ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.08.2016 Справа № 920/722/16
Господарський суд Сумської області, у складі судді Зайцевої І.В. при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши матеріали справи № 920/722/16:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СУМИГАЗ ЗБУТ, м. Суми

до відповідача:Відділу освіти Охтирської міської ради, м. Охтирка, Сумська область

про стягнення 105730 грн. 14 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 83 від 23.03.2016);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 01-34/1011 від 05.08.2016);

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 83828 грн. 32 коп. основного боргу за договором № 2015/ТП-БО-210024 від 15.09.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом, 3939 грн. 93 коп. інфляційних збитків, 1247 грн. 34 коп. 3% річних, 16714 грн. 55 коп. пені, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву, в якій зазначає про сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 83828 грн 32 коп, тому просить суд, на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, припинити провадження у справі в цій частині. Що стосується іншої частини позовних вимог, то просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву від 05.08.2016 № 01-34/1010, в якому зазначає про сплату суми основного боргу в розмірі 83828 грн 32 коп, тому просить суд відмовити позивачу в цій частині. Крім того, заявив усне клопотання про зменшення розміру пені на 50%.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд встановив:

15.09.2015 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 2015/ТП-БО-210024 від 15.09.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобовязався постачати відповідачу природний газ в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а останній, в свою чергу, прийняти та оплатити вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.3. договору визначено, що обсяг спожитого газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності обєктів споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору.

Згідно п. 2.5. договору за підсумками розрахункового періоду відповідач протягом двох робочих днів погоджує з позивачем акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними субєктами ринку природного газу.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що договірні обсяги постачання газу відповідачу наводяться у додатку 3 до договору.

Відповідно до п.3.6. договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним позивачем і відповідачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного відповідачем і позивачем відповідно до вимог п. 2.5. договору.

Позивач до 5 числа місяця, наступного за звітним місяцем, надсилає відповідачу 2 примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженими представником позивача (п. 3.7. договору). Відповідач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути позивачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником відповідача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг з постачання газу встановлюється відповідно до даних позивача. (п.3.8. договору).

Згідно п. 3.9. договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків відповідача з позивачем.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за реалізований відповідачу газ здійснюються за цінами та тарифами, що встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п .4.1, 4.2. цього договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору (п. 4.4 договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 годин першого дня наступного місяця включно. Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 525000 грн 00 коп, крім того ПДВ 20%, разом з ПДВ 630000 грн 00 коп. (п. 4.5 договору).

Згідно п. 4.6. договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється відповідачем до 20 числа місяця, наступного за звітним шляхом перерахування на розрахунковий рахунок (зазначений в рахунку-фактурі) позивача суми, визначеної двостороннім актом прийому-передачі, виходячи з розрахунку вартості обсягу постачання газу у звітному місяці. Оплата за природний газ, який постачається в грудні місяці, здійснюється відповідачем до 30 (31) числа звітного місяця, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок (зазначений в рахунку-фактурі) позивача залишку суми, визначеної двостороннім актом прийому-передачі, який складають уповноважені представники сторін з 23 по 25 числа звітного місяця.; до 20 числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача залишку суми, визначеної двостороннім актом прийому-передачі, який складають уповноважені представники сторін з 01 по 03 числа наступного за звітним місяця, виходячи з кількості газу, поданого у звітному місяці.

Відповідно до вимог додаткової угоди №1 від 25.09.2015 до договору сторони домовились про те, що загальна вартість цього договору на 2015 рік складає 240093 грн 30 коп, крім того ПДВ 20%, разом з ПДВ 288111 грн 96 коп.

Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем природного газу у грудні 2015 року підтверджується матеріалами справи, а саме актами приймання-передачі природного газу: акт № СМЗ00004840 від 24 грудня 2015 на суму 91669 грн. 30 коп.; акт № СМЗ00005886 від 31 грудня 2015 на суму 17076 грн. 02 коп.

Вищезазначені акти підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств сторін договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору свої зобовязання належним чином не виконав, а за отриманий природний газ розрахувався не вчасно та не в повному обсязі, через, що заборгованість відповідача на день звернення до суду за договором № 2015/ТП-БО-210024 від 25.09.2015 становить 83828 грн. 32 коп.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт погашення відповідачем існуючого перед позивачем основного боргу після порушення провадження у справі в сумі 83828 грн 32 коп підтверджується матеріалами справи, зокрема актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 04.08.2016.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначені обставини, зокрема те, що матеріалами справи підтверджується факт сплати відповідачем на користь позивача суми основного боргу за договором в розмірі 83828 грн. 32 коп., провадження у справі в цій частині підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач нарахував відповідачу 1247 грн. 34 коп. 3 % річних (за період з 21.01.2016 по 15.07.2016) та 3939 грн. 93 коп. інфляційних втрат (за період з березня по травень 2016 року).

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що факт прострочення відповідачем зобовязання по договору встановлений судом, а тому вимога про стягнення з відповідача 1247 грн. 34 коп. 3 % річних та 3939 грн. 93 коп. інфляційних втрат є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, відповідно до ст. ст. 230, 231 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання до учасника господарських відносин застосовуються штрафні санкції, у розмірі, встановленому законом або договором.

Пунктом 6.2.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно поданого позивачем розрахунку пеня нарахована за період з 21.01.2016 по 15.07.2016 і становить 16714 грн 55 коп.

Відповідач заявив усне клопотання про зменшення розміру пені до 50% від заявленої позивачем суми.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання пункт 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (пені) може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язання; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд, вважає за необхідне застосувати у даному випадку приписи зазначеної норми з огляду на те, що відділ освіти Охтирської міської ради сплатив суму основного боргу, є бюджетною установою, що фінансується з міського бюджету і стягнення пені в повному обсязі може призвести до негативних наслідків, тому суд частково задовольняє позовну вимогу позивача про стягнення пені, а саме зменшує розмір заявленої пені на 50% та стягує з відповідача на користь позивача 8357 грн. 28 коп. пені, за загальний період з 21.01.2016 по 15.07.2016.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, не своєчасної оплати наданих послуг з постачання газу, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1585 грн. 95 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 44, 49, п. 11 ч. 1 ст. 81 ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Охтирської міської ради (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Гафановича, буд 12 і.к. 05399691) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» (вул. Береста, 21, м. Суми, 40000, код 39586236) 3939 грн. 93 коп. інфляційних збитків, 1247 грн. 34 коп. 3% річних, 8357 грн. 28 коп. пені, 1585 грн 95 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 83828 грн 32 коп основного боргу за договором № 2015/ТП-БО-210024 від 15.09.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом провадження у справі припинити відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

4. В частині стягнення 8357 грн 28 коп пені відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.08.2016.

Суддя І.В. Зайцева