ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р.Справа № 916/5175/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.

За участю секретаря судового засідання Кіртока Л.В.,

та представників сторін:

від прокуратури: Риженко М.С. за службовим посвідченням,

від позивача (Міноборони України): Дідух С.П. за довіреністю №220/830/д від 30.12.2015р.,

від позивача (КЕВ м. Одеса): Кривулько М.В. за довіреністю №1119 від 14.04.2016р.,

від третьої особи (Кабміну України): Клепиков М.С. за довіреністю №03-39/22 від 04.01.2016р.,

від третьої особи (ОСОБА_5.): ОСОБА_6 згідно договору №02/2016 про надання правової допомоги від 11.04.2016р.,

представники відповідача та третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення господарського суду Одеської області від 26.04.2016р.

у справі №916/5175/14

за позовом: Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса,

до відповідача: Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Кабінету Міністрів України,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_7,

2) ОСОБА_10,

3) ОСОБА_8,

4) ОСОБА_9,

5) ОСОБА_5,

6) Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області,

про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Військовий прокурор Одеського гарнізону (далі - Військова прокуратура) звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міноборони України) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса (далі - КЕВ м. Одеса) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (далі - Нерубайська сільрада) про визнання незаконним та скасування рішення Нерубайської сільради від 20.12.2010р. №27-VI "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), ведення особистого селянського господарства" в частині, що стосується затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, передачі у власність земельних ділянок, видачі державних актів на право власності на землю та внесення змін до земельно-кадастрової документації щодо:

- земельної ділянки площею 0,071 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, громадянці ОСОБА_9;

- земельної ділянки площею 0,071 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, громадянину ОСОБА_8;

- земельної ділянки площею 0,1952 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 громадянці ОСОБА_7;

- земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 громадянину ОСОБА_7

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається, зокрема, на положення Закону України "Про Збройні Сили України" ч.2 ст.19 Конституції України, п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 393 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1, 5 ст.116, ст.ст. 120, 141, ч. 3 ст. 142, ч.3 ст.152, ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, ч.3 ст. 24, ч.1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", положення, викладені в Постанові Пленуму ВГСУ від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спору, що виникають із земельних відносин.

Військовий прокурор зазначає, що оскаржуване розпорядження було прийнято з перевищенням повноважень райдержадміністрацією, яке полягає у незаконному розпорядженні земельними ділянками Міністерства оборони України, наданими для потреб оборони, чим порушено право постійного користування земельною ділянкою площею 34,7 га на території Нерубайської сільради, до складу якої входять земельні ділянки, які наразі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 та перебувають на обліку у КЕВ м.Одеси.

При цьому, Військовим прокурором було подано до суду заяву про зміну предмету позову, яку місцевим господарським судом не прийнято до розгляду у зв'язку з відсутністю правових підстав для прийняття її до розгляду, через що судом позовні вимоги Військового прокурора були розглянуті в їх первісній редакції.

Місцевий господарський суд послався на положення ГПК України та рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, та зазначив, що заява про зміну предмету позову фактично спрямована на подання прокурором іншого позову як із первісно пред'явленими вимогами, так і з додатковими вимогами про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, що видані на користь фізичних осіб.

Між тим, ухвалою суду від 21.01.2015р. до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, було залучено фізичних осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 (а.с.43, т.1).

Ухвалою суду від 13.02.2015р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Кабінет Міністрів України (а.с.67, т.1).

Також ухвалою суду від 25.02.2015р. до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, було залучено ОСОБА_5 та відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області (а.с.101, т.1).

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Третя особа ОСОБА_7 проти позовних вимог також заперечує повністю з підстав, викладених у поясненнях на позовну заяву (а.с. 95-96, т.1).

Третя особа ОСОБА_5 проти позовних вимог також заперечує повністю з підстав, викладених у поясненнях (а.с. 1-5, т.2).

Разом з тим, третьою особою ОСОБА_5 було надано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.6-9, т.2).

Військова прокуратура проти заяви про застосування строку позовної давності заперечила повністю з підстав, викладених у поясненнях (23-25, т.2).

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.04.2016р. (головуючий суддя Желєзна С.П., суддя Волков Р.В., суддя Цісельський О.В.) позовні вимоги Військової прокуратури задовольнила повністю, у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності відмовлено з підстав, викладених у рішенні (а.с.31-41, т.2).

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що у Нерубайської сільради були відсутні повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою без погодження з Міністерством оборони України. Посилаючись на висновки Верховного суду України, викладені у справі № 6-162цс15 від 10.06.2015р., зазначив, що правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований в судовому порядку.

Не погоджуючись із даним рішенням господарського суду, гр. ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, вважаючи вказане рішення винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0707 га, розташовану по АДРЕСА_4, та договір дарування цієї земельної ділянки свідчать про те, що ОСОБА_7 та у подальшому ОСОБА_5 на законних підставах та у законний спосіб отримали у власність зазначену земельну ділянку (а.с. 18, 92-93, т.1; а.с. 83-92, т.2).

Також скаржник вважає, що матеріали справи не містять жодного документа, який б прямо вказував на те, що належні ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 (наразі власник ОСОБА_5.) земельні ділянки відносяться до земель оборони, а державний акт на право постійного користування землею від 1983 року Чабанською КЕЧ району загальною площею 34,7 га, до складу якої входить і земельна ділянка ОСОБА_7 (наразі ОСОБА_5.) є безпідставними, т.я. сам по собі акт не вказує, що спірні ділянки включені до земель Чабанської КЕЧ.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса надав до суду клопотання, у якому, зокрема, просить апеляційний суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі (а.с.119, т.2).

Кабмін України проти апеляційної скарги заперечує повністю з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с. 126-130, т.2).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників апелянта, прокуратури та позивачів, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення господарського суду - скасувати, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_3 від 1983 року Чабанській квартирно-експлуатаційній частині району, правонаступником якої є КЕВ м. Одеси, виконавчим комітетом Біляївської районної ради народних депутатів Одеської області надано у постійне та безоплатне користування, зокрема, земельну ділянку загальною площею 34,7 га, розташовану на території Нерубайської сільради. На теперішній час вказані землі обліковуються у КЕЧ м. Одеси як землі оборони (АДРЕСА_9), (а.с. 21-22, т.1).

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності.

Земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою

Твердження апелянта щодо того, що державний акт на право постійного користування від 1983 року, виданий Чабанській квартирно-експлуатаційній частині виконавчим комітетом Біляївської районної (міської) Ради народних депутатів трудящих не вказує на те, що спірні ділянки включені до земель Чабанської КЕВ, не заслуговує на увагу з огляду на положення ч.1 ст.20 Земельного кодексу Української РСР в редакції, що діяла на момент видачі вказаного акту.

Отже, частиною 1 статті 20 Земельного кодексу Української РСР (в редакції, що діяла на момент видачі державного акту на право постійного користування від 1983 року) визначено, що відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею.

Таким чином, названий державний акт як правовстановлюючий документ підтверджував належність Чабанській квартирно-експлуатаційній частині, правонаступником якої є КЕВ м. Одеси, права постійного користування зокрема земельною ділянкою площею 34,7 га за адресою: АДРЕСА_4. Незважаючи на той факт, що зазначений документ було видано до набрання чинності Земельним кодексом України, правовий статус даного документу після прийняття даного законодавчого акту залишився незмінним.

В той же час, 20.12.2010р. Нерубайською сільською радо було прийнято рішення №27-VI "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), ведення селянського господарства", у відповідності до якого було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), ведення садівництва, дачного будівництва, індивідуального гаражного будівництва, ведення ОСГ на території Нерубайської сільської ради згідно додатку до рішення, та передано їх у власність громадян згідно додатку до рішення. До переліку осіб, які отримали у власність земельні ділянки на підставі даного рішення, увійшли зокрема:

- громадянка ОСОБА_9, земельна ділянка площею 0,071 га, розташована за адресою: АДРЕСА_6;

- громадянин ОСОБА_8, земельна ділянка площею 0,071 га, розташована за адресою: АДРЕСА_7

- громадянка ОСОБА_7, земельна ділянка площею 0,1952 га, розташована за адресою: АДРЕСА_8;

- громадянин ОСОБА_7, земельної ділянки площею 0,0707 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4

Вказані ділянки, що передані у власність вищезазначеним фізичним особам, входять до складу земельної ділянки загальною площею 34,7 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_9 що підтверджується листом Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області від 19.01.2015р. №2-1502-0.3-121/2-15, Проектом "Інженерно-геодезичні дослідження для визначення приналежності спірної земельної ділянки площею 0,09 га (згідно акту НОМЕР_2), розташованого в АДРЕСА_9, виготовленого державним підприємством Міністерства оборони України "Одеський проектний інститут" та зведеним планом меж спірних земельних ділянок АДРЕСА_9 (а.с. 38-39, 223-226, т.1).

Вирішуючи питання щодо правомірності або неправомірності зазначених документів, судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. ст. 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний суд України в пункті 5 мотивувальної частині рішення від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних актів належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернення до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваним законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладання договору оренди землі.

Верховним судом України у постанові від 11.11.2014р. у справі №21-405а14 зазначено, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність або та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваним законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Верховний Суд України у вказаній постанові дійшов висновку, зокрема, що приймаючи до уваги те, що розгляд позову про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженого органу, не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), підстави для задоволення позову про визнання цього рішення незаконним та скасування відсутні.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення Нерубайської сільради №27-VI від 20.12.2010р. "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських, будівельних та споруд (присадибні ділянки), ведення особистого селянського господарства" є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Тому скасування такого акту не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватись за нормами цивільного законодавства.

Тому обраний прокурором спосіб захисту не відновлює порушеного права, оскільки у разі задоволення позову з даними вимогами право користування земельною ділянкою не припиняється. Саме тому, позов, предметом якого є лише розпорядження відповідача, не може бути задоволений.

Аналогічний висновок містіться у Постанові Верховного суду України від 30.09.2015р. Такого ж висновку дотримується й Вищий господарський суд України у постанові №916/1023/13 від 21.06.2016р.

Разом з тим, 06.07.2016р. Постановою Верховного суду України за аналогічною справою (№916/876/13) за позовом Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним та скасування розпорядження від 28 грудня 2007 р. № 398/А -2007 , яким затверджено проекти землеустрою та надано в оренду третім особам земельні ділянки із земель запасу Веселодоліської сільської ради остаточно визначено правову позицію та підкреслено, що позов, предметом якого є визнання недійсним розпорядження органу місцевого самоврядування, яким вирішено питання про передачу в оренду земельних ділянок, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово із прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволено, оскільки таке розпорядження органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію внаслідок виконання, а відтак його скасування не породжує наслідків для орендарів земельних ділянок, оскільки у таких осіб виникло право володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Відповідно до приписів ст.111-28 ГПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу гр.ОСОБА_5 слід задовольнити, а рішення господарського суду Одеської області від 26.04.2016р. у справі №916/5175/14 - скасувати з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу гр.ОСОБА_5 - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 26.04.2016р. у справі №916/5175/14 -скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Cуддя А.І. Ярош