РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа № 924/364/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (участь в режимі відеоконференції)

відповідача - не з'явився

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Хмельницької області від 31.05.16 р. у справі № 924/364/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль", м.Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Вінниця

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Хмельницький

про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.05.2016 р. у справі №924/364/16 (суддя Смаровоз М.В.) позов Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль" в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17 задоволено частково.

Зобовязано фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 звільнити частину нежитлового приміщення (площею 110 кв.м, за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17), переданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р. (додатком №1 до договору оренди нежитлового приміщення № 01-15 від 09.06.2015р.), підписаним фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_5. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.05.2016 р. у справі №924/364/16 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 31.05.2016 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 посилається на ту обставину, що господарський суд Хмельницької області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що у позивача не виникло права користування або розпорядження майном, яке знаходиться в іпотеці, відповідно відсутнє порушене право, оскільки статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Вимога позивача про виселення будь-яких інших осіб з вказаних нежилих приміщень не може бути задоволена з огляду на суб'єктний склад сторін у судовому процесі та вимоги до резолютивної частини рішення. Зокрема, суд не може вирішувати питання про права та обов'язки осіб, які не бути залучені до розгляду справи, а резолютивна частина рішення не може бути умовною.

Враховуючи, що правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів (ст. 1 ГПК України), право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Крім того, суд першої інстанції в порушення норм матеріального права не прийняв до уваги посилання позивача на те, що заборона ОСОБА_3 передавати предмет іпотеки в оренду без згоди іпотекодержателя протягом строку дії договору іпотеки кореспондується з таким способом захисту цивільних прав як примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України), оскільки такий спосіб захисту, як заборона вчинення певних юридично значимих дій на майбутнє встановлено, як виняток, для власників майна нормою ч. 2 ст. 386 ЦК України, згідно якої власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом лише наведено положення ст. 16 Цивільного кодексу України, але яке саме право банку порушене суд так і не навів.

Також суд першої інстанції посилається на п. 3.1.3. договору іпотеки про право іпотекодержателя вимагати від будь-яких осіб припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує його втратою або пошкодженням.

Однак жодного доказу посягання на предмет іпотеки, яке загрожує його втратою або пошкодженням ні суд, ні позивач не навів. Жодних обтяжень чи загрози пошкоджень не було, а навпаки вживались усі необхідні дії, не заборонені законом, на його належне утримання, що і підтверджується як договором оренди, так і актом прийому-передачі.

Суд першої інстанції не надав даним обставинам належну правову оцінку та не дослідив усі обставини справи неупереджено та всебічно позивач не надав, а суд не навів достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.07.2016 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 прийнято до провадження, справу призначено до слухання у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В.

25 липня 2016 р. до Рівненського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

ОСОБА_6о. керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду -ОСОБА_7 від 03.08.2016 р. у справі №924/364/16 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Олексюк Г.Є., судді Мельника О.В. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматичну заміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 р. призначено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 колегією суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. Доручено господарському суду Хмельницької області забезпечити проведення відеоконференції 09.08.2016 року о 14 год. 30 хв. у приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: 29000, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, за участю представника Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль" в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль".

У судовому засіданні представник Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 31.05.16 р. у справі № 924/364/16 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль" - ОСОБА_1 заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 31.05.16 р. у справі № 924/364/16 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання представник відповідача не зявився хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2007р. між ВАТ „ОСОБА_4 Аваль (кредитором) та ТОВ „Добряк (позичальником) укладено генеральну кредитну угоду № 014/08-11/8931 (з урахуванням змін та доповнень внесених додатковою угодою № 1 від 12.10.2007р.), відповідно до умов якої кредитор зобовязується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї генеральної кредитної угоди і які є невід'ємними частинами (п. 1.1. угоди).

Згідно із п. 1.2. угоди загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми еквівалентної 2 290 000 грн. за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту.

24.05.2007р. між АТ „ОСОБА_4 Аваль (іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (боржником) укладено договір іпотеки.

Цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з генеральної кредитної угоди №014/08-11/8931 від 23.05.2007р. (кредитний договір), укладеної між іпотекодержателем та боржником, а також додаткових угод до неї, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якї іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит, розмір якого не повинен перевищувати суми, еквівалентної в розмірі 2 084 300 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних у договорі умовах. Боржником за кредитним договором виступає: товариство з обмеженою відповідальністю „Добряк (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежиле приміщення, загальною площею 179 кв.м., що знаходиться в місті Хмельницькому, по вулиці Проскурівській, під номером 17, яке належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 04.08.2001 року, за р.. № 5792, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 10376118, витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 14583576 від 17.05.2007р. Загальна вартість нерухомого майна відповідно до відомостей, викладених у ОСОБА_6 з Реєстру прав на нерухоме майно, виданому Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 17.05.2007р., за № 14583576. становить 237540 грн.

Як передбачено п. 1.6. договору, на строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця.

Відповідно до п. 3.1. договору іпотекодержатель має право, зокрема: у будь-який час протягом дії цього договору перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та експлуатації (використання) предмета іпотеки; вимагати від іпотекодавця вжиття заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки та його належної експлуатації, а у випадку втрати (знищення, загибелі) чи пошкодження предмета іпотеки або виникнення загрози такої втрати чи пошкодження - вимагати заміни його іншим рівноцінним майном, вартістю та кількістю не меншою від майна, що було втрачено чи пошкоджено; вимагати від будь-якої особи припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує втратою або пошкодженням його. Якщо предмет іпотеки втрачений не з вини іпотекодержателя, іпотекодавець його не відновив, або за згодою іпотекодержателя не замінив іншим майном такої ж вартості, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця дострокового виконання забезпеченого зобов'язання.

Розділом 4 договору визначені права та обовязки іпотекодавця, де в п.п. 4.1.4., 4.1.12. договору вказано, що іпотекодавець зобовязаний, зокрема: не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя; утримуватись і не допускати вчинення будь-якою третьою особою будь-яких дій, які можуть призвести до погіршення технічного чи експлуатаційного стану предмета іпотеки, його пошкодження, руйнування, або втрати чи знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором.

Згідно з п. 4.2. договору іпотекодавець має право, зокрема, володіти та користуватися предметом іпотеки на протязі дії цього договору відповідно до його призначення.

09.06.2015р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (орендарем) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01-15, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в користування частину належного йому нежитлового приміщення площею 110 кв.м, що знаходиться на першому поверсі будинку № 17 по вул. Проскурівській, м. Хмельницький (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору орендодавець передає в оренду частину приміщення та майно орендарю протягом п'яти календарних днів з моменту підписання даного договору уповноваженими представниками сторін. Передача орендованих приміщень оформляється актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною договору.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (орендарем) складено акт прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування нежитлове приміщення площею 110 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17, м. Хмельницький.

Як передбачено п. 2.2. договору, орендоване приміщення буде використовуватися орендарем для ведення підприємницької діяльності з торгівлі товарами непродовольчої групи (ювелірними виробами та іншими супутніми товарами).

Розділ 4 договору встановлює вартість оренди і умови оплати , де в п. 4.1. вказано, що розмір орендної плати складає 22 000 грн. в місяць.

Відповідно до п. 6.1. договору термін дії договору оренди за цим договором становить 12 місяців з моменту передавання орендованого приміщення.

Згідно з п. 6.2. договору не пізніше ніж за 2 місяці до спливу строку зазначеного в п.6.1 цього договору, будь-яка із сторін може запропонувати іншій стороні укласти договір на новий строк на умовах цього договору, або на інших умовах, погоджених сторонами. У такий самий строк орендар зобов'язаний попередити орендодавця про відмову укладання договору на новий строк. Вказані пропозиції та попередження здійснюються у письмовій формі.

Як передбачено п. 6.3. договору, якщо орендодавець не попередив орендаря про відмову укладення договору на новий строк, у строк зазначений в п. 6.2 цього договору, а орендар не звільнив орендоване приміщення, цей договір вважається продовженим на таких самих умовах і на строк, встановлений в п. 6.1 договору.

Відповідно до п. 6.5. договору після закінчення строку оренди за цим договором орендар зобов'язаний протягом 5 днів повернути орендодавцю майно за відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

У вимозі щодо виселення із іпотечного приміщення № 140-5-5-00/11-227 від 03.03.2016р., адресованій фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, ПАТ „ОСОБА_4 Аваль зазначено про те, що 09.06.2015р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір оренди приміщення № 01-15, відповідно до якого орендодавець передав, а фізична особа-підприємець ОСОБА_5 як орендар, прийняли в користування частину нежитлового приміщення площею 110 кв.м, що знаходиться на 1 поверсі будівлі № 17 по вул. Проскурівській міста Хмельницького. Цим повідомленням АТ „ОСОБА_4 Аваль повідомив про те, що відповідно до раніше укладеного договору іпотеки між АТ „ОСОБА_4 Аваль та ОСОБА_3, вказане приміщення було передано в іпотеку в забезпечення виконання умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом третьою особою. Станом на дату укладення між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 договору оренди вказане приміщення перебувало в іпотеці банку та на теперішній час продовжує перебувати під обтяженням та іпотекою АТ „ОСОБА_4 Аваль. ОСОБА_2 приміщення - ОСОБА_3 не зверталась до банку за отриманням відповідно дозволу на передачу предмета іпотеки в користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 як третій особі. Відповідно до умов договору іпотеки передача власником приміщення в оренду здійснюється виключно за попереднім погодженням із АТ „ОСОБА_4 Аваль.

Як стверджує АТ „ОСОБА_4 Аваль у зазначеному листі, такі дії власника майна грубо порушують умови договору іпотеки, а саме: „Іпотекодавець зобов'язаний не відчужувати предмет іпотеки в будь-яких спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду), без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя. Відповідно до ч.3. ст. 12 Закону України „Про іпотеку правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відзначено, що дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та дії ОСОБА_3 щодо протиправної передачі та прийняття предмета іпотеки в оренду ОСОБА_4 сприймає як такі, що суперечать умовам укладеного договору іпотеки та спрямовані на погіршення його фізичного стану, що впливає на права Банку, як кредитора, в частині повного задоволення грошових вимог шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів. Також, як зазначено АТ „ОСОБА_4 Аваль, станом на дату направлення цієї вимоги відкрито та триває виконавче провадження щодо звернення стягнення на вищевказане приміщення, яке готується до примусової реалізації з прилюдних торгів.

На підставі того, що договір оренди між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та власником приміщення укладений без попередньої згоди АТ „ОСОБА_4 Аваль з метою подальшої примусової реалізації приміщення, АТ „ОСОБА_4 Аваль ОСОБА_4 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з вимогою звільнити орендоване приміщення протягом 20 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

Доказом надіслання та отримання відповідачем вказаної вимоги від 03.03.2016р. є копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Директор ЮФ „Мальва звернувся із листом-зверненням до Управління проблемних кредитів Львівської ОД Департаменту проблемних кредитів АТ „ОСОБА_4 Аваль, в якому просив, враховуючи ситуацію з орендою приміщення в м. Хмельницькому, вул. Проскурівська, 17 (магазин „Voronin) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (представник фабрики ЮФ „Мальва), дозволити перебувати в орендованому у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 іпотечному приміщенні до 1 липня 2016р.

В матеріалах справи також наявні копії: іпотечного договору від 15.10.2009р., судових рішень тощо.

З урахуванням вище викладеного, позивач просить суд прийняти рішення про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як передбачено ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з частиною 2 ст.20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів критично оцінює доводи скаржника щодо невідповідність законодавству обраного позивачем способу захисту своїх прав та про недоведеність порушення прав позивача як іпотекодержателя.

При цьому колегією суддів враховано зміст передбаченого пунктом 3.1.3. укладеного між позивачем та третьою особою договору іпотеки від 24.05.2007р. права іпотекодержателя вимагати від будь-якої особи припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує його втратою або пошкодженням, а також зміст надісланої відповідачу вимоги ПАТ „ОСОБА_4 Аваль № 140-5-5-00/11-227 від 03.03.2016р. щодо виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, у якій, зокрема, вказано, що дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та дії ОСОБА_3 щодо протиправної (без згоди позивача) передачі та прийняття предмета іпотеки в оренду суперечать умовам укладеного договору іпотеки та спрямовані на погіршення його фізичного стану, що впливає на права банку, як кредитора, в частині можливості повного задоволення грошових вимог шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів.

Крім того, скаржник стверджує про неможливість виселення відповідача з приміщення, що є предметом іпотеки, з огляду на чинність укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 договору оренди № 01-15 від 09.06.2015р. Однак, означене твердження третьої особи колегія суддів також вважає необгрунтованим, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.3. ст. 9 Закону України „Про іпотеку іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Крім того, як передбачено п.4.1.4. укладеного між позивачем та третьою особою договору іпотеки від 24.05.2007р., іпотекодавець зобовязаний, зокрема, не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя).

Відповідно до ч.3. ст.12 Закону України „Про іпотеку правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

При цьому, згідно з частиною 2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З огляду на наведене, зважаючи на відсутність письмової згоди ПАТ „ОСОБА_4 Аваль (як іпотекодержателя за укладеним між позивачем та третьою особою договором іпотеки від 24.05.2007р.), яка би передувала укладенню між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 договору №01-15 від 09.06.2015р. (стосовно передачі в оренду відповідачеві частини приміщення, що є предметом іпотеки), судом апеляційної інстанції констатується, що недійсність договору оренди № 01-15 від 09.06.2015р. встановлена законом (ч.3. ст. 12 Закону України „Про іпотеку). Відтак, в силу положень частини 2 ст.215 Цивільного кодексу України, означений договір оренди є нікчемним правочином, визнання недійсним якого судом в окремому позовному провадженні не вимагається.

Відтак, колегія судів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції щодо часткового задоволення позову, оскільки наведені вище положення закону, встановлюють факт нікчемності договору оренди № 01-15 від 09.06.2015р., на підставі якого відповідачеві передано в користування частину нежитлового приміщення.

На підставі вище викладеного, судом першої інстанції правомірно зобовязано фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 звільнити частину нежитлового приміщення (площею 110 кв.м, за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17), переданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р. (додатком № 1 до договору оренди нежитлового приміщення № 01-15 від 09.06.2015р.), підписаним фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у решті позову з огляду на його безпідставність (зокрема, враховуючи, що за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р. відповідач прийняв в користування нежитлове приміщення площею 110 кв. м, а не 179 кв. м).

Апеляційна скарга третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 містить доводи, зокрема щодо помилкового залучення до справи в якості відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, оскільки між нею та позивачем не існує жодних правовідносин, а також щодо відсутності у позивача порушеного права, а відтак і права звернутись до суду за захистом.

Аналізуючи наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає за необхідне на відхилення цих доводів наголосити на наступному.

Як вже було встановлено судом, 24.05.2007р. між АТ „ОСОБА_4 Аваль (іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (боржником) укладено договір іпотеки. Цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з генеральної кредитної угоди №014/08-11/8931 від 23.05.2007р.

Уклавши договір іпотеки, позивач набув правового статусу іпотекодержателя кредитора за основним зобов`язанням, який на підставі укладеного у відповідності до статті 18 Закону України «Про іпотеку» договору іпотеки набуває відповідні права, зокрема і ті, які пов`язані з набуттям прав на предмет іпотеки відповідно до положень статей 33,34,35,36,37 Закону України «Про іпотеку».

Одночасно з цим, іпотекодавець ФОП ОСОБА_3, уклавши указаний договір, у відповідност і з набутим нею правовим статусом іпотекодавця прийняла на себе обов`язки належного виконання укладеного договору, що цілком відповідає як загальним положенням про обов`язок належного виконання зобов`язань відповідно до положень ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України, так і положенням Закону України «Про іпотеку», умовам договору. Оскільки судом достовірно встановлено, а також не викликає заперечень сторін, що укладення договору оренди приміщення, яке є предметом іпотечного договору, відбулось з порушенням положень частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку», а також відповідної умови, яка міститься у договорі іпотеки, є цілком доведеним, що іпотекодержатель порушив наведені положення закону і договору, а відтак порушив права іншої сторони за договором , тобто іпотекодержателя.

Таким чином, не можна вважати переконливим доводи апелянта про відсутність у позивача порушеного права, яке підлягає захисту в суді.

Що стосується відсутності у відповідача правовідносин з позивачем, колегія суддів також відхиляє указаний довід, зазначивши про те, що орендар та фізична особа-підприємець ОСОБА_5, уклавши договір №01-15 від 09.06.2015р. (стосовно передачі в оренду відповідачеві частини приміщення, що є предметом іпотеки), який є нікчемним в силу приписів закону, немає правових підстав користуватися приміщенням за адресою м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17. Виходячи з наявності порушеного права іпотекодержателя ПАТ „ОСОБА_4 Аваль, враховуючи відповідність заявленого позову способам захисту порушеного права, передбачених законом, довод апелянта відхиляється апеляційним судом.

Відтак з урахуванням вище викладеного, доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

Як розяснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Хмельницької області від 31.05.16 р. у справі № 924/364/16 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №924/364/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.