РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016Справа №910/6921/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" про стягнення 18 318,73 грн., за участю представників позивача - Білоконь І.В., довіреність №165/18 від 18.01.2016 року, відповідача-1 - не з'явився, відповідача-2 - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 18 318,73 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.06.2015 року в м. Києві, по вул. Запорізьке шосе в районі будинку №56, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford» д.н. НОМЕР_4 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля «Mazda», д.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 19 318,73 грн.

Цивільну відповідальність винної особи у ДТП - гр. ОСОБА_2 було застраховано в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.05.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року залучено до участі у справі в якості відповідача-2 Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія "Княжа Вієнна іншуранс груп".

03.08.2016 року відповідачем-2 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в позові до нього.

03.08.2016 року представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представників відповідача-1 та відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників відповідачів згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги до відповідача-1 підлягають задоволенню, а в позові до відповідача-2 слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з довідки ВДАІ Дніпропетровського ГУМВС України в Дніпропетровської області та постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2015 року у справі №200/14400/15-п, 15.06.2015 року в м. Дніпропетровську, по вул. Запорізьке шосе в районі будинку №56, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mazda», д.н. НОМЕР_3, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford» д.н. НОМЕР_4.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2015 року у справі №200/14400/15-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього штраф.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Ford» д.н. НОМЕР_4.

Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №47230а5да від 04.03.2015 року.

Відповідно до рахунків-нарядів №П2442а від 15.06.2015 року на суму 13 884,10 грн. та №П2442а від 15.06.2015 року на суму 7 464,63 грн., вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Ford» д.н. НОМЕР_4, в результаті його пошкодження при ДТП склала 21 348,73 грн.

Як вбачається з страхового актів від 17.06.2015 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 19 318,73 грн.

Зазначені кошти в розмірі 19 318,73 грн. позивачем було виплачено страхувальнику, що підтверджується платіжними дорученнями №180 512 від 18.06.2015 року на суму 11 854,10 грн та №180511 від 18.06.2015 року на суму 7 464,63 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток., керуючи автомобілем

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Mazda», д.н. НОМЕР_3, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю «Ford» д.н. НОМЕР_4, керував ОСОБА_2.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Mazda», д.н. НОМЕР_3, ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_2 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Ford» д.н. НОМЕР_4, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 06.04.2015 року між відповідачем-1 та страхувальником було укладено договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ № АЕ/3823822 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач-1 взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Mazda», д.н. НОМЕР_3, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Вказаним договором передбачено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 50 000,00 грн. та франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

12.06.2015 року між відповідачем-2 та страхувальником було укладено договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ № АЕ/4438494 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач-2 взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Mazda», д.н. НОМЕР_3, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Вказаним договором передбачено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 50 000,00 грн. та франшизу у розмірі 00,00 грн.

Таким чином транспортний засіб «Mazda», д.н. НОМЕР_3 був застрахований двічі, - у відповідача-1 та у відповідача-2.

Як вбачається з відомостей наданих Моторно-транспортний (страховий) бюро України поліс № АЕ/3823822 був укладений раніше ніж поліс № АЕ/4438494.

Згідно ч. 3. п. 1. ст. 989 ЦК України при укладенні договору страхування Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідач-2 у відзиві на позов зазначив, що страхувальник ОСОБА_3 при укладанні договору страхування не повідомила його про те, що об'єкт - транспортний засіб «Mazda», д.н. НОМЕР_3 уже застрахований.

З огляду на вищевикладене новий договір страхування - поліс № АЕ/4438494, є нікчемним, тому в позові до відповідача-2 слід відмовити.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач-1 не довів факт того, що шкоду автомобілю «Ford» д.н. НОМЕР_4, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку та ліміту відповідальності (50 000,00 грн.), за вирахуванням суми франшизи 1 000,00 грн. передбаченої договором (полісом) № АЕ/3823822 позов підлягає задоволенню у розмірі 18 318,73 грн. (19 318,73 грн. сплачене страхове відшкодування - 1 000,00 грн. франшиза).

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача-1 про стягнення суми страхового відшкодування є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 18 318,73 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача-1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги до відповідача-1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Cтрахова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; код 20474912) 18 318 (вісімнадцять тисяч триста вісімнадцять) грн. 73 коп. боргу та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

В позові до відповідача-2 відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 05.08.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна