ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа № 925/739/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуз О.В., з секретарем судового засідання Голосінською Н.М.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача - представник не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", м. Київ

до відповідача: фізичної особи підприємця ОСОБА_2

про стягнення 49520 грн. 52 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов, у якому позивач просить стягнути із відповідача 50622 грн. 61 коп., з яких: 32969 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 9106 грн. 97 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1288 грн. 77 коп. пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 6757 грн. 74 коп. пені за несвоєчасне погашення простроченого кредиту, 500 грн. 00 коп. штрафу за порушення п. 6.1 договору.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, дотримувався позиції, викладеної в позовній заяві.

Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог у звязку з частковим погашенням відповідачем суми боргу, у якій просить суд стягнути з відповідача 32969 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 8006 грн. 52 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1950 грн. 14 коп. пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 6594 грн. 73 коп. пені за несвоєчасне погашення простроченого кредиту.

Вказана заява відповідає праву позивача, передбаченому статтею 22 ГПК України, заява вчасно надіслана відповідачу і доказ надіслання поданий суду. Суд вважає, що заяву позивача про зменшення позовних вимог необхідно прийняти до розгляду.

Відповідач у судове засідання не зявився, не подав суду письмовий відзив на позов, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, ухвали суду були направлені судом відповідачу за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні 04.08.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд виходить з наступного:

06.05.2015 між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (далі - Банк) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір (договір овердрафту) №10987-О-2 (далі Договір).

На підставі постанови Правління НБУ від 09.11.2015 №769 про віднесення позивача до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.11.2015 №203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк»».

Зазначеним рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних уповноваженою особою Фонду призначено ОСОБА_3.

Відповідно до п. 1.1 договору Банк надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування шляхом сплати з поточного рахунку Позичальника, відкритого в Банку, платіжних документів на суму, що перевищує залишок на такому рахунку (Овердрафт), але в межах визначеного цим договором ліміту Овердрафту, а Позичальник зобовязаний повернути банку заборгованість за Овердрафтом та сплатити проценти за користування Овердрафтом та інші платежі, передбачені цим договором.

Пунктом 1.2 Договору ліміт Овердрафту за цим договором складає 50000 грн. При цьому станом на перше число кожного місяця ліміт Овердрафту складає суму фактичної заборгованості за Овердрафтом.

Згідно з п. 1.3 Договору розмір плати за користування Овердрафтом складає 39% річних.

Термін користування Овердрафтом закінчується 05 травня 2016 року (п. 1.4 договору).

Пунктом 9.1 договору сторони визначили, що за повне або часткове неповернення у строки (терміни), що передбачені цим Договором, загальної заборгованості Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки (п. 1.3) за кредитним договором, від суми неповернутого в строк (термін) Овердрафту за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 9.2 Договору за повне або часткове прострочення сплати процентів за користування Овердрафтом Позичальник зобовязаний сплатити Банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня.

Як йдеться із позовної заяви та не оспорюється відповідачем, на виконання умов кредитного договору банк надав Позичальникові грошові кошти в сумі 50000 грн.

Відповідач не виконував зобов'язання по кредитному договору, у звязку з чим банк звернувся до суду з позовною заявою про примусове стягнення заборгованості.

Станом на 20.07.2016 позивач визначив заборгованість відповідача за кредитним договором №10987-О-2 від 06.05.2016 у розмірі 49520 грн. 52 коп., в тому числі: 32969 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 8006 грн. 52 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1950 грн. 14 коп. пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 6594 грн. 73 коп. пені за несвоєчасне погашення простроченого кредиту.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до частин 1,3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту прав і інтересів особи як присудження до виконання обовязку в натурі.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд прийшов до таких висновків.

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі укладеного кредитного договору №10987-О-2 від 06.05.2015. Свої зобовязання за цим договором позивач виконав належним чином.

Невиконання відповідачем належним чином своїх зобовязань щодо повернення позивачу коштів є порушенням прав позивача на своєчасне і повне отримання сум кредиту.

Відтак, позивач в порядку захисту своїх порушених прав відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України вправі вимагати від відповідача примусового виконання ним своїх зобовязань в натурі шляхом стягнення з нього боргів у вигляді суми неповернутого кредиту.

Заявлені позивачем у позові до стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками за користування кредитом відповідають їх фактичним сумам.

Стосовно застосування відповідальності за порушення виконання грошових зобовязань, суд виходить з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання грошових зобов'язань з повернення кредитних коштів та процентів за користування ними.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У Договорі сторони встановили, що за неповернення за цим договором суми загальної заборгованості позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної процентної ставки від суми неповернутого Овердрафту (п. 9.1 договору) та за прострочення сплати процентів за користування Овердрафтом в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня (п.9.2 договору).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Позивач нарахував відповідачу 1950 грн. 14 коп. пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 6594 грн. 73 коп. пені за несвоєчасне погашення простроченого кредиту. Розрахунок пені судом перевірено, він зроблений вірно.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 32969 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 8006 грн. 52 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1950 грн. 14 коп. пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 6594 грн. 73 коп. пені за несвоєчасне погашення простроченого кредиту.

В силу статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачем доведено і відповідачем не спростовано, що позивач отримав кредит і не повернув його у визначені в договорі строки.

У позовній заяві позивач просить суд залучити до розгляду даної справи у якості третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4, який відповідно до договору поруки від 06.05.2015 №ДП-10987/О/2 являється поручителем перед Банком за виконання зобовязань відповідачем у даній справі.

Суд вважає таке клопотання безпідставним, оскільки позов про стягнення заборгованості за зобовязаннями ОСОБА_5 заявлений саме до останнього, а не поручителя, і рішення у даній справі не вплине на права та обовязки ОСОБА_4

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача в доход державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (20300, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Патропавлівська Борщагівка, вул. Леніна, 2, ) 32969 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 8006 грн. 52 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1950 грн. 14 коп. пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 6594 грн. 73 коп. пені за несвоєчасне погашення простроченого кредиту та 1378 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписане 09 серпня 2016 року.

СУДДЯ О.В. Чевгуз