УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

08.08.2016Справа № 910/14321/16

Суддя Отрош І.М., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит»

про стягнення 88864 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

04.08.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення 88864 грн. 00 коп.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, та з інших підстав.

Відповідно до частини 2 статті 21 Господарського процесуального кодексу України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження в разі, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За відсутності згаданих умов, коли склад учасників спору не відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до ч. 4 п. 4.7 постанови Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Судом встановлено, що позовну заяву у справі № 910/14321/16 подано від імені Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Однак, як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 22147500, сформованого станом на дату подання позову (01.08.2016 відповідно до відбитку поштового штампу на поштовому конверті, в якому була надіслана позовна заява), в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться два записи щодо Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, з яки вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є припиненою 23.04.2013 (1 запис) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є припиненою 10.09.2015 (2 запис).

Суд зазначає, що громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (частина перша статті 128 Господарського кодексу України).

У п. 1.8 постанови Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 зазначено, що статус громадянина як суб'єкта підприємницької діяльності підтверджується відповідною випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а його особа - паспортом або іншим відповідним документом.

Відповідно до ч. 7 ст 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 станом на дату подання позову є припиненою (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), тобто склад учасників спору не відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, суд відмовляє у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд зазначає, що у випадку відсутності у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця, вона має звертатися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви відмовити.

2. Позовну заяву повернути позивачу.

Суддя І.М. Отрош