Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" серпня 2016 р. Справа № 906/547/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №2016/55 від 10.05.16р.

від відповідача: ОСОБА_2 - дов. від 14.04.14р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (м. Київ)

до Приватного підприємства "Миролюбівське" (с. Миролюбівка, Житомирський район, Житомирська область)

про стягнення 790683,57 грн.

Строк розгляду спору продовжено по 18.08.16р. за клопотанням сторони у відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 790683,57 грн. заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки №CVS 61409 від 24.02.14р., з яких 588406,47 грн. - сума основного боргу, 61545,59 грн. - пеня, 122412,27 грн. - штраф та 18319,24 грн. - 3% річних.

04.08.16р. на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог №3788 від 03.08.16р., згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 622456,09 грн. заборгованості, з яких 420178,99 грн. - сума основного боргу, 61545,59 грн. - пеня, 122412,27 грн. - штраф та 18319,24 грн. - 3% річних (а.с.119-120).

Суд ухвалою від 04.08.16р. у відповідності до ст. 22 ГПК України прийняв до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в засіданні суду позовні вимоги визнав частково в сумі основного боргу без коригування ціни за поставлену продукцію. Крім того, заявив клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафу, оскільки позивачем пропущений встановлений нормами чинного законодавства строк позовної давності для звернення до суду з даними вимогами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.02.14р. між сторонами був укладений договір поставки №CVS 61409 (а.с.12-18), відповідно до умов якого позивач (постачальник) в порядку і на умовах, передбачених цим договором, зобов'язується поставити і передати у власність, а відповідач (покупець) прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин (ЗЗР), добрива згідно специфікацій до цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 даного договору, загальна кількість товару визначається в специфікаціях, які с невід'ємною частиною цього договору. У випадку неможливості поставки товару в асортименті, передбаченому відповідною специфікацією, постачальник має право запропонувати покупцеві замінити вид товару, поставка якого неможлива, на аналогічний. У разі відмови покупця від заміни виду товару, поставка якого неможлива, вважається, що зобов'язання сторін щодо поставки такого товару припинені за взаємною згодою сторін.

Згідно з п.3.1 договору ціна товару зазначається у специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього договору. Ціна товару підлягає коригуванню у відповідності з п.3.4 цього договору.

Ціна договору визначається як сума вартості всього товару, поставленого постачальником покупцеві в рамках цього договору, що зазначається у видаткових накладних на товар (п. 3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору сторони визначили, що порядок розрахунків за окремий товар, а також необхідність забезпечення виконання зобов'язання покупця визначається у відповідній специфікації. Сторони можуть обрати наступний порядок розрахунків за товар.

Відповідно до пп.3.4.2.2 договору, базова ціна товару по кожному виду товару і його загальна вартість вказується в специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього договору. Вказані в специфікації в гривнях ціни і вартість товару підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку-фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідної специфікації. Під курсом банку розуміється середній курс ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_3" долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі-продажу іноземної валюти. Курс банку підтверджується довідкою банку з печаткою банку і підписом уповноваженої особи банку, яка видається щоденно постачальнику. Якщо на дату, пов'язану з виконанням цього договору, на яку вимагається курс банку (дата укладення цього договору, дата підписання специфікації, дата виставлення рахунку - фактури для попередньої оплати, виплата штрафних санкцій, відшкодування шкоди тощо), такий курс відсутній, сторони домовились застосовувати курс банку на попередню дату, яка найбільш наближена до дати, на яку вимагається курс банку.

Згідно п.3.4.3.3 договору, базова ціна товару по кожному виду товару і його загальна вартість вказується в специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього договору. Вказані в специфікації в гривнях ціни і вартість товару (тобто остаточна ціна і вартість товару) підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку - фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідної специфікації.

У відповідності до п.3.5 даного договору, сторони домовились вважати процедуру коригування ціни товару в порядку, вказаному в п.3.4 цього договору, чинною протягом всього строку дії цього договору і не вважати таке коригування ціни односторонньою зміною умов договору.

Оплата вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, з урахуванням положень цього договору (п.3.7 договору).

Пунктом п.7.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно специфікації №1/61409 від 24.02.14р. до зазначеного договору, позивач зобов'язався в термін до 29.03.14р. поставити відповідачу на умовах EXW в редакції Інкотермс 2010 селітру аміачну N=34,4% в мішках по 50 кг загальною масою 56 тон. При цьому, загальна вартість товару становить 217840,22 грн. з ПДВ (а.с.19).

Відповідно до даної специфікації сторони погодили, що оплата товару буде здійснена на умовах п.3.4.3 договору, а саме оплата після поставки у термін до 20.08.14р. - 100% від загальної вартості товару, вказаної в цій специфікації. При цьому сторони домовились, що коригування ціни здійснюється відповідно до положень договору. Середній курс ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_3" долара США до гривні - 9,30 грн. (за один дол. США).

18.04.14р. між сторонами була укладена Специфікація №2/65039,65041 до договору поставки, відповідно до якої сторони погодили, що позивач зобов'язаний в термін до 31.05.14р. поставити відповідачу на умовах DAP в редакції Інкотермс 2010 Гезегард 500 FW к.с. кількістю 500 літрів загальною вартістю 61840,00 грн. без ПДВ; АРАМО 45 кількістю 80 літрів загальною вартістю 12178,40 грн. без ПДВ. Вартість товару за вказаною специфікацією становить 88822,08 грн. з ПДВ (а.с.31).

Також зазначеною специфікацією сторони встановили, що оплата товару буде здійснена на умовах п.3.4.3 договору, а саме оплата після поставки у термін до 20.10.14р. - 100% від загальної вартості товару, вказаної в цій специфікації. При цьому сторони домовились, що коригування ціни здійснюється відповідно до положень договору. Середній курс ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_3" долара США до гривні - 11,42 грн. (за один дол. США).

Крім того, у даних специфікаціях сторонами погоджені додаткові умови, зокрема, у випадку, якщо покупець сплачує за простроченим рахунком - коригування остаточної ціни здійснюється одноразово на момент повної оплати за товар згідно виставленого рахунку.

На виконання зазначених умов позивач поставив відповідачеві передбачений специфікаціями товар, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі (а.с.20-22, 32-33).

Також відповідачу виставлено рахунки-фактури №61409/1292 від 19.08.14р., №65039/3740, №65041/3741 від 17.10.14р. для оплати поставленого товару, коригована вартість якого становила 307318,68 грн. без ПДВ по рахунку №61409/1292 від 19.08.14р., 84150,01 грн. без ПДВ по рахунку №65039/3740 та 16571,99 грн. без ПДВ по рахунку №65041/3741 (а.с.23, 34-35).

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості товару виконав частково, про що свідчать кредитові повідомлення від 21.08.15р., 27.08.15р., 25.09.15р., 30.09.15р., 25.12.15р., 28.12.15р., 20.11.15р., 08.12.15р., 11.12.15р. та 26.02.15р. (а.с.25-30, 36-39).

З довідок ПАТ "Креді ОСОБА_3" вбачається, що середньозважений курс гривні до іноземних валют для здійснення розрахунків за безготівковими операціями з продажу-купівлі іноземної валюти курс банку становив:

21.08.15р. - 22,174 грн. за 1 долар США;

27.08.15р. - 21,349 грн. за 1 долар США;

25.09.15р. - 21,598 грн. за 1 долар США;

30.09.15р. - 21,295 грн. за 1 долар США;

25.12.15р. - 23,050 грн. за 1 долар США;

28.12.15р. - 23856 грн. за 1 долар США;

20.11.15р. - 24,022 грн. за 1 долар США;

08.12.15р. - 22,981 грн. за 1 долар США;

11.12.15р. - 23,893 грн. за 1 долар США;

26.02.15р. - 27,036 грн. за 1 долар США.

З наведеного вбачається, що курс долара США на дати, пов'язані з виконанням умов договору, змінився більше ніж на 1% в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідних специфікацій (а.с.40-49).

Крім того, станом на 25.05.16р. (дата виставлення відповідачу рахунків на оплату товару (а.с.50-52)), курс банку складав 25,104 грн. за 1 долар США, що також свідчить про зростання в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідних специфікацій більше ніж на 1%.

У зв'язку з цим, позивач відповідно до умов пп.3.4.3.3 та на підставі пп.3.4.3.4.4 договору здійснив коригування ціни поставленого товару за простроченими рахунками згідно наступної формули.

Так, згідно п.3.4.3.4.4 договору, у випадку, якщо покупець сплачує за товар за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється за формулою, зазначеною в даному підпункті.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив оплату товару в повному обсязі, позивач направив йому рахунки-фактури з відкорегованою вартістю товару, яку необхідно доплатити станом на день виставлення цих рахунків-фактур (а.с.50-52).

Відповідно до пп.3.4.3.3 договору, вказані в специфікації в гривнях ціни і вартість товару (тобто остаточна ціна і вартість товару) підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку - фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідної специфікації.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив оплату рахунків-фактур, позивач застосував формулу, передбачену пп.3.4.3.4.4 договору для визначення вартості товару.

Здійснене позивачем коригування ціни поставленого товару є правомірним та обґрунтованим згідно умов договору поставки №CVS 61409 від 24.02.14р.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений товар, яка станом на день прийняття рішення у справі (з урахуванням коригування остаточної ціни товару) становить 420178,99 грн., яку позивач і просить суд стягнути в заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору поставки №CVS 61409 від 24.02.2014р.

Частиною 1 ст.193 ГК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання.

Як передбачено частинами 1 і 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 і ч.2 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав передбаченого договором зобов'язання щодо сплати вартості отриманого товару в повному обсязі та у встановлений договором строк.

Тому, з врахуванням наведеного вище, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 420178,99 грн. основного боргу суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18319,24 грн. 3% річних.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування позивачем до стягнення з відповідача 18319,24 грн. 3% річних проведено згідно вимог чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 61545,59 грн. пені та 122412,27 грн. штрафу.

Відповідно до ст.610, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Дійсно, п. 6.3 договору передбачено, що у випадку прострочення оплати товару покупцем проти строків, вказаних у відповідних специфікаціях та цьому договорі, покупець сплачує постачальнику неустойку у формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості товару. У випадку прострочення оплати товару покупцем більше, ніж на 30 календарних днів проти строків, вказаних у відповідних специфікаціях та цьому договорі, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної простроченої суми.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафу, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даною вимогою, враховуючи наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Відповідно до п.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).

Згідно приписів ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, зокрема: позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст.258 ЦК України).

Відповідно до п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013р. №10, перш ніж застосовувати позовну давність, суду слід зясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України) (п. 2.3 зазначеної постанови).

Матеріали справи (договір поставки від 24.02.14р., специфікації до договору, рахунки-фактури) свідчать, що відповідач повинен був розрахуватись з позивачем за поставлений товар в 2014р. (20.08.14р. по специфікації №1/61409 від 24.02.14р.; 20.10.14р. по специфікації №2/65039,65041 від 18.04.14р.), але всупереч умовам договору в зазначений термін борг позивачеві не сплатив.

Таким чином, суд вважає, що позивач дізнався про порушення свого права в 2014 році і у позивача виникло право на пред'явлення позову до суду в частині стягнення пені та штрафу на протязі одного року, тобто по 20.10.15р.

Однак, позивач звернувся з позовом до суду 03.06.16р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції діловодної служби (канцелярії) господарського суду Житомирської області, вх. №642/16.

Отже, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення пені та штрафу з відповідача.

Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В судовому засіданні 15.08.16р. представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафу, що відображено в протоколі судового засідання.

Слід зазначити, що пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013р. №10 визначено, що законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання.

З врахування вимог ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене та заяву відповідача щодо пропуску строку позовної давності позивачем, господарський суд відмовляє в позові в частині стягнення пені в сумі 61545,59 грн. та штрафу в розмірі 122412,27 грн. в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги в частині стягнення 420178,99 грн. основного боргу та 18319,24 грн. 3% річних обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи та підлягають задоволенню. А в частині стягнення 61545,59 грн. пені та 122412,27 грн. штрафу суд відмовляє в задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Миролюбівське", 12453, Житомирська область, Житомирський район, с. Миролюбівка, вул. Петровського, 1,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл", 01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3,

- 420178,99 грн. - основного боргу;

- 18319,24 грн. - 3% річних;

- 6577,47 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 61545,59 грн. пені та 122412,27 грн. штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено:19/08/16

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам