РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016Справа №910/10877/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островська О.С.

розглянувши справу № 910/10877/16

за позовом приватного акціонерного товариства

"ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ЧОРНОМОРЕЦЬ"

до публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

про тлумачення змісту договору

та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

до приватного акціонерного товариства "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ

"ЧОРНОМОРЕЦЬ"

про тлумачення змісту договору.

за участю представників сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з'явився;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Крачковська І.М., довіреність б/ від 25.05.2016р.; Волощук О.М., довіреність б/н від 01.08.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося приватне акціонерне товариство «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (надалі - позивач) з позовом до публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (надалі - відповідач) про тлумачення змісту договору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує необхідністю тлумачення змісту окремих частин правочину - Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме: пункту 6 Додатку № 1 Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року до кредитного договору; пункту 6.6 кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року; пункту 13 Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року до кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016р. порушено провадження у справі № 910/10877/16 та розгляд справи призначений на 14.07.2016р.

17.06.2016р. до початку розгляду справи через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява до приватного акціонерного товариства "Футбольний Клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" про тлумачення змісту окремих частин кредитного договору.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано наявністю протиріч у п.8.4 і п.11.9 кредитного договору. Так, на думку позивача, п.8.4 кредитного договору є нечітким та таким, що протирічить умовам п.11.9, що зумовлює необхідність тлумачення його змісту в розумінні, а саме, що слід розуміти під виразом, передбаченим п. 11.9 кредитного договору: «будь-які повідомлення, між Банком і Позичальником, … «мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої Сторони договору».

Зазначене, на думку позивача за зустрічним позовом, зумовлює необхідність тлумачення п.8.4 кредитного договору в контексті протиріч умов п.8.4 та п.11.9, а саме: питання початку відліку строку, встановленого в п.8.4 Кредитного договору, з врахуванням особливостей, визначених п.11.9 кредитного договору, та належного повідомлення сторони договору (а саме моменту набрання юридичної сили повідомлення-вимоги).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2016р. зустрічну позовну заяву публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про тлумачення змісту окремих частин кредитного договору прийнято для спільного розгляду з первісною позовною заявою.

13.07.2016 р. на адресу Господарського суду міста Києва від приватного акціонерного товариства "Футбольний Клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважних представників, які у день судового засідання 14.07.2016р. будуть приймати участь в іншому суді.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) у судове засідання 14.07.2016р. не з'явився та витребувані судом документи не подав.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) заперечив щодо задоволення клопотання позивача (відповідача за зустрічним позовом) про відкладення розгляду справи.

Проте, враховуючи, що сторони не виконали вимоги ухвали суду від 13.06.2016р. та не подали витребувані судом документи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. розгляд справи був відкладений на 02.08.2016р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) та неподанням сторонами витребуваних доказів.

21.07.2016р. через загальний відділ господарського суду від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшли витребувані судом докази.

01.08.2016р. через загальний відділ господарського суду від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшли витребувані докази та відзив на зустрічну позовну заяву.

02.08.2016р. через загальний відділ господарського суду від ПрАТ Футбольний Клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а від ПАТ «Сбербанк» - відзив на зустрічну позовну заяву.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) у судове засідання 02.08.2016р. не з'явився.

Присутній у судовому засіданні 02.08.2016р. представники відповідача (позивача за зустрічним позовом) заперечили щодо задоволення клопотання позивача (відповідача за зустрічним позовом) про відкладення розгляду справи та зазначили про наявність усіх доказів, необхідних для розгляду справи по суті.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014р., розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи, що позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) були подані всі витребувані судом докази та пояснення, У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Присутні в судовому засіданні представники відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтримали вимоги за зустрічним позовом та заперечили щодо задоволення первісного позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2011р. між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК») (надалі та - Банк/Кредитор) та ПрАТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (надалі - Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО, з внесеними в подальшому змінами та доповненнями, (далі - кредитний договір), за умовами якого Позичальнику надано кредит у сумі 41 586 388,00 (сорок один мільйон п'ятсот вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім) доларів США 00 центів, з процентною ставкою за користування Кредитом в розмірі - «LIBOR USD 6M» + 11,5% річних в доларах США, але не менше 12% річних, з останнім днем дії Кредитної лінії - 30 червня 2018 року.

Статтею 213 Цивільного кодексу України передбачено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Згідно ч. 2 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Звертаючись до суду з вимогою про тлумачення пункту 6 Додатку № 1 Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року позивач зазначає, що згідно із пунктом 3 Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року до кредитного договору «цей Договір не є новацією. Сторони домовились викласти в новій редакції «Порядок визначення розміру процентної ставки по кредитному договору» - Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, що є додатком до цього Договору про зміни № 6 і є його невід'ємною частиною».

При цьому Додаток № 1 до кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року названий «Особливі умови кредитування».

ПрАТ «ФК «Чорноморець» зазначає, що пункт 6 Додатку № 1 Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року слід вірно розуміти у тому значенні, що даним додатком до кредитного договору внесені певні «Особливі умови кредитування», а сам кредитний договір (в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року) діє в частині, що не змінена Додатком № 1.

Також, позивач зазначає, що трактування відповідачем пункту 6 Додатку № 1 до кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року) у тому значенні, що Додатком №1 вносяться певні зміни до кредитного договору, при цьому залишаються діяти окремі положення кредитного договору та Додатку №1 в редакції від 15 липня 2011 року, є невірним.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову в частині вимог про необхідність тлумачення пункту 6 Додатку № 1 Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року, у зв'язку із тим, що судом не встановлено обставин наявності спору щодо його розуміння сторонами, а сам пункт є зрозумілим та не потребує додаткового тлумачення.

Відповідно до п. 6 Додатку № 1 «Особливі умови кредитування» Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року до кредитного договору з моменту набуття чинності цим Додатком кредитний договір діє в частині, що не змінена цим додатком.

Таким чином, п. 6 Додатку № 1 до договору в редакції 15 липня 2011 року не є чинним з огляду на викладення Договором про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року договору кредиту від 15 липня 2011 року у новій редакції разом із додатком №1, що є його невід'ємною частиною.

Крім того, позивачем за первісним позовом заявлено позовну вимогу про тлумачення пункту 6.6 кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року.

Позивач зазначає, що 02 лютого 2015 року відповідачем направлено на адресу ПрАТ «ФК «Чорноморець» повідомлення № 61/5/56, в якому було зазначено, що:

- з 11 лютого 2015 року нараховується підвищена процентна ставка по кредиту у розмірі LIBOR USD 6M + 13,5%, але не менше 14,0% річних - за порушення зобов'язання по складанню Акта звірки за січень (п.6 Додатку № 1 до кредитного договору);

- з 14 березня 2015 року ставка по кредиту буде додатково збільшена та встановлена на рівні LIBOR USD 6M + 15,5%, але не менше 14,0% річних - порушення зобов'язання з надання документів з оренди земельної ділянки (п.2.11. Додатку № 1 до кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 12 від 30 квітня 2014 року).

Підвищення процентної ставки здійснено на підставі п.6.6 кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року.

При цьому позивач вказує, що застосування до нього Банком санкцій у вигляді збільшення процентної ставки застосовувалася процентна ставка у мінімальному розмірі 12%, незважаючи на показник LIBOR USD 6M, після застосування зазначених санкцій ставка вже не носить мінімальний характер та повинна розраховуватися в залежності від показника LIBOR USD 6M, не може бути фіксованою « 14%», як зазначено ПАТ «Сбербанк».

З огляду на викладене суд зазначає, що складання акту звірки передбачено п.2.1 Додатку № 1 в редакції Договору № 6, а відповідальність у вигляді підвищення процентної ставки на 2% встановлена п.6.6 договору в редакції Договору про внесення змін № 12 від 30 квітня 2014 року.

Отже, зазначений пункт договору у чинній редакції не містить відповідальності за порушення обов'язку складення акту звірки.

Відповідно до п.6.6 кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року:

- збільшення облікової ставки Національного банку України, розмір процентної ставки за користування Кредитом, що діє на дату настання такого випадку, починаючи з 20-го (двадцятого) календарного дня від дня настання такого випадку збільшується прямо пропорційно збільшенню облікової ставки НБУ;

- порушення Позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених пунктом 2.5. цього Договору та підпунктами 2.4, 2.5, 2.6, 2.7 Додатку №1 до цього Договору за кожен випадок такого порушення розмір Маржі (і як наслідок, розмір змінюваної процентної ставки), що діє на дату настання випадку такого порушення, починаючи з 20-го (двадцятого) календарного дня від дня настання такого випадку встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 (два) процентних пункти.

Позичальник погоджує зазначену в цьому пункті Договору зміну розміру процентної ставки, що не потребує укладення Сторонами додаткової угоди до цього Договору.

Про настання подій, наслідком яких стало збільшення розміру процентної ставки за користування Кредитом, Банк письмово повідомляє Позичальника із зазначенням дати, з якої змінюється розмір процентної ставки за користування Кредитом, але в будь-якому випадку не пізніше ніж за 15 (п'ятнадцять) календарних днів до застосування нової процентної ставки за користування Кредитом.

Згідно з приписами п.6.6.1. договору, після виконання Позичальником своїх зобов'язань, невиконання яких призвело до встановлення процентної ставки в новому розмірі (згідно п.6.6. цього Договору), та надання Банку документів, підтверджуючих виконання таких зобов'язань, розмір діючої Маржі (і як наслідок, розмір змінюваної процентної ставки), починаючи з наступного робочого дня за днем надання до Банку таких підтверджуючих документів, зменшується на 2 (два) процентних пункти.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зазначеній частині.

Також, позивач зазначає про необхідність тлумачення моменту втрати чинності Договором про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року відповідно до його пункту 13, а саме: з моменту здійснення порушення позивачем умов пунктів 1, 3, 5, 8, 9 Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року або з моменту отримання позивачем відповідного повідомлення відповідача про припинення дії Договору про внесення змін №14 від 30 грудня 2014 року.

Судом встановлено, що 30 грудня 2014 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 14 до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, згідно п. 2 якого сторони домовились доповнити п. 6.3 статті 6 кредитного договору підпунктом 6.3.1 наступного змісту: « 6.3.1 Проценти нараховані за період з 15 липня 2014 року по 14 березня 2015 року підлягають сплаті в строк до 01 квітня 2015 року».

Згідно з п. 3 Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року сторони, зокрема, домовились доповнити ст. 7 кредитного договору п. 7.8 наступного змісту: « 7.8 Починаючи з 01 січня 2015 року Позичальник зобов'язаний забезпечити щомісячні надходження орендних/суборендних платежів за договорами, майнові права на отримання виручки за якими передані в заставу Банку згідно з підпунктами «н» - «у» п. 21 кредитного договору у сумі не меншій ніж 8 895 432,20 (вісім мільйонів вісімсот дев'яносто п'ять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 20 копійок.»

Пунктом 13 Договору про внесення змін №14 від 30 грудня 2014 року сторони погодили, що Договір про зміни № 14 укладений із скасувальною обставиною відповідно до ст. 212 ЦК України, в зв'язку з чим умови, викладені в цьому Договорі про зміни № 14, втрачають чинність в разі невиконання Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених пп. 1, 3, 5, 8, 9 цього договору про зміни.

З огляду на зазначене вище, обставина невиконання відповідачем обов'язку забезпечити щомісячне надходження, починаючи з 01 січня 2015 року, орендних/суборендних платежів за договорами, майнові права на отримання виручки за якими передані в заставу Банку згідно з підпунктами «н» - «у» п. 21 кредитного договору у сумі не меншій ніж 8 895 432,20 грн. (скасувальна обставина) мала місце 31 січня 2015 року.

Разом з тим, враховуючи ч. 5 ст.254 ЦК України, останнім днем строку виконання зобов'язання було 02 лютого 2015 року, а Договір №14 втратив чинність 03 лютого 2015 року.

Крім того, судом встановлено, що Господарський суд Одеської області у рішенні від 09 лютого 2016 року по справі № 916/4693/15 також досліджував питання визначення моменту втрати чинності Договору №14 від 30 грудня 2014 року та дійшов аналогічного висновку.

Зокрема, зазначеним рішенням встановлено, що обставина невиконання ПрАТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» обов'язку забезпечити щомісячне надходження, починаючи з 01 січня 2015 року, орендних/суборендних платежів за договорами, майнові права на отримання виручки за якими передані в заставу згідно підпунктами «н» у п. 21 кредитного договору у сумі не меншій ніж 8 895 432,20 грн. (скасувальна обставина) мала місце 31 січня 2015 року. Разом з тим, враховуючи ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем строку виконання зобов'язання було 02 лютого 2015 року, а Договір №14 втратив чинність, відповідно, 03 лютого 2015 року.

Таким чином, позовні вимоги у вказаній частині знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню шляхом тлумачення судом моменту втрати чинності Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року - та такою датою є 03 лютого 2015 року.

Дослідивши усі фактичні обставини правовідносин сторін та підстави позову, суд дійшов висновків про необхідність часткового задоволення первісних позовних вимог, а саме: про відсутність правових підстав для здійснення тлумачення пункту 6 Додатку № 1 Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року; пункту 6.6 кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року та тлумачення пункту 13 Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року.

Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами

ПАТ «Сбербанк» посилається на наявність протиріч у п.8.4 і п.11.9 кредитного договору, зокрема, п.8.4. кредитного договору є нечітким та таким, що протирічить умовам п.11.9, що зумовлює необхідність тлумачення його змісту в розумінні, зокрема, що слід розуміти під виразом, передбаченим п. 11.9 кредитного договору: «будь-які повідомлення, між Банком і Позичальником, … «мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої Сторони договору».

Згідно правової позиції Пленуму Верховного Суду України, висловленої у п. 3 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників в порядку позовного провадження.

Тобто лише при наявності спору суд може вирішувати питання про тлумачення правочину.

Таким чином, за відсутності спору між сторонами, тлумачення умов договору не допускається, так як це буде суперечити ст. 213 ЦК України.

Судом встановлено, що 26 квітня 2013 року між сторонами укладено Договір про внесення змін № 6 до кредитного договору, згідно з яким кредитний договір викладено в новій редакції, зокрема, в кредитному договорі сторонами погоджено наступні умови:

Пунктом 11.9 кредитного договору встановлено, що: «Будь-які повідомлення, попередження та інший обмін інформацією між Банком і Позичальником, що стосуються цього Кредитного договору, незалежно від того, передбачені вони цим Договором або ні, «мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої Сторони договору» кур'єром під розписку, рекомендованим або цінним листом/телеграмою …».

Пункт 8.1. кредитного договору передбачає, що Позичальник зобов'язується здійснювати часткове повернення Кредиту, наданого в межах встановленого ліміту Кредитної лінії, таким чином, щоб загальна заборгованість за Кредитною лінією не перевищувала відповідного розміру ліміту Кредитної лінії, визначеного в п. 1.2. Кредитного договору, станом на відповідну дату, з якої ліміт Кредитної лінії зменшується.

ПрАТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (Позичальник) належним чином не виконував покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, а саме в обумовлені строки не здійснював повернення кредиту, процентів у розмірах та термінах, що передбачені п.п. 1.2., 6.1.-6.3., 8.1. кредитного договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом п. 8.4. кредитного договору, у разі, якщо Банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це Позичальника із зазначенням у відповідній вимозі повної суми заборгованості, а Позичальник зобов'язаний, здійснити всі платежі за цим Договором на користь Банку (при цьому строкові платежі - проценти, комісії, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку Банк здійснив розрахунок заборгованості за цим Договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим Договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим Договором) в строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня відправлення Банком такого повідомлення (вимоги).

Із системного аналізу наведеного вище, суд вважає, що пункт 8.4. кредитного договору протирічить умовам п. 11.9 кредитного договору, а сторони неоднаково трактують положення пункту 8.4, що зумовлює необхідність тлумачення його змісту в розумінні, зокрема, що слід розуміти під виразом, передбаченим п. 11.9 Кредитного договору… «будь-які повідомлення, між Банком і Позичальником, … «мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої Сторони договору».

Зазначене зумовлює необхідність тлумачення п. 8.4 кредитного договору в контексті протиріч умов пунктів кредитного договору, 8.4 та 11.9, а саме: питання початку відліку строку встановленого в п.8.4 з врахуванням особливостей п.11.9 та належного повідомлення сторони договору (а саме моменту набрання юридичної сили повідомлення-вимоги).

Суд дійшов висновку, що за умовами п.11.9 кредитного договору будь-які повідомлення сторін мають юридичну силу у випадку, якщо вони викладені письмово і належним чином доведені до відома іншої сторони договору, під чим договір передбачає отримання/вручення повідомлення-вимоги стороні (стороною) договору.

Таким чином, кредитним договором закріплено істотну умову договору щодо юридичної сили будь-яких повідомлень, та в п. 11.9 Кредитного договору виражено наступне: «…що повідомлення будуть мати юридичну сили лише у випадку, коли вони будуть викладені письмово і доведені до відома іншої Сторони Кредитного договору, тобто що має значення в контексті - отримання/вручення вимоги.»

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із зустрічними позовними вимогами ПАТ «Сбербанк» зазначає, що метою тлумачення окремих частин правочину є з'ясування того, що в ньому виражено, зокрема, з урахуванням протиріч між пунктами п.8.4 та п.11.9 кредитного договору в частині визначення моменту (початку) відліку строку щодо вимоги в односторонньому порядку на дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором:

Протягом 10 (робочих) днів з дня відправлення Банком повідомлення-вимоги Стороні договору чи/або протягом 10 (робочих) днів з дня належного доведення до відома Сторони договору (тобто з моменту отримання/вручення повідомлення-вимоги).

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, настання події чи вчинення дії, з якою пов'язано його початок.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Позивач за зустрічним позовом зазначає про право вимоги кредитора про повернення повної заборгованості (передбачене п.8.4 кредитного договору), яке виникло згідно з п.11.9 кредитного договору не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня належного повідомлення сторони договору (доведення до відома іншої сторони договору (тобто з моменту отримання/вручення повідомлення-вимоги) змісту вимоги.

На думку ПрАТ «ФК «Чорноморець», право вимоги кредитора про повернення повної заборгованості виникає в строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня відправлення поштового повідомлення Банком.

З врахуванням того, що п. 11.9 кредитного договору визначено, що будь-які повідомлення, попередження та інший обмін інформацією між Банком і Позичальником, що стосуються цього Кредитного договору, незалежно від того, передбачені вони цим Договором або ні, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої сторони кур'єром під розписку, рекомендованим або цінним листом/телеграмою суд дійшов висновку, що правильне тлумачення п.8.4. кредитного договору з врахуванням обов'язкового порядку належного повідомлення сторін кредитного договору передбаченого п.11.9 кредитного договору та п. 8.4. кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 6 від 26 квітня 2013 року, полягає в тому, що початок відліку строку вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості - не пізніше 10 (десяти) робочих днів має розпочинати відлік з моменту доведення до відома іншої сторони (тобто з моменту отримання/вручення повідомлення-вимоги).

Відповідно до п.8.4. кредитного договору, у разі, якщо Банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це Позичальник в строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня відправлення Банком такого повідомлення (вимоги).

Всі повідомлення, що стосуються Кредитного договору мають юридичну силу, якщо вони відповідають істотним умовам визначеним за домовленістю Сторін договору, зокрема п. 11.9. цього кредитного договору.

Пункт 11.9 кредитного договору встановлює істотну умову Договору щодо того, що будь-які вимоги Банку мають юридичну силу з моменту доведення до відома іншої сторони (з моменту отримання/вручення повідомлення-вимоги).

Таким чином, моментом відліку строку з якого Позичальник повинен повернути кредитні кошти в повному обсязі, слід вважати момент доведення до відома іншої Сторони договору (момент отримання повідомлення-вимоги має розпочинатися відлік 10 (десяти) робочих днів на повернення повної заборгованості за кредитом для Основного боржника.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини, виходячи із системного аналізу норм та приписів чинного законодавства, а також положень укладеного між сторонами правочину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» за первісною позовною заявою підлягають частковому задоволенню, в частині тлумачення моменту втрати чинності Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, а вимоги ПАТ «СБАРБАНК» за зустрічною позовною заявою знайшли своє підтвердження та обґрунтованість при розгляді справи, а тому вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню повністю в частині тлумачення змісту п.8.4 та п.11.9 умов кредитного договору.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються за первісною позовною заявою на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, за зустрічною позовною заявою - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов приватного акціонерного товариства «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» про тлумачення змісту договору задовольнити частково.

2. Здійснити тлумачення пункту 13 Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року щодо моменту втрати чинності Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, зазначивши, що таким моментом є момент здійснення порушення позивачем умов пунктів 1, 3, 5, 8, 9 Договору про внесення змін № 14 від 30 грудня 2014 року, а саме 03 лютого 2015 року.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ) на користь приватного акціонерного товариства «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (65039, м. Одеса, пр. Гагаріна, 12а; ) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

5. Зустрічний позов публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про тлумачення змісту окремих частин договору задовольнити повністю.

6. Здійснити тлумачення змісту окремих частин правочину - Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» та публічним акціонерним товариством «СБЕРБАНК» (в чинній редакції, викладеній в Договорі про внесення змін №6 від 26 квітня 2013 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року), а саме: п. 8.4. Кредитного договору, у разі, якщо Банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за Кредитним Договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це Позичальника із зазначенням у відповідній вимозі повної суми заборгованості, а Позичальник зобов'язаний, здійснити всі платежі за цим Договором на користь Банку (при цьому строкові платежі-проценти, комісії, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку Банк здійснив розрахунок заборгованості за цим Договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим Договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим Договором) в строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня належного доведення до відома Сторони договору (отримання/вручення такого повідомлення-вимоги).

7. Здійснити тлумачення змісту окремих частин правочину - Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» та публічним акціонерним товариством «СБЕРБАНК» (в діючій редакції викладеній в Договорі про внесення змін №6 від 26 квітня 2013 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року), а саме: п.11.9 Кредитного договору, згідно змісту якого - «..будь-які повідомлення мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої Сторони Договору (з моменту отримання/вручення такого повідомлення-вимоги)».

8. Стягнути з приватного акціонерного товариства «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (65039, м. Одеса, пр.. Гагаріна, 12а; ) на користь публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ) 2756,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 08.08.2016р.

Суддя А.І. Привалов