ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа № 920/1294/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Крестьянінов О.О.,

при секретарі Курченко В.С.,

за участю представників:

від апелянта - не з'явився,

від кредиторів - не з'явились,

від боржника - Білик С.І. - за довіреністю від 12.01.2016р.,

ліквідатор Мальований О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (вх.№1912 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/1294/15,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Славяни" (40034, м. Суми, вул. Черепіна, б.29; )

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/1294/15 (суддя Соп'яненко О.Ю.) заяву Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № 66178/10/18-19-10 від 26.11.2015 року ДПІ в м. Сумах про визнання кредиторських вимог (вх. 2693) - повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/1294/15, Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/1294/15 та передати справу № 920/1294/15 на розгляд до господарського суду Сумської області.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області зазначає, що органи Державної фіскальної служби України є суб'єктом владних повноважень, фінансування якого в 2015 році здійснювалося відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014р. № 80-VIII (зі змінами та доповненнями), в якому, зокрема, не було встановлено для органів Державної фіскальної служби України на 2015 рік таку статтю видатків, як сплата судового збору за подачу до господарських судів заяв про визнання кредитором у справі про банкрутство. Кредитор є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України і кошторисних призначеннях на утримання ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на 2015 рік видатки на сплату судового збору не були передбачені.

Також, апелянт вказує, що в тимчасовому кошторисі на утримання установи на I квартал 2016 року (на момент розгляду заяви) не передбачено збільшення витрат, зокрема, на сплату органами державної фіскальної служби України судового збору за подання до суду заяви з грошовими вимогами до боржника після повідомлення про визнання банкрутом. З огляду на це, у зв'язку з затримкою відповідного фінансування органів державної фіскальної служби України, ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області не мала можливості сплатити судовий збір та просила господарський суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор просить апеляційну скаргу ДПІ у м.Сумах Головного управління державної фіскальної служби у Сумській області на ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/1294/16 залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін (вх.№ 7563 від 01.08.2016р.).

В судовому засіданні ліквідатор, представник боржника заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили суд ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/1294/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника апелянта, кредиторів у справі за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Сумської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою господарського суду Сумської області від 22.10.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Славяни" у даній справі було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Мальованого О.П.

28.10.2015р. та 10.11.2015р. на офіційному сайті Вищого господарського суду України опубліковано інформацію № 24382 та додаткову інформацію № 24764 про те, що постановою господарського суду Сумської області від 22.10.2015р. у справі №920/1294/15 Товариство з обмеженою відповідальністю "Славяни" визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Мальованого Олександра Павловича та встановлено граничний строк пред'явлення вимог до 29.11.2015р.

В листопаді 2015 року до господарського суду Сумської області надійшла заява ДПІ в м. Сумах Головного управління державної фіскальної служби у Сумській області від 26.11.2015 року № 66178/10/18-19-10 про визнання кредиторських вимог (вх. 2693).

У зв'язку з направленням справи № 920/1294/15 до Харківського апеляційного господарського суду та повернення останньої 16.03.2016р. ухвалою господарського суду Сумської області від 16.03.2016р. розгляд заяви ДПІ в м. Сумах Головного управління державної фіскальної служби у Сумській області про визнання кредитором у справі від 26.11.2015р. №66178/10/18-19-10 призначено на 24.03.2016р.

24.03.2016р. ДПІ у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області звернулась до місцевого господарського суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог від 24.03.2016 року № 13987/9/18-19-10, в якій у зв'язку з відсутністю в кошторисі податкового органу фінансування вказаних витрат, просила господарський суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою господарського суду від 24.03.2016р. клопотання ДПІ в м. Сумах про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог від 24.03.2016р. № 13987/9/18-19-10 було задоволено, надано час ДПІ в м.Сумах Головного управління державної фіскальної служби у Сумській області для сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог до 11.04.2016р., розгляд заяви відкладено на 11.04.2016р.

Зважаючи на те, що станом на момент ухвалення судового рішення у справі судовий збір сплачено не було, господарським судом Сумської області заяву ДПІ у м.Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання кредиторських вимог (вх. 2693) від 26.11.2015 року № 66178/10/18-19-10 повернуто без розгляду.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами пункту 1-1 Розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. № 4212-VI, який набрав чинності 18.01.2013р., положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Господарський суд зобов'язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, в якій зазначається дата розгляду заяви.

В пункті 36.7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" надано роз'яснення, що заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду та оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банркутом" у разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог частини третьої статті 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

01.09.2015р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-VIII від 22.05.2015р., яким було внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" щодо розміру ставок судового збору.

Відповідно до п.п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору складає 2 розміри мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з заяви ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області від 26.11.2015р. № 66178, яку було подано разом з апеляційною скаргою, та не заперечується скаржником у справі, заявником з порушенням вимог ч. 3 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не надано доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи, майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, щодо звільнення, відстрочення, зменшення сплати судового збору є врахування майнового стану сторін, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Як зазначено в п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. N 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до п. 3.2 вказаної Постанови у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги. У разі перенесення цієї дати (в зв'язку з відкладенням розгляду справи або з інших причин) відповідно може бути продовжено й строк (строки), на які відстрочено або розстрочено сплату судового збору, про що господарським судом зазначається у відповідній ухвалі.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду від 24.03.2016р. клопотання ДПІ в м. Сумах про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог від 24.03.2016р. № 13987/9/18-19-10 було задоволено, надано час ДПІ в м. Сумах для сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог до 11.04.2016р.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Матеріалами справи підтверджується, що 11.04.2016р. в судовому засіданні господарського суду Сумської області затверджено реєстр вимог кредиторів, тобто ухвалене судове рішення за результатами розгляду заявлених вимог кредиторів.

Разом з тим, станом на вказану дату апелянтом не було сплачено судового збору в установленому законом порядку та розмірі.

При цьому, лист Управління державної казначейської служби України у м.Сумах Сумської області від 11.04.2016р. № 05-34/1374, як доказ на підтвердження відсутності відповідного державного фінансування станом на 11.04.2016р. доданий до матеріалів апеляційної скарги, у зв'язку з чим не був предметом судового розгляду під час винесення оскаржуваного судового рішення у справі.

За наведених вище обставин, судова колегія господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що місцевий господарський суд, повертаючи заяву ДПІ в м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання кредиторських вимог від 26.11.2015р. № 66178/10/18-19-10 (вх.2693) без розгляду, правомірно діяв в межах наданих Законом повноважень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/1294/15 залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/1294/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.08.2016р.

Головуючий суддя В.В Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.О. Крестьянінов