сплачене ним страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Згідно пункту 13.1. та пункту 13.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Згідно пункту 3.6. Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 07.08.2014 р. № 320/2014, затвердженого Протоколом Президії МТСБУ та погодженого Протоколом Координаційної Ради МТСБУ від 17.11.2014 р. № 47/2014, Бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання дорожньо-транспортної пригоди з вини осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону та у разі коли особою, відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є особа, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів іншим страховиком-членом Бюро, що визнаний банкрутом та/або ліквідованим.

Відповідно до пункту 36.4. статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов'язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Підпунктом «г» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пункту 35.1. статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Умовами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання регламентної виплати потерпілий або інша особа в межах строків визначених Законом має повідомити про страховий випадок та звернутися з відповідною заявою, надавши документи, які передбачені статтею 35 Закону.

Згідно наданих суду доказів, позивач не тільки не повідомив про страховий випадок, а й не звертався в МТСБУ з приводу отримання вищевказаної виплати. Крім того, не надав суду доказів, що такі дії були вчинені потерпілою особою.

У позовній заяві позивач зазначає, що оцінка вартості матеріального збитку була визначена на підстав рахунку-фактури СТО та на підставі чого була здійснена виплата потерпілому.

Відповідно до положень пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, позивачем не надано доказів щодо оцінки вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу потерпілого. При цьому, якщо договором добровільного страхування передбачено сплачувати страхове відшкодування без урахування зносу, то нормами чинного законодавства, що регулює обов'язкове страхування, визначено зменшення суми регламентної виплати або страхового відшкодування з урахуванням зносу.

Крім того, позивачем не доведено факт, що винна особа має посвідчення відповідної пільгової категорії.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Отже, позивачем не надано доказів щодо порушення його прав відповідачем та не підтверджено належними доказами право на отримання відшкодування за рахунок ФЗП на підставі підпункту «г» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин та керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.08.2016 р.

Суддя І.О. Домнічева