РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016Справа № 910/6756/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"

до Міністерства оборони України

про стягнення 30 266 940,87 грн.

за участю представників:

від позивача:Бруль А.С.- представник за довіреністю б/н від 01.06.2016 р.
від відповідача:Полотняк Р.О.- представник за довіреністю № 220/213/д від 10.03.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (далі - ПАТ "Луганськгаз") з позовом до Міністерства оборони України (далі - МО України) про стягнення збитків в сумі 30 266 940,87 грн.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ "Луганськгаз" зазначає, що внаслідок пожежі та детонації боєприпасів 29.10.2015 р. на території польового складу ракетно-артилерійського озброєння, який розташований у місті Сватове Луганської області, позивачу було спричинено збитки у вигляді зруйнованих адміністративних, складських будівель, гаражів, обладнання та техніки на суму 30 266 940,87 грн. Позивач вважає, що вказані збитки відповідач зобов'язаний відшкодувати, як шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки - діяльністю МО України, пов'язаною з використанням, зберіганням вибухо- і вогненебезпечних речовин, що є військовим майном та перебуває у розпорядженні Міністерства оборони України.

У позові ПАТ "Луганськгаз", посилаючись на ст. 22, 1187 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 30 266 940,87 грн., яка складається з вартості відновлення комплексу будівель та споруд з інвентарем та обладнанням Сватівського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства, розташованого за адресою: м. Сватове, вул. Новостаробільська, буд. 32, у сумі 24 863 675,00 грн.; вартості пошкоджених транспортних засобів у сумі 1 163 189,12 грн.; вартості обсягу витоку природного газу внаслідок аварійного пошкодження газопроводу у сумі 4 089 076,75 грн.; витрат на проведення незалежної оцінки у сумі 15 000,00 грн., витрати на обстеження стану будівельних конструкцій об'єктів і складання кошторисної документації у сумі 30 000,00 грн.; витрати на експертну оцінку у сумі 10 000,00 грн.; витрати на оплату оренди приміщення у сумі 96 000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у справі, оскільки склад ракетно-артилерійського озброєння, на якому виникла пожежа, закріплений за військовими частинами, які підпорядковані Збройним силам України, а також цей склад розташований на території проведення антитерористичної операції, управління якою здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України, отже, саме зазначені організації приймали рішення про розміщення польового складу для боєприпасів для забезпечення проведення антитерористичної операції у місті Сватове Луганської області, а тому вони також мають бути залучені до розгляду справи. Крім того, питання про відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом, на думку Міністерства оборони України, має стягуватись з осіб, визнаних винними у вчинені терористичного акту. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2015 року у м. Сватове Луганської області на території польового складу ракетно-артилерійського озброєння, розташованого в районі вул. Новостаробільської, де зберігалися боєприпаси, виникла пожежа з подальшою детонацією та розльотом уламків боєприпасів.

У результаті вказаної події ПАТ "Луганськгаз" отримало збитки у вигляді зруйнованих адміністративних, складських будівель, гаражів, обладнання та техніки для визначення суми яких, позивач звернувся до суб'єктів оціночної діяльності.

Так, звітом про оцінку вартості відновлення комплексу будівель та споруд з інвентарем та обладнанням Сватівського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства, що належить ПАТ "Луганськгаз", розташованого за адресою: м. Сватове, вул. Новостаробільська, буд. 32, виконаного суб'єктом експертної діяльності ФОП Лазебник А.Б. встановлено, що вартість демонтажу та відновлення комплексу будівель та споруд з меблями та обладнанням Сватівського міжрайонного управління з експлуатації газового господарства, що належить ПАТ "Луганськгаз", становить 24 863 675, 00 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 83/15 про оцінку спричиненої матеріальної шкоди транспортних засобів, що належать ПАТ "Луганськгаз", яке виконане ТОВ "Агентство з нерухомості "Дисконт", вартість матеріальної шкоди, що спричинена власнику транспортних засобів внаслідок надзвичайної пригоди, що сталась 29.10.2015 р. у місті Сватове Луганської області складає 1 163 189, 12 грн.

Також актом технічного обстеження Сватівської філії ПАТ "Луганськгаз" від 10.11.2015 р. встановлено, що внаслідок аварійного пошкодження газопроводу за адресою: Луганська обл., м. Сватове, вул. Бабушкіна, відбувся повний розрив труби діаметром 426 мм., у зв'язку з чим обсяг витоку газу в атмосферу склав 481 545,7 куб.м., що спричинило збитків позивачу на суму 4 089 076,75 грн.

Крім того, судом встановлено, що в результаті повного знищення адміністативної будівлі підприємства позивача, ПАТ "Луганськгаз" уклало з ТОВ "Агропроменерго" договір оренди нерухомого майна № 80 від 02.11.2015 р., предметом якого є оренда позивачем будівлі з майстернею та гараж-складом, площею 837,8 кв.м., розміщених за адресою: Луганська обл., м. Сватове, вул. Пролетарська, 3. Розмір орендної плати становить 24 000,00 грн. у місяць. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено ТОВ "Агропроменерго" орендну плату за період з листопада 2015 р. по лютий 2016 р. у загальній сумі 96 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями за вказаний період.

Указану матеріальну шкоду на загальну суму 30 266 940,87 грн. позивач просить стягнути з Міністерства оборони України, оскільки вважає, що управління військовим майном (складом ракетно-артилерійського озброєння, на якому сталися пожежа та вибух боєприпасів) є джерелом підвищеної небезпеки, яке належить відповідачу, тому останній має відшкодувати збитки, спричинені вказаною подією.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Розглядаючи дану справу, суд відзначає, що застосуванню до цивільно-правових відносин, що є предметом спору у зв'язку зі шкодою, завданою джерелом підвищеної небезпеки, підлягає стаття 1187 Цивільного кодексу України, яка виділяється у спеціальний делікт, враховуючи особливості механізму завдання шкоди, а також умов виникнення деліктного зобов'язання.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1187 джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, із використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка здійснює цю діяльність, та інших осіб.

За змістом положення частини 2 ст. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому необхідно зазначити, що особливість механізму відшкодування шкоди за ст. 1187 ЦК України полягає в тому, що шкода, яка завдається потерпілому, спричиняється не будь-якими діями, а саме діяльністю, яка підпадає під характеристику джерела підвищеної небезпеки. Відповідно під джерелом підвищеної небезпеки треба розуміти діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Причиною підвищеної небезпеки є такі властивості об'єктів, з якими проводиться діяльність, які обумовлюють неможливість повного контролю за такою діяльністю з боку людини. Тому, незважаючи на дотримання правил техніки безпеки, існує підвищена вірогідність завдання шкоди внаслідок проведення такої діяльності.

Отже, для віднесення тої чи іншої діяльності до джерела підвищеної небезпеки, суду необхідно встановити, що така діяльність створювала підвищену небезпеку для самої особи, яка її проводить, а також для інших осіб.

Разом з тим, матеріали не містять, а сторонами не надано суду, будь-яких доказів зазначених обставин.

Також суд зазначає, що суб'єктом відповідальності за статтею 1187 ЦК України є особа, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для вирішення питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК, суду необхідно визначити дві основні ознаки такої особи:

- вона володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, на відповідній правовій підставі: право власності, інше речове право, договір оренди, доручення, підряду тощо (юридична ознака);

- особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечних об'єктів (фактична ознака).

Як встановлено судом, докази належності Міністерству оборони України (перебуванні у його віданні) польового складу ракетно-артилерійського озброєння, розташованого у місті Сватове Луганської області, на якому сталась пожежа 29.10.2015 р., матеріали справи не містять. У той же час, відповідач заперечив приналежність складу боєприпасів, на якому стався вибух 29.10.2015 р., саме Міністерству оборони України.

З метою встановлення зазначених обставин у справі, які є необхідними для правильного вирішення спору, зважаючи на те, що позивач позбавлений можливості надати відповідні докази, судом неодноразово були витребувані у відповідача документи, що свідчать про розміщення у місті Сватове Луганської області військового майна (польового складу), про належність цього майна (на будь-якій правовій підставі) Міністерству оборони України, про перебування на складі речовин, використання яких є джерелом підвищеної небезпеки (боєприпасів та вибухонебезпечних матеріалів), матеріали службового розслідування вказаної події, документально підтверджені відомості про спричинені наслідки пожежі та детонації на складі.

Проте, відповідач вимог суду не виконав, витребуваних судом доказів не надав, натомість, послався на їх відсутність у Міністерстві оборони України, також зазначив, що директивні та розпорядчі документи щодо розміщення та облаштування складу ракетно-артилерійського озброєння в м. Сватове були передані до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 06.06.2016 р. та від 11.07.2016 р. вказані докази були витребувані з Державного галузевого архіву Міністерства оборони України, на що останній відповів про неможливість виконання ухвал суду.

Отже, на підставі наявних у справі доказів судом не встановлено особу, яка є суб'єктом відповідальності за спричинену шкоду, зокрема, Міністерство оборони України.

Відповідач по справі заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів - Генеральний штаб Збройних Сил України та Антитерористичний центр при Службі безпеки України, у якому судом було відмовлено, оскільки обґрунтування необхідності залучення вказаних осіб до розгляду справи спираючись лише на Закони України "Про Збройні Сили України", "Про оборону України", "Про боротьбу з тероризмом", рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 13.04.2014 р., без надання належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 33-35 ГПК України щодо участі цих осіб у спірних правовідносинах, є безпідставним.

Крім того, судом встановлено, що за фактом виникнення пожежі на складі ракетно-артилерійського озброєння у місті Сватове Луганської області, що призвела до детонації боєприпасів та загибелі людей, комісією Міністерства оборони України було проведено службове розслідування, матеріали якого були неодноразово витребувані судом, проте відповідачем так само надані не були.

Також за фактом пожежі, що сталась 29.10.2015 на складі ракетно-артилерійського озброєння, проводиться розслідування слідчим відділом управління Служби безпеки України в Луганській області кримінального провадження № 00G0551 за частиною 3 ст. 258 КК України та Військовою прокуратурою Луганського гарнізону кримінального провадження № 0000433 за частиною 3 ст. 425 КК України, справа на розгляд до суду не передана.

Відповідно до ст. 33 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, зважаючи на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33 - 34, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до Міністерства оборони України про стягнення 30 266 940,87 грн. відмовити

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в присутності представників сторін у судовому засіданні 28 липня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 2 серпня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.