ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. Справа № 921/253/16-г/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Кузь В.Л.

суддів Желік М.Б.

Костів Т.С.

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 18.06.2016

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016

у справі № 921/253/16-г/14

за позовом: ОСОБА_2, с. Біла Тернопільський район

до відповідача 1: ОСОБА_3, м. Тернопіль

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник», м. Тернопіль

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача-1 - ОСОБА_4 - представник (довіреність б/н від 23.03.2015);

від відповідача-2 - Демчук С.С. - представник (довіреність б/н від 01.03.2016).

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 921/253/16-г/14 розподілено до розгляду в складі колегії - головуючий суддя Кузь В.Л. судді Желік М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 справі № 921/253/16-г/14 (суддя Руденко О.В.) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів до забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 справі № 921/253/16-г/14 та винести нову ухвалу, якою заборонити ОСОБА_3 використовувати свою частку у статутному капіталі в розмірі 15,92478 % під час реєстрації, голосування на загальних зборах товариства та заборонити ТОВ "Домобудівник" враховувати під час реєстрації, голосування на загальних зборах товариства частку у статутному капіталі ОСОБА_3 в розмірі 15, 92478%.

При цьому, скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано, що відповідач-1 , незважаючи на свій вихід з товариства відповідно до поданої ним заяви від 06.01.2015, продовжує приймати участь у загальних зборах учасників товариства, використовуючи свою спірну частку, що призвело, зокрема, до незаконного звільнення директора товариства - ОСОБА_2 При цьому, скаржник зазначає, що за таких обставин виникає ризик того, що ОСОБА_3, використовуючи свою частку в статутному капіталі товариства в розмірі 15,92478 %, право на яку втратив 27.01.2015, може голосувати та впливати на прийняття рішень товариства, які в подальшому підлягатимуть оскарженню та скасуванню в судовому порядку.

Разом з тим, скаржник звертає увагу на те, що заборона не враховувати частку ОСОБА_3 в розмірі 15,92478 % в статутному капіталі товариства є співрозмірною із заявленими позовними вимогами та ризиками, що виникають для ОСОБА_2 та не порушують права третіх осіб (учасників товариства), в тому числі і самого товариства, оскільки частка в розмірі 15,92478 % не є визначальною та не перевищує 40 % від статутного капіталу товариства, тому не перешкоджає проведенню загальних зборів учасників товариства.

Відповідачі подали на розгляд суду апеляційної інстанції заперечення проти апеляційної скарги, в яких просять суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 справі № 921/253/16-г/14 без змін, з підстав правомірності оскарженої ухвали.

Позивач участі свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 15.07.2016).

Норми статті 22 ГПК України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Суд зазначає, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, оскільки ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.07.2016 у даній справі представники сторін не викликались, і справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції обмежений 15-денним строком розгляду апеляційної скарги, поданої на ухвалу суду, та за відсутності клопотання про продовження строку, передбаченого ст. 102 ГПК України суд в порядку ст. 69 ГПК України суд позбавлений можливості його продовжити, відповідач жодних клопотань на розгляд суду не подав, судова колегія, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Представники відповідачів навели в судовому засіданні свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України в судовому засіданні 01.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників відповідачів, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 справі № 921/253/16-г/14, з огляду на наступне:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3, м. Тернопіль та до ТОВ «Домобудівник» про зобов'язання ТОВ «Домобудівник» скликати позачергові загальні збори, на яких постановити питання порядку денного про уступку частки в статутному капіталі товариства від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в розмірі 15,92478 %, що в гривневому еквіваленті становить 72 368 грн. та збільшення частки в статутному капіталі ОСОБА_2 на 15,92478 %; - внесення зміни до статуту ТОВ «Домобудівник» в частині збільшення частки ОСОБА_2 на 15,92478 %, що в гривневому еквіваленті становить 72 368 грн., та про визнання того, що ОСОБА_3 припинив свою участь у ТОВ «Домобудівник» з 27.01.2015.

Позивач також звернувся до суду із заявою від 26.04.2016 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 використовувати свою частку в статутному капіталі в розмірі 15,92478 % під час реєстрації, голосуванні на загальних зборах товариства та заборони ТОВ «Домобудівник» враховувати під час реєстрації, голосуванні на загальних зборах товариства частку у статутному капіталі ОСОБА_3 в розмірі 15, 92478%.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено про те, що, оскільки предметом спору являється частка ОСОБА_3 в розмірі 15,92478 %, яка повинна належати ОСОБА_2 та припинення правовідносин ОСОБА_3 з ТОВ «Домобудівник» з 27.01.2015, виникає ризик, що ОСОБА_3, використовуючи свою частку в статутному капіталі товариства в розмірі 15,92478 %, право на яку втратив 27.01.2015, може голосувати та впливати на прийняття рішень товариства, які в подальшому будуть підлягати оскарженню та скасуванню в судовому порядку.

Разом з тим, скаржник звертає увагу на те, що заборона не враховувати частку ОСОБА_3 в розмірі 15,92478 % в статутному капіталі товариства є співрозмірною із заявленими позовними вимогами та ризиками, що виникають для ОСОБА_2 та не порушує права третіх осіб (учасників товариства), в тому числі товариства, оскільки частка в розмірі 15,92478 % не є визначальною та не перевищує 40 % від статутного капіталу товариства, тому не перешкоджає проведенню загальних зборів учасників товариства.

Приписами статті 66 ГПК України передбачено право господарського суду на вжиття заходів до забезпечення позову, перелік яких є вичерпним та визначеним статтею 67 цього Кодексу, у тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, тобто як гарантія реального виконання рішення суду.

У постанові пленуму "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16 Вищий господарський суд України наголосив на обов'язковості поданні доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову та роз'яснив, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такі ж положення викладені у постанові пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006.

Аналогічні положення містяться у п. 47 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог.

Таким чином, підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Водночас, чинним законодавством передбачено заборону вжиття заходів забезпечення позову, які надають можливість втручання у внутрішню управлінську діяльність господарського товариства або створення перешкод у цій діяльності. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони, зокрема, участі акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства.

Крім того, заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) товариства.

Відповідно до п.п. 6.7, 6.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 № 4, суд має право заборонити вчинення певної дії лише товариству як юридичній особі, а не його органам. Стаття 67 ГПК України не передбачає такого заходу щодо забезпечення позову як заборона органам юридичної особи вчиняти певні дії. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору. Зокрема, не допускається винесення ухвал про:- заборону проводити реєстрацію акціонерів для участі в загальних зборах;- заборону акціонеру реєструватися для участі в загальних зборах або зобов'язання акціонера з'явитися та зареєструватися для участі в загальних зборах.

Обґрунтовуючи підстави для вжиття заходів до забезпечення позову, учасник товариства вказує на ймовірність прийняття загальними зборами рішень за участі відповідача-1, які в майбутньому можуть бути визнані недійсними в судовому порядку.

Враховуючи пряму заборону чинного законодавства стосовно вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони участі учасників (реєстрації для участі) чи неучасті у загальних зборах товариства та визначення правомочності таких загальних зборів, що є втручанням у внутрішню управлінську діяльність господарського товариства та створення перешкод у цій діяльності, судова колегія вважає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 справі № 921/253/16-г/14, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів до забезпечення позову, є правомірною та такою, що відповідає матеріалам справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що позов ОСОБА_2 на час розгляду апеляційної скарги уже розглянутий і рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.07.2016 у справі № 921/253/16-г/14 відмовлено в позові ОСОБА_2, с. Біла Тернопільський район до відповідача-1: ОСОБА_3, м. Тернопіль до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник», м. Тернопіль про зобов'язання ТОВ «Домобудівник» скликати позачергові загальні збори, на яких постановити питання порядку денного: - уступки частки в статному капіталі товариства від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в розмірі 15,92478 %, що в гривневому еквіваленті становить 72 368 грн. та збільшення частки в статутному капіталі ОСОБА_2 на 15,92478 %; - внесення зміни до статуту ТОВ «Домобудівник» в частині збільшення частки ОСОБА_2 на 15,92478 %, що в гривневому еквіваленті становить 72 368 грн., та про визнання таким, що ОСОБА_3 припинив свою участь у ТОВ «Домобудівник» з 27.01.2015.

При цьому, як вбачається з описової частини рішення, представник позивача заявляв усне клопотання про залишення позову без розгляду з ініціативи заявника. У задоволенні такого клопотання суд відмовив, посилаючись на ст. 81 ГПК України і прийняв рішення по суті, відмовивши у задоволенні позову. При цьому, у Львівського апеляційного господарського суду відсутні відомості про оскарження ОСОБА_2 даного рішення.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 справі № 921/253/16-г/14 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 18.06.2016 залишити без задоволення.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 04.08.2016.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.