ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року Справа № 5/58

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Ткаченко Н.Г.

Суддів - Куровського С.В.

Удовиченка О.С.

За участю представника : ПАТ "ВТБ Банк" Алюніної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ПАТ "ВТБ Банк"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 та ухвалу господарського суду Закарпатської області від 09.02.2016 по справі № 5/58 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудз Трейд" до Закритого акціонерного товариства "Котнар" про банкрутство,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою господарського суду Закарпатської області від 30.03.2011 по справі № 5/58 ЗАТЭ "Котнар" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а додатковою ухвалою господарського суду першої інстанції від 24.06.2011 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Князєва В.В.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 16.03.2012 по справі № 5/58 затверджено мирову угоду від 06.12.2011, укладену між боржником -ЗАТ "Котнар", комітетом кредиторів боржника та третьою особою - ТзОВ "Котнар-М", припинено повноваження арбітражного керуючого Князєва Віктора Володимировича та припинено провадження по справі №5/58 про банкрутство.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від

Доповідач - суддя Ткаченко Н.Г.

17.12.2012 ухвалу господарського суду Закарпатської області від 16.03.2012 про затвердження мирової угоди по справі № 5/58 скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову арбітражному керуючому Князєву В.В. у задоволенні клопотання про затвердження мирової угоди, укладеної 06.12.2011 по справі № 5/58 про банкрутство ЗАТ "Котнар".

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 22.07.2015 по справі № 5/58, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2016, припинено з 17.12.2012 господарські правовідносини між ТОВ "Котнар-М", ПАТ "ВТБ Банк" та ЗАТ "Котнар" за мировою угодою від 06.12.2011 по справі № 5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Котнар". У задоволенні клопотань комітету кредиторів та ліквідатора про припинення провадження з розгляду заяви ТОВ "Котнар-М" про визнання припиненими господарських правовідносин відмовлено.

У грудні 2015 ТОВ "Котнар-М" звернулось до господарського суду першої інстанції із заявою про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення солідарно з ПАТ "ВТБ Банк" за ЗАТ "Котнар" (боржник) на його користь 5 570 000 грн., посилаючись на те, що кошти сплачені на виконання правочину - мирової угоди (п.1.4.2.), укладеної у справі про банкрутство та затвердженої ухвалою суду від 16.03.2012, та оскільки ухвалу про затвердження цієї мирової угоди було скасовано судом апеляційної інстанції та відмовлено у її затвердженні, а в подальшому судовими рішеннями у справі з 17.12.2012 припинено господарські правовідносини між сторонами цієї мирової угоди, наявні підстави для повернення зазначених коштів.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.02.2016 по справі № 5/58 частково задоволено заяву ТОВ „Котнар-М" та стягнуто з ПАТ "ВТБ Банк" на користь ТОВ „Котнар-М" суму 5 570 000 грн., в решті вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 ухвалу господарського суду Закарпатської області від 09.02.2016 по справі № 5/58 залишено без змін.

В касаційній скарзі ПАТ "ВТБ Банк" просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 та ухвалу господарського суду Закарпатської області від 09.02.2016 скасувати, посилаючись на те, що вони постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ „Котнар-М" щодо стягнення спірних коштів.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника ПАТ "ВТБ Банк", перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, по справі № 5/58 про банкрутство ЗАТ "Котнар", 06.12.2011 між боржником - ЗАТ "Котнар", кредиторами та ТОВ "Котнар-М" було укладено мирову угоду, яка була затверджена господарським судом ухвалою від 16.03.12 та відповідно до якої ТОВ "Котнар-М" взяло на себе обов'язок виконувати зобов'язання банкрута перед ПАТ "ВТБ Банк".

Пунктом 8.2.2. мирової угоди передбачено, що ТОВ "Котнар-М" зобов'язано укласти з ПАТ "ВТБ Банк" договір іпотеки, за яким ТОВ "Котнар-М" передає в іпотеку в рахунок забезпечення виконання банкрутом та/або ТОВ "Котнар-М", в межах суми 32 750 000 грн., зобов'язань перед ПАТ "ВТБ Банк" за даною мировою угодою таке нерухоме майно: комплекс будівель, що знаходяться за адресою с. Мужієво , вул. Р. Ференца ІІ, 274 б на земельній ділянці площею 0,4002 га, кадастровий номер :03:000:0004 (пресовочна літ. "А" 22,3 кв. м.; компресорна літ. "Б" 31,0 кв. м.; будівля операторної "В" 27,5 кв. м., огорожа 1, яма I-VIII, песколовка ІХ).

Як також вбачається із матеріалів справи і було встановлено судами попередніх інстанцій, саме на виконання умов зазначеної мирової угоди, 25.04.2012 було укладено іпотечний договір між ПАТ "ВТБ Банк" (Іпотекодержатель) і ТОВ "Котнар-М" (Іпотекодавець), а також було укладено три договори застави обладнання від 25.04.2012 року, зареєстрованих в реєстрі під № 2139, № 2140, № 2141 за зобов'язання, та/або банкрута за мировою угодою від 06.12.11 у справі №5/58 про банкрутство ЗАТ "Котнар", передає в заставу, а ПАТ "ВТБ Банк" - заставодержатель приймає заставу на умовах, визначених у цих договорах, рухоме майно, яким є обладнання, зазначене в розділі 2 цього договору (пункти 1.1., 1.2. договорів застави).

За період з 15.08.2011 по 31.01.2013 ТОВ "Котнар-М" почав виконувати умови мирової угоди (пункт 1.4.2.) щодо погашення боргових зобов'язань банкрута перед ПАТ "ВТБ Банк" сплативши банку 5 570 000 грн.

Разом з тим, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2012 по справі № 5/58, яка не скасована і є чинною, скасована ухвала господарського суду Закарпатської області від 16.03.2012 про затвердження мирової угоди від 06.12.2011 і відмовлено в затвердженні даної мирової угоди , оскільки мирова угода у справі про банкрутство ЗАТ "Котнар" не відповідала вимогам ст.ст.35 -37 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"/ в редакції, чинній до 19.01.2013/.

Згідно ст. ст. 1, 4, 35 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"/ в редакції, чинній до 19.01.2013/, мирова угода у справі про банкрутство одночасно є і цивільно-правовою угодою і судовою процедурою у справі про банкрутство.

За вимогами Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що мирова угода є правочином, який передбачає спеціальний порядок затвердження його дійсності, шляхом винесення ухвали про затвердження мирової угоди.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 38 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"/ в редакції, чинній до 19.01.2013/ у разі винесення господарським судом ухвали про відмову в затвердженні мирової угоди мирова угода вважається неукладеною.

Із наявних у справі матеріалів також вбачається , що ухвалою місцевого господарського суду від 22.07.2015 по справі № 5/58, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2016, припинено з 17 грудня 2012 господарські правовідносини між ТОВ "Котнар-М", ПАТ "ВТБ Банк" та ЗАТ "Котнар" за мировою угодою від 06.12.2011 по справі № 5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Котнар". Припиняючи господарські правовідносини, суд першої інстанції, з яким погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій встанов, що спірна мирова угода від 06.12.2011, в затвердженні якої було відмовлено, не тягне за собою будь-яких правових наслідків для сторін цієї мирової угоди та виникнення правовідносин між сторонами такої мирової угоди, а тому у зв'язку відмовою суду у затвердженні цієї мирової угоди всі права, набуті сторонами правочину за цим правочином не повинні здійснюватися, а створені обов'язки не підлягають виконанню.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За положеннями статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відтак, у разі спростування презумпції правомірності правочину (а у даному випадку, у зв'язку із скасуванням судового рішення - ухвали суду про затвердження мирової угоди та відмовою судом у затвердженні мирової угоди ) всі права, набуті сторонами правочину за цим правочином не повинні здійснюватися, а створені обов'язки не підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПАТ "ВТБ Банк" на користь ТОВ "Котнар-М" 5 570 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Львівський апеляційний господарський суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.ст. 99-101 ГПК України, давши належну оцінку зібраним по справі та дослідженим судом доказам, погодився з висновком господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви ТОВ "Котнар-М" про повернення на його користь 5 570 000 грн., на підставі ст. 216 ЦК України, які отриманні ПАТ "ВТБ Банк" на виконання мирової угоди у справі про банкрутство ЗАТ "Котнар", яка скасована судом та у затвердженні якої було відмовлено.

Разом з тим, при вирішенні спору суди як першої так і апеляційної інстанцій посилались на положення ст. 1212 ЦК України, як на підставу стягнення спірної суми коштів, але таке посилання є помилковим, оскільки застосуванню у даному випадку підлягає ст. 216 ЦК України. Проте, колегія суддів приходить до висновку, що таке помилкове посилання судів попередніх інстанцій не вплинуло на правильність вирішення спору по даній справі по суті заявлених вимог.

Відповідно до ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Зазначена вище правова позиція викладена, також, у Постановах Верховного суду України від 22.01.2013 по справі № 5006/18/13/2012, від 17.06.2014 по справі № 13/096-12, від 22.07.2014 по справі № 922/1136/13.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 та ухвала господарського суду Закарпатської області від 09.02.2016 по справі № 5/58 постановлені у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції та апеляційній постанові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ПАТ "ВТБ Банк" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 та ухвалу господарського суду Закарпатської області від 09.02.2016 по справі № 5/58 залишити без змін.

Поновити виконання ухвали господарського суду Закарпатської області від 09.02.2016 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 по справі № 5/58, яке було зупинене ухвалою Вищого господарського суду України від 08.08.2016.

Головуючий - Ткаченко Н.Г.

Судді - Куровський С.В.

Удовиченко О.С.