ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016 Справа № 917/1252/15

За позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", вул. Броваря, 83, с. Олексіївка, Гребінківський район, 37411

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, вул.Родимцева,1а (гуртожиток), м. Київ

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, 37400, Полтавська обл., Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Євгена Гребінки, буд.45

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Гребінківська районна державна адміністрація, 37400, Полтавська обл., м. Гребінка, пров. Димитрова, 1

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р., оформленого протоколом № 26/11-13

Суддя Мацко О.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_4, довіреність № б/н від 16.09.2015 р.; ОСОБА_1;

від відповідача: ОСОБА_5, довіреність № б/н від 01.09.2015 р.; ОСОБА_6, довіреність № 01-08/16 від 01.08.2016 р.;

від третіх осіб : не з'явилися;

присутній : ОСОБА_7, слідчий Гребінківського СВ УМВС України у Полтавській області

02.08.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ : Розглядається позовна заява ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013 р., оформленого протоколом № 26/11-13.

Судовий процес за ініціативою суду фіксується технічними засобами відповідно до положень ч. 3 ст. 44 ГПК України та відображається у протоколі судового засідання на підставі положень ст. 81-1 ГПК України.

18.06.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (далі ПСП "Ярина", підприємство) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина", оформленого протоколом від 26.11.2013 р. № 26/11-13.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 31.08.2015 р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 р. у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням першої та постановою апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначені рішення та постанову, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.05.2016 р. у даній справі касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Господарського суду Полтавської області від 31.08.2015 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 р. у справі № 917/1252/15 скасовано, а справу № 917/1252/15 передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області. При цьому, Вищий господарський суд України вказав на необхідність при новому розгляді справи дослідити всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного розгляду спору по суті. Зокрема, колегією суддів зазначено наступне : "суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували питання щодо особистої участі позивача у загальних зборах підприємства, які відбулися 26.11.2013 р., так само судами не взято до уваги спростування доводів позивача про проведення зборів за її відсутності та щодо підроблення її підпису на протоколі від 26.11.2013 р. № 26/11-13".

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.05.2016 р. справу № 917/1252/15 прийнято до розгляду; ухвалою від 09.06.2016р. залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 та Гребінківську районну державну адміністрацію.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві та письмових поясненнях по суті спору.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях по суті спору.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 - представництво у судове засідання не забезпечила, відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" була належним чином та завчасно повідомлена про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на неї обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 - представництво у судове засідання не забезпечила, направивши на адресу суду письмові пояснення по суті спору, в яких зазначає, що заперечує проти позову (арк. справи 30, том справи 2).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Гребінківська районна державна адміністрація - представництво у судове засідання не забезпечила, вимог суду не виконала, відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" була належним чином та завчасно повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, а також про покладені на неї обов'язки, про що свідчать матеріали справи. Остання надіслала суду пояснення № 01-45/291 від 29.06.2016 р. (вх. № 8274 від 04.07.2016 р.) відповідно до яких повідомляє суд, що не має можливості виконати вимоги ухвали суду щодо надання матеріалів реєстраційної справи ПСП "Ярина", оскільки оригінал вищезазначеної реєстраційної справи було вилучено СВ Гребінківським РВУ МВС України у Полтавській області і до цього часу не повернуто.

На виконання вимог ухвали від 05.07.2016р. Гребінківський РВ УМВС України у Полтавській області надав на огляд у засідання матеріали реєстраційної справи ПСП "Ярина". Оригінали оглянуто у засіданні 02.08.2016р. та повернуто слідчому.

Позивач надав суду заяву вх. № 9536 від 02.08.2016 р. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони :

- ПСП "Ярина" (ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) подавати документи суб'єктам державної реєстрації для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення Приватного сільськогосподарського підприємства «Ярина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) шляхом ліквідації;

- суб'єктам державної реєстрації, в тому числі, але не виключно, Гребінківській районній державній адміністрації Полтавської області (адреса місцезнаходження: провул. Димитрова, 1, м. Гребінка, Полтавська обл., 37400) вносити запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення ПСП "Ярина" (ідентифікаційний код юридичної особи 32393484).

В обґрунтування даної заяви, позивач посилається на те, що у разі вчинення ПСП "Ярина" до прийняття судом рішення у даній справі дій щодо припинення підприємства, та у разі задоволення позову, корпоративні права заявника не буде поновлено, оскільки у такому випадку, на момент ухвалення судового рішення ПСП "Ярина" вже буде припинено.

Представник позивача у засіданні погодився, що п.2 даного клопотання фактично визначає порядок примусового виконання вимог, зазначених у п.1 даного клопотання, суперечить ч.4 ст.68 ГПК України, та підтримує тільки клопотання про забезпечення позову в частині заборони відповідачу подавати документи суб'єктам державної реєстрації для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення Приватного сільськогосподарського підприємства «Ярина» (п.1 клопотання).

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, зі змісту статті 66 названого Кодексу випливає, що заходи до забезпечення позову вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову не обґрунтована з огляду на недоведеність ймовірності припущення утруднення або неможливості виконання рішення суду в майбутньому, зв"язку обраного засобу забезпечення позову з позовною вимогою.

За викладеного, а також з огляду на прийняття рішення у даному судовому засіданні, клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач надав суду перелік питань, які вважає за доцільне поставити експерту у разі призначення судової експертизи, а також запропонував експертну установу.

Відповідач надав суду :

- заперечення проти проведення судової експертизи, проте надав суду перелік питань, які вважає за доцільне поставити експерту, а також запропонував експертну установу (арк.справи 100-102, том 2);

- клопотання № 9534 від 02.08.2016 р. про припинення провадження у даній справі в порядку п. 1 ст. 80 ГПК України. В обґрунтування даного клопотання останній посилається на те, що позивач є фізичною особою, яка не є учасником товариства (вибула з товариства) і оспорюване ним рішення було винесено відповідачем після вибуття позивача з товариства. Резюмуючи дані твердження, відповідач вважає, що даний спір повинен розглядатися судом загальної юрисдикції.

Суд відхиляє дане клопотання за обґрунтуванням, наведеним у мотивувальній частині даного рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Згідно Статуту Приватне сільськогосподарське підприємство "Ярина" створене на підставі частини першої ст. 42 Конституції України, відповідно до чинного законодавства України, яке регулює порядок створення підприємств та їх діяльність.

Учасниками (власниками) приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" згідно Статуту в редакції станом на 2012 р. (том справи 1, а.с. 15-23) є : громадянка України ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Статут Приватного сільськогосподарського підприємства Ярина, затверджений рішенням загальних зборів учасників від 07.11.2012 р., оформлений протоколом № 07/11-12, містить відомості про засновників, предмет, цілі діяльності і управління підприємством, розмір статутного фонду із визначенням належних учасникам часток (том справи 1, а.с. 15-23).

Пунктом 3.2 Статуту в редакції 2012 р. визначено, що для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений Статутний капітал у розмірі 500,00 грн, який належить в рівних частках підприємства:

ОСОБА_2 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.

ОСОБА_1 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.

За даними позивача, 26.11.2013 рр. відбулися загальні збори учасників ПСП "Ярина", оформлені протоколом № 26/11-13 (копія наявна у матеріалах справи, том справи 1, а.с. - 13, оригінал протоколу був наданий в судовому засіданні 02.08.2016 р. слідчим СВ Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області), до порядку денного яких були включені питання:

1. Про обрання ОСОБА_8 та секретаря Загальних зборів учасників підприємства;

2. Про вихід ОСОБА_1 зі складу засновників підприємства, та передачу частки в Статутному капіталі ОСОБА_3, внесення змін в статутні документи ПСП "Ярина";

3. Про доручення внести зміни, і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_9

За результатами розгляду вказаних питань були прийняті наступні рішення:

1. ОСОБА_10 ОСОБА_8 Загальних зборів Учасників підприємства, а Дворик ОСОБА_11 загальних зборів Учасників підприємства.

2. Вивести із складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_1 та прийняти до складу Учасників ОСОБА_3, та внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина".

3. Доручити внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_12

При цьому, за даними позивача, ніякого повідомлення про вищезазначені загальні збори ні поштою, ні кур'єром, ні телефаксом вона не отримувала. У зв'язку цим у неї не було можливості взяти участь у загальних зборах, чим грубо порушені її права як учасника. Позивач зазначає, що вона не брала участі у вказаних зборах, тому не могла бути обрана головою зборів. Таким чином позивач вказує на те, що протокол № 26/11-13 від 26.11.2013 р., який містить підпис ОСОБА_1 є недійсним, оскільки вона його не підписувала. В обґрунтування даного факту позивач надає копію висновку почеркознавчої експертизи від 21.07.2015 р. (копія наявна у матеріалах справи, том справи 1, а.с. 84-94, том 2, арк.справи 38-48)

Відповідно до матеріалів справи, на підставі вказаного протоколу загальних зборів учасників ПСП "Ярина" № 26/11-13 від 26.11.2013 р. директору ПСП "Ярина" ОСОБА_9 було доручено внести зміни до статутних документів підприємства та провести державну реєстрацію цих змін. В зв'язку з вищевикладеним у лютому 2015 р. на підставі протоколу № 26/11-13 Загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013 р. реєстраційна служба Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області здійснила державну реєстрацію змін до установчих документів ПСП "Ярина", пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) підприємства.

Позивач, посилаючись на те, що участі у вищевказаних зборах не приймала, за прийняте рішення не голосувала, складений протокол № 26/11-13 не підписувала, вважає , що вказані збори були проведені з порушенням норм чинного законодавства України, рішення прийняті на них та оформлені протоколом № 26/11-13 від 26.11.2013 р. були прийняті за відсутності кворуму, чим порушені її права як учасника ПСП "Ярина" та просить суд визнати недійсним рішення загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", оформлене протоколом № 26/11-13 від 26.11.2013 р.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд Полтавської області (з яким погодилася апеляційна інстанція) у рішенні від 31.08.2015р. послався на те, що з 26.11.2013 р. корпоративні відносини між позивачем та відповідачем припинилися, і позивач не є учасником ПСП Ярина, оскільки саме 26.11.2013р. позивач подала нотаріально посвідчену заяву про вихід з товариства.

Водночас, скасовуючи рішення суду першої інстанції та постанову Харківського апеляційного господарського суду, Вищий господарський суд України підкреслив, що суди не встановили факт отримання підприємством відповідної заяви ОСОБА_1 про вихід з учасників ПСП "Ярина", зокрема директором чи органами зв'язку та дійшли передчасних висновків про припинення корпоративних відносин між позивачем і відповідачем. Разом з тим, на думку касаційної інстанції, з'ясування питання щодо особистої участі позивача у загальних зборах підприємства, які відбулися 26.11.2013р., залишилось поза увагою судів, так само як і спростування доводів позивача про проведення зборів за її відсутності та щодо підроблення її підпису на протоколі від 26.11.2013 №26/11-13.

Відповідно до приписів ст.111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов"язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

При новому розгляді справи, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, суд дійшов до наступних висновків:

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, скориставшись при цьому належним способом захисту, зокрема, наведеними в статті 16 ЦК України.

При вирішенні господарського спору суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом суб'єктивного права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до ст. 88 Господарського кодексу України, ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України від 19.09.1991 р. № 1576-XII "Про господарські товариства" (зі змінами та доповненнями) учасник господарського товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Як роз'яснено пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. ОСОБА_3 зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин" №3 від 25.02.2016р., встановлюючи момент виходу учасника з товариства, господарським судам слід враховувати, що таким моментом є дата спливу строку, передбаченого ч.1 ст.148 ЦК України, або інша дата, зазначена у заяві учасника, якщо така дата визначена з урахуванням вимог цієї норми ЦК України.

Судом досліджено наявну у матеріалах справи заяву позивача про вихід зі складу учасників ПСП Ярина, датовану 26.11.2013 р. (ап.с.74).

Судом встановлено, що заява ОСОБА_13 про вихід з підприємства була належним чином оформлена (нотаріально посвідчена), проте матеріалами справи не підтверджено факт її подання відповідачу у встановленому порядку - товариству чи передачі органами зв"язку. Позивач у судових засіданнях пояснив, що заява оформлялася з метою виходу з товариства, проте через недосягнення певних домовленостей між позивачем та третьою особою - гр.ОСОБА_3, якому планувалася передача корпоративних прав (в частині оплати корпоративних прав), позивач з товариства не виходила (12.12.2013р. позивач зверталася до підприємства з заявою про надання фінансової допомоги; 22.04.2014р., 22.06.2014р., 09.01.2015р. як засновник підприємства приймала участь у загальних зборах засновників та у прийнятті відповідних рішень - арк.справи 59-66, том2), а заява була передана ОСОБА_3, а потім передана товариству саме ОСОБА_3 Суд зобов'язував відповідача надати письмові пояснення стосовно того, яким саме чином заява була подана товариству. Письмових пояснень з цього приводу відповідач не надав, натомість його представник пояснив, що оригінал заяви був переданий товариству саме ОСОБА_3

Згідно даних Статуту ПСП "Ярина" та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час виникнення спірних правовідносин гр.ОСОБА_3 не був посадовою особою ПСП "Ярина" чи її засновником (учасником). Тобто, фактично, на думку суду, було порушено процедуру виходу учасника з товариства.

З'ясовуючи питання щодо особистої участі позивача у загальних зборах підприємства, які відбулися 26.11.2013р., суд дослідив оспорюваний протокол загальних зборів учасників підприємства від 26.11.2013р. №26/11-13 та протокол правомочності від 26.11.2013р. (оригінали надано для огляду слідчим СВ Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області).

Для встановлення справжності підпису ОСОБА_1 в зазначених протоколах позивач просить суд призначити судову почеркознавчу експертизу (усне клопотання заявлено у засіданні 05.07.2016р., письмове клопотання та перелік запропонованих питань - арк.справи 89-90, том 2). Відповідач проти задоволення клопотання про призначення експертизи заперечує з тих підстав, що на час підписання оспорюваного протоколу позивач не була учасником підприємтсва, та надав суду перелік запропонованих питань для проведення судової експертизи (арк.справи 200, том 2). Вирішуючи питання про необхідність призначення у даній справі експертизи, суд враховує наступне:

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, які входять до предмета доказування. У матеріалах справи наявна копія висновку експерта №449 від 21.07.2015р. Вказана судова експертиза проводилась Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України у Полтавській області на підставі постанови від 05.06.2015р. про призначення судової почеркознавчої експертизи, винесеної слідчим СВ Гребінківського РВ УМВС України у Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_7, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 12.03.2015р. Як вбачається з даного висновку, на експертизу був наданий, серед іншого, протокол №26/11-13 загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р. (на оригіналі протоколу, що оглядався судом у засіданні, міститься відмітка про те, що він є об'єктом експертного дослідження, тобто, досліджувався саме той протокол, який оспорюється в межах даної справи).

Як роз"яснив Пленум Вищого господарського суду України у постанові №4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", висновок судової експертизи, яку було проведено в рамках провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий у належним чином засвідченій копії.

Як вбачається з постанови Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015р., суд при попередньому розгляді справи критично поставився до наданого висновку, оскільки позивачем не було подано доказів, що судовий експерт внесений до Державного реєстру атестованих судових експертів. При новому розгляді справи судом з'ясовано, що експерт ОСОБА_14, якій було доручено проведення даної судової експертизи, має вищу юридичну освіту , кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1 (дослідження почерку і підписів), свідоцтво №453, видане ЕКК МВС України 16.03.1994р., включена до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (картка атестованого судового експерта - арк. справи 49-56).

Суд також враховує, що недотримання порядку призначення і проведення експертиз (у т.ч. й необґрунтоване її призначення) має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. І хоча формально строки розгляду спору не будуть порушені (у зв'язку з зупиненням провадження у справі на підставі ст.79 ГПК України), фактично сторони необґрунтовано довго перебуватимуть у стані судового спору (з урахуванням того, що позовна заява була подана до суду ще 18.06.2015 року). Таким чином, суд не вбачає підстав для призначення експертизи у даній справі та приймає до уваги як належний та допустимий доказ висновок експерта №449 від 21.07.2015 року (арк.справи 38-48, том 2 справи).

Згідно даного висновку, підпис в графі :"ОСОБА_8 загальних зборів Учасників ОСОБА_15ОСОБА_10" у протоколі №26/11-13 Загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" від 26.11.2013 року виконано не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

При цьому слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу прямої вказівки закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення.

Враховуючи, що на момент прийняття оспорюваного рішення загальних зборів позивач була його учасником з часткою 50% статутного фонду, суд приходить до висновку про наявність безумовної підстави для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників підприємства - прийняття його за відсутності кворуму. Доводи відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 даний факт не спростовують.

З урахуванням викладеного, оцінюючи усі докази в сукупності, суд дійшов до висновку про правомірність та обгрунтованість позовних вимог.

Клопотання відповідача про припинення провадження у справі не узгоджується з приписами чинного законодавства, оскільки відповідно до ст.12 ГПК України, підвідомчими господарським судам є справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами),у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 66-68, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у забезпеченні позову.

2. Позовні вимоги задовольнити.

3. Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р., оформлене протоколом № 26/11-13.

4. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (вул. Броваря, 83, с. Олексіївка, Гребінківський район, 37411, ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 08.08.2016 р.

Суддя О.С.Мацко

ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ