ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2016 р. Справа № 911/2067/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ»

до Госпрозрахункового підприємства «Магістраль»

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (ліквідатор);

від відповідача не зявилися;

Присутній: ОСОБА_2

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Науково-виробнича фірма «ФЕРОКЕРАМ» (далі позивач) звернулося з позовом до Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» (далі відповідач) про витребування з незаконного володіння Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» структурний підрозділ «Автостоянка на 105 автомобілів», який знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський 95 «б», в тому числі: 1) Приміщення чергових з двома автомобільним боксами, 2) Туалет, 3) Огорожа території автостоянки, 4) Тверде покриття (асфальт) території автостоянки, 5) Мережа електропостачання автостоянки, 6) Телефонна мережа, 7) Відстійник липневих води, 8) касовий апарат, 9) холодильник «Кристал» на користь Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ». Також 29.06.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову від 24.06.2016 (№ 76/16 від 29.06.2016), згідно якої останній просив суд на підставі ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України вжити заходів до забезпечення позову та заборонити Госпрозрахунковому підприємству «Магістраль» проводити будівельні роботи за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський 95 «б», заборонити Госпрозрахунковому підприємству «Магістраль» вчиняти дії щодо реєстрації права власності на обєкт (обєкти), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський 95 «б», яка прийнята судом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач намагається зареєструвати право власності на обєкт нерухомості, який належить позивачеві на праві власності, порушуючи право власності позивача, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.06.2016 порушено провадження у справі № 911/2067/16, розгляд справи призначено на 15.07.2016.

28.07.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача разом з супровідним листом від 28.07.2016 (вх. № 15576/16 від 28.07.2016) надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2578/16 від 05.02.2016), згідно яких останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю, а також застосувати до позовних вимог позовну давність тривалість у три роки на підставі ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України. Вказаний відзив та заяву про застосування позовної давності прийнято судом.

29.07.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення від 29.07.2016 (вх. № 15647/16 від 29.07.2016), згідно яких останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, які прийнято судом.

29.07.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 29.07.2016 (вх. № 15648/16 від 29.07.2016), згідно якої останній на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги та просив суд витребувати з незаконного володіння Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруди: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський (50-річчя Перемоги), будинок 95 «б» на користь Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ». Вказана заява прийнята до розгляду судом.

У судовому засіданні 29.07.2016 оголошено перерву до 05.08.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.08.2016 розгляд справи відкладено на 12.08.2016.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову № 16 від 26.12.2011 передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У судовому засіданні 12.08.2016 суд, розглянувши заяву позивача про заборону Госпрозрахунковому підприємству «Магістраль» проводити будівельні роботи за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський 95 «б», заборону Госпрозрахунковому підприємству «Магістраль» вчиняти дії щодо реєстрації права власності на обєкт (обєкти), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський 95 «б», вирішив відмовити у її задоволенні, оскільки заявником не доведено суду наявності підстав для застосування таких заходів до забезпечення позову.

У судовому засіданні 12.08.2016 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання 12.08.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами за відсутності представників відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач в якості обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.05.1992 на підставі рішення Білоцерківського виконкому № 1-3-95 було прийнято рішення про дозвіл на будівництво тимчасової платної автостоянки для виробничого обєднання «ФЕРОКЕРАМ».

26.05.1992 прийнято рішення Білоцерківським міськвиконкомом за № 175 про надання виробничому обєднанню «ФЕРОКЕРАМ» земельної ділянки площею 0,34 га для обладнання тимчасової платної автостоянки.

21.12.1992 за рішенням № 379 Білоцерківського міськвиконкому збільшено розмір земельної ділянки на 132 кв.м.

В період з 26.05.1992 по 30.12.1993 проведено будівельні роботи за кошти виробничого обєднання «ФЕРОКЕРАМ» на вищевказаній земельній ділянці.

Відповідно до змісту п. 2 наказу «Про ліквідацію виробничого обєднання «ФЕРОКЕРАМ» № 469 від 30.12.1992 правонаступником майнових прав, в тому числі банківських рахунків, ВО «ФЕРОКЕРАМ» вважати орендне підприємство Науково Виробничу фірму «ФЕРОКЕРАМ».

Актом про приймання в екпслуатацію робочою комісією від 30.12.1993 Управлінням капітального Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ» прийнято в експлуатацію тимчасову автостоянку на 105 автомобілів по вул. Олександрійській та присвоєно інвентарний номер 0361.

Відповідно до змісту п. 10 Акту, обєкт будівництва автостоянка має наступні характеристики: - огорожа з металевої сітки; - двоповерхова будівля павільйону, цегляна з залізо-бетонними перекриттями; - вбиральня на 2 очка; - залізобетонний бензомастислоутворювач; - 2 гаража із залізобетонних конструкцій.

18.12.2002 між ЗАТ НВФ «ФЕРОКЕРАМ» (Благодійник) та Білоцерківським регіональним благодійним фондом «Сприяння» (Набувач) укладено договір за № 18/175, згідно п. 1 якого благодійник безоплатно передав, а набувач прийняв у тимчасове безоплатне користування структурний підрозділ ЗАТ НВФ «ФЕРОКЕРАМ» - автостоянку, яка розташована за адресою: м. Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги, 95 «б».

В 2011 році Закрите акціонерне товариство Науково-Виробнича фірма «ФЕРОКЕРАМ» перейменовано в Публічне акціонерне товариство Науково-Виробнича фірма «ФЕРОКЕРАМ».

27.05.2015 загальними зборами акціонерів ПАТ НВФ «ФЕРОКЕРАМ» прийнято рішення про добровільну ліквідацію товариства та обрано ліквідаційну комісію. Відповідно до наказу № 4 від 07.05.2015 ПАТ НВФ «ФЕРОКЕРАМ» було почато процедуру інвентаризації.

В ході інвентаризації було виявлено, що відокремлений структурний підрозділ «Автостоянка» ПАТ НВФ «ФЕРОКЕРАМ» було передано на підставі договору № 18/175 від 18.02.2002 в безоплатне користування Білоцерківському регіональному благодійному фонду «Сприяння» на пять років.

Згідно п. 2 додаткової угоди № 1 до договору № 18/175 від 18.12.2002, доповнено пункт основного договору положенням, що якщо за три місяці до кінцевої дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення, зміну, розірвання, то зазначений договір вважається пролонгованим автоматично строком на 5 років. Оскільки сторони не заявляли про припинення договору, то договір № 18/175 від 18.12.2002 повинен діяти до 18.12.2017.

В ході перевірки інформації по вищевказаному обєкту було встановлено, що набувач передав структурний підрозділ автостоянка, разом із закріпленим за ним майном у тимчасове безоплатне користування відповідачу на підставі договору № 3 від 19.12.2002 без згоди позивача.

Позивач вважає, що така передача є порушенням п. 6 договору № 18/175 від 18.12.2002, в якому зазначено, що жодна із сторін не має права передавати права і обовязки по договору третій особі без згоди на те іншої сторони, а також достроково розірвати договір в односторонньому порядку.

15.03.2016 позивач зареєстрував право власності на нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруди: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: м. Біла Церква, бульвар Олександрійський 95 «б», і таким чином набув право користування земельною ділянкою, на якій розміщено це майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 120).

17.05.2016 відповідачем подано скаргу № 15 на рішення державного реєстратора до Міністерства юстиції України, в якій останній просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ НВФ «ФЕРОКЕРАМ».

Після ознайомлення з вказаною скаргою позивачу стало відомо, що відповідач виготовив документи на будівництво та намагається зареєструвати право власності на обєкт, який належить позивачу. Крім того, 26.05.2016 Білоцерківською міською радою прийнято рішення № 166-11 «Про поновлення договору оренди землі». Таке рішення приймалось на підставі договору № 3 від 19.12.2002, укладеного між Білоцерківським регіональним благодійним фондом «Сприяння» та відповідачем.

Пунктом 1.8 вищевказаного рішення Госпрозрахунковому підприємству «Магістраль» поновлено договір оренди землі під розміщення існуючої автостоянки в місті Біла Церква по бульвару Олександрійський, 95-Б, загальною площею 0,3499 га, строком на 5 років, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, кадастровий номер: :03:022:0114.

Відповідач в обґрунтування заперечень на позов посилається на те, що він правомірно володіє автостоянкою, що підтверджується договором оренди № 14 від 09.04.2008, відповідно до якого Білоцерківська міська рада надала Госпрозрахунковому підприємству «Магістраль» в строкове платне користування земельну ділянку під розміщення автостоянки, яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, бул. 5-річчя Перемоги-б (стара назва) строком на 5 років.

14.06.2016 між Білоцерківською міською радою та Госпрозрахунковим підприємством «Магістраль» було укладено договір оренди № 13, у відповідності до якого оренда вказаної земельної ділянки була продовжена ще на 5 років.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка за адресою: м. Біла Церква, бул. 50-річчя Перемоги 95-б, належить на праві оренди Госпрозрахунковому підприємству «Магістраль», власником якої являється Білоцерківська міська рада.

Враховуючи, що у позивача відсутні докази на підтвердження факту приналежності йому спірного майна на праві власності, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Предметом позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 115), є вимоги про витребування з незаконного володіння Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруди: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський (50-річчя Перемоги), будинок 95 «б» на користь Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ».

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Приписами ст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ст.ст. 317, 319 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, та без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Суд встановив, що 15.03.2016 позивач зареєстрував право власності на нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруди: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: м. Біла Церква, бульвар Олександрійський 95 «б», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 120); 17.05.2016 відповідачем подано скаргу № 15 на рішення державного реєстратора до Міністерства юстиції України, в якій просить відповідач скасувати рішення про державну реєстрації права власності за ПАТ НВФ «ФЕРОКЕРАМ»; після ознайомлення з вказаною скаргою позивачу стало відомо, що відповідач виготовив документи на будівництво та намагається зареєструвати право власності на обєкт, який належить позивачу; відповідач на підставі договору оренди з Білоцерківської міською радою орендує земельну ділянку, на якій знаходиться обєкт нерухомості, власником якого є позивач; вказані дії відповідача свідчать про порушення відповідачем права власності позивача, яке підлягає захисту на підставі ст. 387 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про витребування з незаконного володіння Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруди: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський (50-річчя Перемоги), будинок 95 «б» на користь Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ».

Крім того, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача (а.с. 78).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на те, що спірне майно є власністю позивача з 15.03.2016, а подання відповідачем скарги на дії державного реєстратора, зі змісту якої позивач дізнався про перебування в оренді у відповідача на підставі договору з Білоцерківської міською радою, земельної ділянки, на якій знаходиться належне позивачеві нерухоме майно, свідчить про те, що про порушення своїх прав власника позивач дізнався лише у 2016 році, в той час, як з даним позовом звернувся до суду 24.06.2016, що підтверджується відміткою на поштовому конверті (а.с. 43), тобто в межах загальної позовної давності, а тому підстав для застосування при вирішенні спору норми, що міститься у ч. 4 ст. 267 ЦК України немає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про витребування з незаконного володіння Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруди: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський (50-річчя Перемоги), будинок 95 «б» на користь Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ» є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Судом критично оцінюються посилання відповідача на те, що позивачем не доведено суду неправомірності володіння відповідачем спірним обєктом нерухомості, оскільки як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 120) позивач є власником нежитлової будівлі (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруд: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський (50-річчя Перемоги), будинок 95 «б».

Усі інші твердження та заперечення сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача, а витрати по сплати судового збору за подання позовної заяви на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати з незаконного володіння Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Фастівська, буд. 19; ідентифікаційний код 32215446) нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 50,4 кв.м.; споруди: вбиральня на 2 особи літ. Б, Бензомасловловлювач літ. Д, ворота - № 1, огорожа з металевої сітки - № 2, покриття з щебня та бетону (загальна площа 3 820 кв.м.) - № 3, асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв.м.), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський (50-річчя Перемоги), будинок 95 «б» на користь Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Фастівська, буд. 23; ідентифікаційний код 14310891).

3. Стягнути з Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Фастівська, буд. 19; ідентифікаційний код 32215446) на користь Публічного акціонерного товариства Науково-виробничої фірми «ФЕРОКЕРАМ» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Фастівська, буд. 23; ідентифікаційний код 14310891) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 15.08.2016

Суддя П.В.Горбасенко