РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016Справа №910/12151/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/12151/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до товариства з обмеженою відповідальністю «РН-КАРТ УКРАЇНА»;

про стягнення 153 810,36 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 2384 від 09.12.2014р.;

від відповідача: Чобітько С.М., довіреність № 46 від 01.01.2016р.;

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «РН-КАРТ УКРАЇНА» (надалі - відповідач) про стягнення 153 810,36 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов Договору поставки № 02726К від 27.07.2012р. змінив в односторонньому порядку ціну та безпідставно отримав з позивача кошти в розмірі 153810,36 грн., які останній і просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016р. порушено провадження у справі № 910/12151/16 та призначено її розгляд на 04.08.2016р.

27.07.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

02.08.2016р. через відділ суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

Присутній у судовому засіданні 04.08.2016р. представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2012р. між відповідачем (за договором - постачальник) та позивачем (за договором - покупець) був укладений Договір поставки № 02726К (надалі - договір), відповідно до умов п. 2.1 якого постачальник протягом строку дії Договору зобов'язується здійснювати постачання палива та/або надавати послуги покупцю на умовах EXW за місцезнаходженням АЗС, а покупець зобов'язався приймати таке паливо та/або послуги та оплачувати їх на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору, передача/отримання палива та/або надання/отримання послуг здійснюється виключно з використанням смарт-карток.

З метою визначення (уточнення) розмірів виконаних зобов'язань за договором сторони зобов'язані оформлювати видаткові накладні або акти приймання-передачі палива та/або послуг за звітній період. Фактична кількість, асортимент і ціна поставленого Покупцю палива та/або отриманих послуг визначається виходячи з даних, що міститься в електронних базах даних про використання відповідної смарт-картки, а саме в програмному апаратному комплексі Petrol (виробником даного програмного забезпечення є "ДП центр автоматичної ідентифікації" дочірнє підприємство фірми "Нові комп'ютерні технології" м. Москва) та фіксується в інформаційних чеках, наданих відповідною АЗС. В разі виникнення спірних моментів щодо положень відповідної видаткової накладної або акту приймання - передачі палива та/або послуг, сторони визнають і погоджуються з даними, що фіксуються вищезазначеним програмним забезпеченням, автентичність даних, яких гарантується компанією виробником зазначеного програмного забезпечення та/або даними, що міститься у інформаційних чеках, наданих відповідною АЗС (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, покупець зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість палива/послуг на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 5.2 договору, паливо вважається поставленим, а послуги наданими з моменту фактичного отримання палива/послуг та оформлення інформаційного чеку (або іншого документу, що підтверджує отримання палива/послуг).

Ціна цього договору визначається в гривнях та складається з загальної ціни палива/послуг, що відображені сторонами у всіх актах приймання-передачі палива/послуг та видаткових накладних (п. 6.3 договору).

Відповідно до вимог пункту 5.4. договору, ціна на паливо/послуги, що постачається, відповідає роздрібній ціні на АЗС на день отримання палива. Роздрібна ціна на паливо/послуги на АЗС щодня фіксується в POS-терміналі, встановленому на АЗС та відображається в інформаційному чеку. Ціна на паливо/послуги, що постачається Покупцю за межами митної території України відповідає:

- на території Росії, Польщі: роздрібна ціна палива/послуг на АЗС на день отримання палива/послуг переведена в гривню України за курсом Міжбанківського валютного ринку України;

- на території Казахстану, Білорусії: роздрібна ціна палива/послуг на АЗС на день отримання палива/послуг переведена в рублі РФ за курсом ЦБ РФ, надалі переведена в гривню України за курсом Міжбанківського валютного ринку України, збільшена на коефіцієнт 1,045. При цьому Постачальник залишає за собою право в односторонньому порядку змінювати розмір коефіцієнта в зв'язку зі зміною ринку нафтопродуктів, зменшення об'єму купівлі палива Покупцем та інших підстав, повідомивши Покупця за 2 (два) банківські дні до моменту внесення таких змін.

Як зазначає позивач, за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2016 року відповідач стягнув з позивача суму за пальне за вищою ціною, ніж та, що діяла на момент заправки на АЗС відповідача та відображена в інформаційному чеку, який надається на АЗС відповідача.

За твердженням позивача, з 01 січня 2016 року по 31 травня 2016 року коливання ціни на паливо постачальника на території Російської федерації на АЗС постачальника складало від 10,85 гривень до 14,13 гривень. В межах цього сектору ціни постачальник продавав паливо покупцю згідно інформаційних чеків АЗС на території Російської федерації, а середня ціна, за якою постачальник здійснював списання грошей з корпоративного рахунку покупця за те ж саме паливо і за той же період складає від 11,94 гривень до 15,54 гривень, що підтверджується різницею сум між інформаційними чеками з АЗС та накладними відповідача щодо списання сум за реалізоване пальне з корпоративного рахунку позивача: № 510 від 31.01.2016 року; № 2015 від 29.11.2016 року; № 3813 від 31.03.2016 року; № 5329 від 30.04.2016 року; № 6748 від 31.05.2016 року, що свідчить про односторонню зміну відповідачем умов договору та про незаконне та безпідставне стягнення грошових сум на свою користь останнім у розмірі 153 810,36 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, відповідачем безпідставно і незаконно отримано від позивача грошові кошти у розмірі 153 810,36 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у сумі 153 810,36 грн.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 27.07.2012р. між відповідачем (за договором - постачальник) та позивачем (за договором - покупець) було укладений Договір поставки № 02726К (надалі - договір), відповідно до умов п.2.1 якого постачальник протягом строку дії Договору зобов'язується здійснювати постачання палива та/або надавати послуги покупцю на умовах EXW за місцезнаходженням АЗС, а покупець зобов'язався приймати таке паливо та/або послуги та оплачувати їх на умовах цього договору.

Згідно до 5.4 договору, Сторони погодили, що ціна на паливо/послуги, що постачається, відповідає роздрібній ціні на АЗС на день отримання палива. Роздрібна ціна на паливо/послуги на АЗС щодня фіксується в POS- терміналі, встановленому на АЗС та відображається в інформаційному чеку. Ціна на паливо/послуги, що постачається Покупцю за межами митної території України відповідає: на території Росії, Польщі: роздрібна ціна палива/послуг на АЗС на день отримання палива/послуг переведена в гривню України за курсом Міжбанківського валютного ринку України; на території Казахстану, Білорусії: роздрібна ціна палива/послуг на АЗС на день отримання палива/послуг переведена в рублі Російської Федерації за курсом ЦБ РФ, надалі переведена в гривню України за курсом Міжбанківського валютного ринку України, збільшена на коефіцієнт 1.045. При цьому Постачальник залишає за собою право в односторонньому порядку змінювати розмір коефіцієнта, в зв'язку зі зміною кон'юнктури ринку нафтопродуктів, зменшення об'єму купівлі палива ПОКУПЦЕМ та з інших підстав, повідомивши ПОКУПЦЯ за 2 (два) банківські дні до моменту внесення таких змін.

Крім того, пунктом 6.1 договору встановлено, що відпуск (передача) палива/послуг здійснюється відповідно до чинних цін на АЗС на момент здійснення операції по відпуску (передачі) палива/послуг та погоджується сторонами у порядку, визначеному в розділі 5 цього Договору. Ціна на паливо/послуги, що поставляються Покупцю, є динамічною та може змінюватися (визначатися та коригуватися) Постачальником в односторонньому порядку, залежно від зміни цін на ринку нафтопродуктів, індексу інфляції, зміни курсу грошової одиниці України - гривні - стосовно курсів іноземних валют, збільшення розмірів податків, зборів, інших обов'язкових платежів тощо.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно статті 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє твердження позивача щодо порушення відповідачем положень статті 525 Цивільного кодексу України та умов спірного договору відносно односторонньої зміни умов договору, а саме ціни на паливо/послуги, оскільки таке право відповідача було погоджено сторонами під час укладання договору поставки № 02726К і передбачено умовами п.п.5.4, 6.1 договору.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист від 09.12.2015р. за №1691, в якому відповідач письмово повідомляв позивача про зміну ціни за Договором, а саме: що з 01.01.2016р. розмір коефіцієнту при визначенні ціни палива/послуг за межами митної території України становитиме 1.15. Вказаний лист був отриманий позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення

До того ж, пунктом 2.3 договору передбачено, що з метою визначення (уточнення) розмірів виконаних зобов'язань за Договором сторони зобов'язані оформлювати видаткові накладні або акти приймання - передачі палива та/або послуг за звітний період. Фактична кількість, асортимент і ціна поставленого позивачу палива та/або отриманих послуг визначається, виходячи з даних, що містяться в електронних базах даних про використання відповідної смарт-картки, а саме в програмному апаратному комплексі Petrol (виробником даного програмного забезпечення є «ДП центр автоматичної ідентифікації» дочірнє підприємство фірми «Нові комп'ютерні технології», м. Москва) та фіксується в інформаційних чеках, наданих відповідною АЗС.

За кожен звітний період не пізніше 6 робочого дня, що слідує за звітним періодом, постачальник зобов'язаний надавати для підпису повноважною особою та скріплення печаткою покупця видаткові накладні та/або акти приймання-передачі палива та/або послуг за звітний період, підписані повноважною особою та скріплені печаткою постачальника у двох оригінальних примірниках. Керуючись чинним законодавством України, постачальник надає покупцю зведену податкову накладну один раз на місяць, не пізніше останнього дня місяця (п. 3.6 договору).

Відповідно до п.4.3 договору, покупець зобов'язується не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з моменту отримання двох оригінальних екземплярів видаткової накладної чи акта приймання - передачі палива та/або послуг у звітному періоді підписаного повноважною особою та скріпленого печаткою постачальника підписати повноважною особою та скріпити печаткою покупця та повернути один оригінальний примірник такої видаткової накладної чи акту приймання-передачі палива та/або послуг постачальнику. Невиконання покупцем зобов'язань з підписання та повернення постачальнику видаткової накладної чи акту приймання-передачі палива та/або послуг у встановлені Договором строки або неотримання постачальником від покупця мотивованої відмови від підписання зазначених документів, є згодою покупця з даними, зазначеними у видатковій накладній чи відповідному акті приймання - передачі палива та/або послуг без додаткового оформлення такої згоди.

Як встановлено судом, факт отримання позивачем відповідної кількості палива/послуг за погодженою сторонами ціною (з урахуванням коефіцієнту) на загальну суму 1 197 165,00 грн. підтверджується доданими позивачем до позовної заяви копіями підписаних та погоджених ним накладних, що свідчить про виконання позивачем змінених умов договору з урахуванням встановленого коефіцієнту. Відтак, кошти в сумі 153 810,16 грн. були перераховані позивачем на користь відповідача на підставі договору.

Матеріали справи не містять доказів мотивованої відмови позивача від підписання будь-якої накладної за період січень-травень 2016 року.

Окрім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків, підписаний сторонами за період з 01.01.2016р. по 30.06.2016р., яким визначено заборгованість позивача перед відповідачем за отримані товар/послуги у сумі 3660,52 грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин.

З огляду на все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів у сумі 153 810,36 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 09.08.2016р.

Суддя А.І. Привалов