УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.08.2016Справа № 910/14875/16

Суддя Мельник В.І., розглянувши

позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ЛАРІОНОВ І ПАРТНЕРИ"

до Товариство з обмеженою відіповідальністю "ДЖІ ЕНД БІ ГРУП"

про про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

Згідно з ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

При цьому, п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що позовна заява підлягає поверненню, коли в позовній заяві відсутні відомості про прізвище та посаду керівника юридичної особи або до позовної заяви не додано належні документи на підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді (ч. ч. 3-6 ст. 28 ГПК України), і на ці документи немає посилання в заяві.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем не додано жодних доказів, які б підтверджували повноваження О.В. Ларіонова, який підписав позовну заяву № б/н від 18.07.16р. діяти від імені позивача в якості Директора (протокол, наказ, витяг з ЄДР тощо).

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору;

Підставами позову в господарському судочинстві є обставини, тобто юридичні факти, на яких грунтується вимога позивача. Підстава позову складається з таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних правовідносин, належність сторін до цієї справи та привід до позову. Дані матеріально-правові вимоги (предмет позову) виникають при порушенні прав та невиконанні обов'язків, які випливають з домовленості між сторонами, тобто з договору. Таким чином, договір є опосередкованою підставою виникнення юридичного факту - дії (бездіяльності), що порушує умови даного правочину, та вимоги, яка виникає після порушення прав та невиконання обов'язків стороною по договору. Отже, підставами виникнення вимоги позивача за даним позовом є факти порушення умов правочинів іншою стороною по договору, які випливають зі змісту договорів, доданих до позовної заяви та зазначених у її змісті.

Проте, у своєму позові позивач просить суд зобов'язати укласти між позивачем та відповідачем: 1. Акт приймання-передачі до договору суборенди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, площею 86,4814 га; 2. Акт приймання-передачі до договору суборенди земельних ділянок, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Пономарьова, загальною площею 90,3750 га та 56,7378 га; 3. Акт приймання-передачі до договору суборенди земельної ділянки, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Городище, площею 123,5210 га; 4. Акт приймання-передачі до договору суборенди нежитлових приміщень.

Оскільки кожен окремий договір, а також факт порушення його умов, є окремими підставами позову, то предметом позову даної позовної заяви є об'єднані вимоги, що виникають з різних підстав, а докази виникли на підставі різних договорів, а саме: договору суборенди земельної ділянки № 1-2306 від. 23.06.2016р., договору суборенди земельної ділянки № 2-0307 від 03.07.2016р., договору суборенди земельної ділянки № 3-2606 від 26.06.2016р., договору суборенди нерухомого майна № 3-0507 від 05.07.2016р., - що порушує вимоги ч.1 ст. 58 ГПК України, якою передбачена можливість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві, якщо вони зв'язані між собою однією підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому суд зазначає, що для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено всі договори. При вирішенні спору, судом мають бути оцінені всі докази для дослідження наявності чи відсутності підстав для зобов'язати укласти акти приймання-передачі.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

За поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню чотири окремих спори між тими ж сторонами.

Таким чином, враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, що суперечить правилам ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого, зазначений позов підлягає поверненню без розгляду.

Вказану правову позицію також висловлено в постанові Вищого господарського суду України № 905/2792/13 від 18.07.2013, постанові Вищого господарського суду України № 917/207/13-г від 30.04.2013.

Окрім того, жодних перешкод у зверненні позивача до суду з окремими позовами за кожним з договорів окремо не існує.

Не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів,відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд зазначає, що додані до позовної заяви чотири копії описів вкладення не можуть вважатися належним доказом, оскільки з них не можливо дійти достовірного висновку про відправлення саме копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві, так як у вказаних документів відсутні дані про найменування предметів відправлення та отримувача.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначаємо, що витребування додаткових доказів з ініціативи господарського суду, а не за клопотанням сторін, які з різних причин не можуть подати ті чи інші докази, не передбачено статтею 38 Господарського процесуального кодексу України, та суперечить принципу змагальності, закріпленому в пункті 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Суддя В.І. Мельник

Додаток:

- клопотання про забезпечення позову на 17 акр.