УХВАЛА

03 серпня 2016 року Справа № 10/142

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області по справі № 10/142

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Луганськ

про стягнення 192594570 грн. 43 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Віннікова С.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, начальник сектору роботи з кредиторською заборгованістю управління супроводження виконавчих проваджень та банкрутства департаменту юридичного забезпечення та роботи з контрагентами, довіреність від 27.04.2016 № 184/16;

від відповідача - ОСОБА_2, начальник юридичного відділу, довіреність від 61 від 12.05.2016.

в с т а н о в и в;

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, відповідач у справі, звернулося до господарського суду Луганської області із заявою від 22.07.2016 № 01-02-54/1276 про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Луганської області від 30.03.2011 у справі № 10/142 на 5 (пять) років, а саме до 01.08.2021.

Представник відповідача вимоги за заявою підтримав у повному обсязі.

Представник позивач проти задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення заперечив, посилаючись на наступні підстави.

Протягом 2015 року органом виконання судового рішення з боржника в примусового порядку стягнуто понад 800000 грн. 00 коп. що свідчить про наявність грошових коштів на банківських рахунках відповідача.

Крім того, ухвалою суду від 22.06.2012 відповідачеві вже було надано розстрочення виконання судового рішення.

Також позивач зазначає про критичний фінансовий стан ДК «Газ України» внаслідок несвоєчасної оплати боржниками заборгованості за спожитий природній газ.

В той же час позивача є не тільки державним підприємством, ай обєктом. Що має стратегічне значення для економіки і безпеки України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 «Про затвердження переліку обєктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави».

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.03.2011 у справі № 10/142 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг за поставлений природний газ у сумі 110 791 грн. 82 коп., пеню у сумі 11 762 907 грн. 75 коп.; 3% річних у сумі 4 020 506 грн. 13 коп., інфляційні нарахування у сумі 12 774 936 грн. 54 коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 25500 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2011 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз залишено без задоволення, рішення господарського суду Луганської області змінено в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог; провадження у справі в частині оплаченої в процесі розгляду справи суми боргу у розмірі 32004355 грн. 55 коп. припинено; в іншій частині рішення господарського суду Луганської області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2011 постанова Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2011 залишена без змін.

30.08.2011 господарським судом Луганської області видано відповідний наказ №10/142.

19.06.2012 Дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України звернулася до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з заявою про відкриття виконавчого провадження за наказом від 30.08.2011 №10/142.

21.06.2012 було відкрите виконавче провадження, про що винесена відповідна постанова ВП №33280183, також винесено постанову від 11.08.2015 про арешт коштів боржника та постанову від 08.09.2015 про зупинення виконавчого провадження.

27.07.2015 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз №01-02-54/1254 від 23.07.2015 звернулося до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Луганської області по справі №10/142 шляхом надання відстрочки суми боргу 54 993 365 грн. 06 коп. терміном на пять років до 01.07.2020 року.

Ухвалою господарського суду Луганської області 25.08.2015 заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз від 23.07.2015 про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Луганської області по справі №10/142 шляхом надання відстрочки задоволено частково. Відстрочено сплату залишку платежу який повинен бути здійснений в 2014 році в сумі 3 666 224,34 грн. (згідно ухвали суду від 22.06.2012) до 25.08.2022 р. включно; відстрочено сплату платежу, який повинен бути здійснений в 2015 році в загальній сумі 7 332 448,68 грн.(згідно ухвали суду від 22.06.2012) до 25.08.2023 р. включно; відстрочено сплату платежу, який повинен бути здійснений в 2016 році в загальній сумі 7 332 448,68 грн. (згідно ухвали суду від 22.06.2012) до 25.08.2024р. включно.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірньої компанії "газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено, та прийнято рішення за яким відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Луганської області по справі №10/142 шляхом встановлення відстрочки.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015 касаційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" та постанову Донецького апеляційного суду від 12.10.2015 залишено без змін.

ПАТ "Луганськаз" у добровільному порядку виконувало графік розстрочення заборгованості.

Однак, починаючи з 2014 року на території Луганської області та, зокрема, м. Луганськ проводиться антитерористична операція, що призвело до неможливості подальшої роботи підприємства відповідача.

Втім, 11.08.2015 та 14.08.2015 по виконавчому провадженню №33280183 відділом примусового виконання рішень було накладено арешт на кошти ПАТ "Луганськаз" на рахунках відкритих в банківських установах.

Постановою від 14.01.2016 року було перенакладено арешт на кошти ПАТ "Луганськаз", що містяться на рахунках в банківських установах, в межах суми 64 38 65 грн. 28 коп.

Постановою від 06.05.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, було накладено арешт коштів, що містяться на всіх рахунках Філії Луганське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" та належать Сєвєродонецькому міжрайонному управлінню по експлуатації газового господарства філія ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" в межах суми 64 38 65 грн. 28 коп.

15.06.2016 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знято арешт з майна боржника, накладеного згідно постановами від 11.08.2015, 14.08.2015, 14.01.2016, 06.05.2016 ВП №33280183, на підставі довідки Філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" від 13.06.2016 №36-32/37.

25.07.2016 через канцелярію суду Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, відповідач у справі, звернулося до господарського суду Луганської області із заявою від 22.07.2016 № 01-02-54/1276 про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Луганської області від 30.03.2011 у справі № 10/142 на 5 (пять) років, а саме до 01.08.2021 року.

Заява обґрунтована тим, що в результаті існуючих умов діяльності ПАТ Луганськгаз склалася ситуація, що унеможливлює виконання рішення суду у справі №10/142 у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Даний випадок є винятковим, оскільки критичний фінансовий стан ПАТ Луганськгаз та його діяльність, стали результатом виняткових обставин антитерористична операція на території Луганської області, захоплення незаконними озброєними формуваннями близько 60% майна ПАТ Луганськгаз, втрата значної частини території обслуговування підприємства, повязане з захопленням території зменшення на близько 70% обсягів транспортування природного газу, що є основним видом статутної діяльності підприємства, занижені тарифи на транспортування (розподіл) та алгоритм розподілу коштів, незадовільна платіжна дисципліна споживачів природного газу, інші обєктивні обставини в державі.

Вказані обставини значно вплинули на фінансовий стан підприємства, що на даний час унеможливлює виконання рішення господарського суду Луганської області по справі №10/142.

Виходячи з цього, відповідач просить відстрочити виконання рішення господарського суду Луганської області №10/142 на 5 років - до 01.08.2021 року.

Оцінивши доводи сторін у сукупності та надані ними докази, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заяви боржника та відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Так, правове регулювання підстав відстрочення виконання рішення суду здійснюється ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до положень пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, вказана норма не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як встановлено судом при розгляді заяви боржника, наказ господарського суду стягувачем було предявлено до виконання до Попаснянського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

На даний час грошові кошти в рахунок погашення заборгованості до позивача не надходили, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, вказана правова норма зазначає, що особа організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останню нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Сутність відстрочки виконання рішення полягає не лише в неможливості виконання боржником рішення, а і в доведеності ним того, що рішення суду буде ним виконано через певний проміжок часу (період відстрочки) внаслідок вжиття заходів самим боржником.

Відповідачем документально не доведено можливості виконання судового рішення через пять років.

Крім того, відповідачем документально не доведено вжиття будь-яких заходів, направлених на погашення заборгованості, зокрема, звернення до позивача з питанням надання реструктуризації заборгованості або перенесення здійснення відповідних платежів на інший час тощо.

Судом враховано, що невиконання боржником своїх зобов'язань за укладеним між сторонами договором негативно відображується і на господарській діяльності стягувача, а відстрочення виконання рішення суду суттєво зачіпає інтереси державного підприємства, оскільки здійснення розрахунків з контрагентами, обов'язок по сплаті обов'язкових зборів, а також своєчасної виплати заробітної плати працівникам є однаковим як для боржника, так і для стягувача.

При цьому слід зазначити, що як боржник, так і стягувач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. До того ж, ані нормами чинного законодавства, ані умовами укладеного договору не передбачено звільнення від відповідальності у зв'язку з невиконанням державою взятих на себе зобов'язань по оплаті замовлених послуг за бюджетні кошти.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені боржником обставини про відстрочку виконання рішення не свідчить про наявність виключних об'єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не носять особливого і надзвичайного характеру, а відображають лише про негативні явища в поточній діяльності відповідача.

Крім того, суд зазначає, що згідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У зв'язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням вказаних вище обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ПАТ «Луганськгаз» від 22.07.2016 № 01-02-54/1276 про відстрочення виконання рішення суду у справі № 10/142.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ПАТ «Луганськгаз» від 22.07.2016 № 01-02-54/1276 про відстрочення виконання рішення суду у справі № 10/142 відмовити.

Суддя С.В.Вінніков

Надр. 3 прим.:

1- до справи;

2 позивачу: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36

3 відповідачу: 63700, м. Купянськ Харківської області, вул. 1го травня, 4/4