номер провадження справи 35/41/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016 Справа № 908/1520/16

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Рачук О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 182/20-19 від 07.06.2016р.

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Базис лімітед», м. Запоріжжя

про стягнення в сумі 11592,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

02.06.2016р. до Господарського суду Запорізької області звернувся Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Базис лімітед» про стягнення заборгованості за Договором № 238 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.03.2004р. у сумі 11592,27 грн. з яких: основний борг в розмірі 10072,78 грн., 3 % річних від простроченої суми борг в розмірі 77,72 грн. та інфляційні втрати в розмірі 356,63 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України не виконав свої зобовязання перед позивачем по сплаті вартості теплової енергії за період з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р., внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Базис лімітед» виникла заборгованість.

02.06.2016р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл, справу призначено до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.06.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/41/16 та призначено розгляд справи на 07.07.2016р. о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 02.08.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

В судове засідання 07.07.2016р. та 02.08.2016р. представник відповідача не зявлявся, відзив на позовну заяву не надав, вимоги ухвали суду від 03.06.2016р. та 07.07.2016р. не виконав, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та його неявка не перешкоджала вирішенню даного спору.

Спір розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 02.08.2016р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

01.03.2004р. між позивачем та ТОВ «Базис лімітед», було укладено Договір № 238 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі Договір), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання постачати Споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, згідно п. 1.3 Договору, а Споживач зобовязаний оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрассі, що перебуває на балансі Споживача за встановленими тарифами в терміни передбачені цим Договором (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання протягом року

Відповідно до п. 3.2.2 Договору, Споживач зобовязуться виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно рахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом 6 Договору.

Розділом 6 Договору встановлений порядок та строк для проведення розрахунків за теплову енергію.

Відповідно до п. 6.1. Договору, розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться в грошовій формі, згідно з тарифами, встановленими у порядку, передбаченому діючим Законодавством.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 Договору).

Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобовязаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його Енергопостальній організації (п.6.3 Договору).

Підставою для розрахунків Споживача з Енергопостачальною організацією є ОСОБА_1 надання послуг, підписаний обома сторонами та рахунок (п. 6.4 Договору).

Споживач зобовязаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок Енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію і передоплати (п. 6.6 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобовязання за Договором не виконав.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано листи-претензії № 1023/09 від 22.02.2016р. та № 2392/09 від 25.04.2016р., з вимогою оплати основного боргу за відпущену теплову енергію, однак в матеріалах справи відсутні відповіді відповідача на вказані вище листи.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності після підписання його сторонами та діє з 01.03.2004 р. по 28.02.2005 р.

Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Як вбачається з матеріалів справи Договір на день розгляду справи є дійсним.

Правовідносини в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-1V (надалі - Закон), «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 (надалі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України, договір є однією із підстав виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань)

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач, на виконання умов Договору, в період з жовтня 2015 р. по квітень 2016р., відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 10072,78 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками, які наявні в матеріалах справи.

В актах приймання передачі теплової енергії зазначено, що один примірник оформленого належним чином акту підлягає повернення теплопостачальній організації. У разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установленому договором терміни, акт вважається погодженим.

Як вже зазначалося, оплата за теплову енергію проводиться до 20 числа поточного місяця за фактично спожиту теплову енергію.

Проте, відповідачем свої зобовязання щодо своєчасної та повної оплати за отриману теплову енергію виконані не були, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість за вказаний період яка складає 10072,78 грн.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки судом встановлено, що відповідач свої зобовязання щодо своєчасної та повної оплати за отриману теплову енергію за Договором належним чином не виконав, вимоги позивача щодо стягнення несплаченої суми основної заборгованості в розмірі 10072,78 грн. є законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Як встановлено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 5510570/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.3 Договору передбачено, що Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі 0,5 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

За порушення строків оплати послуг за Договором про постачання теплової енергії в гарячій воді, позивачем нарахована пеня в загальній сумі 1085,14 грн. Розрахунок пені додано до позовної заяви.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені та встановлено, що він зроблений вірно, а тому заявлені вимоги щодо стягнення пені в розмірі 1085,14 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Нарахована сума 3 % річних за порушення умов вказаного Договору складає 77,72 грн.

Інфляційні витрати складають 356,63 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних витрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем до позовної заяви судом встановлено, що останнім, в межах заявлених вимог, розрахунки зроблені вірно, а тому підлягають задоволенню в заявленому обсязі.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач своєчасно не виконав свої зобовязання щодо оплати за теплову електроенергію за Договором № 238 від 01.03.2004р., то вимоги позивача про стягнення основного боргу у сумі 10072,78 грн. грн., пені в сумі 1085,14 грн.; 3% річних в сумі 77,72 грн. та інфляційні втрати 356,63 грн. суд вважає законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в повному обсязі, в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс лімітед» (69032, м. Запоріжжя, пров. Дружній, 11, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Дніпровського району (69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2а на п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) основний борг в сумі 10072 (десять тисяч сімдесят дві) грн. 78 коп. Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс лімітед» (69032, м. Запоріжжя, пров. Дружній, 11, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Дніпровського району (69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2а на п/р № 1951 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) пеню в сумі 1085 (одну тисячу вісімдесят пять) грн. 14 коп., 3 % річних в сумі 77 (сімдесят сім) грн. 72 коп., інфляційні витрати в розмірі 356 (триста пятдесят шість) грн. 63 коп., судовий збір в розмірі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 05.08.2016р.

Суддя О.А. Топчій