ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.08.16р. Справа № 904/3821/16

За позовом Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпобутсервіс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 37 046 грн. 01 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № б/н від 06.06.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № б/н від 13.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпропетровська звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпобутсервіс" заборгованість в розмірі 44 130 грн. 50 коп., з яких: 17 261 грн. 92 коп. - сума основного боргу, 13 855 грн. 84 коп. - пеня, 11 986 грн. 44 коп. - інфляційне збільшення, 1 026 грн. 30 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної територіальної громади міста від 30.12.2008р. № 896-УКВ/08.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань в частині своєчасного внесення плати за оренду комунального майна за період з січня по серпень 2014р.

20.07.2016р. на адресу суду надійшла заява позивача №696 щодо уточнення (зміну предмету позову), у звязку із частковою оплатою відповідачем основного боргу, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 39 554 грн. 16 коп., з яких: 13 630 грн. 92 коп. сума основного боргу, 11 833 грн. 89 коп. пеня, 10 725 грн. 78 коп. інфляційне збільшення, 855 грн. 42 коп. 3% річних, 2 508 грн. 15 коп. неустойка, нарахована на підставі п. 9.4 договору оренди.

За приписами ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд, дослідивши надану позивачем заяву №696 щодо уточнення (зміну предмету позову), не приймає до розгляду в межах даної справи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 2 508 грн. 15 коп., оскільки заявляючи вказані вимоги, позивач вийшов за межі прав, наданих ст. 22 ГПК України, змінивши як підставу, так і предмет позову в ході розгляду справи по суті.

Отже, судом розглядаються позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 37 046 грн. 01 коп., з яких: 13 630 грн. 92 коп. сума основного боргу, 11 833 грн. 89 коп. пеня, 10 725 грн. 78 коп. інфляційне збільшення, 855 грн. 42 коп. 3% річних.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 21.07.2016р., в якому зазначив, що станом на 21.07.2016р. відповідачем погашено суму основного боргу в розмірі 13 630 грн. 92 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 368 від 21.07.2016р. Крім того, розрахунок заявлених позивачем штрафних санкцій вважає повністю невірним, а нараховані штрафні санкції неспіврозмірними порівняно з основною сумою заборгованості, у звязку із чим просив суд відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 14.07.2016р. по 21.07.2016р., з 21.07.2016р. по 28.07.2016р., з 28.07.2016р. по 02.08.2016р.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2008р. між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімпобутсервіс" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 896-УКВ/08 (надалі-Договір), відповідно до умов якого з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.2007р. № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування, комунальне нерухоме майно нежитлове приміщення (надалі - обєкт оренди) загальною площею 124,9 кв.м. розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Щербини, 23 на першому поверсі одноповерхового будинку, вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 559 701 грн. 00 коп., без ПДВ, що перебуває на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, для використання під пральню.

Використання обєкту оренди не за цільовим призначенням забороняється (п.1.1. ОСОБА_3).

22.03.2010р. між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської області та орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди № 896-УКВ/08 від 30.12.2008р., якою сторони внесли зміни до ОСОБА_3.

Так, відповідно до п.1 Додаткової угоди внесено частково зміни до п.1.1 ОСОБА_3, а саме „..під розміщення пральню, змінити на слова „..для розміщення субєктів господарювання, що здійснюють побутове обслуговування населення.

За умовами п. п.10.1, 10.2 ОСОБА_3, цей Договір діє: з 30 грудня 2008р. до 30 грудня 2009р. включно. Після закінчення терміну дії договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки, має переважне право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на переукладання договору припиняється.

У разі відсутності протягом одного місяця заяви від орендаря про переукладання договору оренди на новий термін після отримання листа від орендодавця про закінчення терміну дії договору, договір оренди вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5 ОСОБА_3.

Згідно до умов п. 2.2 ОСОБА_3 орендар вступає у стокове платне користування обєктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі обєкта оренди.

Відповідно до акту приймання-передачі в оренду не житлового приміщення площею 124,9 кв.м., що знаходиться на балансі КВ ЖРЕП Індустріального району за адресою: вул. Щербини від 30.12.2008р. Управлінням комунальної власності Дніпропетровської області переданий орендарю обєкт оренди у користування (а.с. 19).

Згідно до п.3.2 ОСОБА_3 в редакції Додаткової угоди розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невідємною частиною цього ОСОБА_3, становить 2 900 грн. 42 коп. без ПДВ /базова за лютий місяць 2010рік/.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди коригується на індекс інфляції, починаючи з березня місяця 2010 року.

У платіжному дорученні обовязково зазначити, номер договору оренди, дату укладення та назву орендаря.

Відповідно до п. 3.3 ОСОБА_3 в редакції Додаткової угоди за користування обєктом оренди орендар сплачує оренду плату, яку спрямовує:

- 50% від загальної суми орендної плати до загального фонду міського бюджету м. Дніпропетровська на розрахункові рахунки, які відкриті управліннями Державного казначейства за місцем реєстрації орендаря, як платника податків та зборів, районних інспекціях м. Дніпропетровська, відповідно з кодом бюджетної класифікації 22080401 розмірі 1 450 грн. 21 коп.;

- 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 1 450 грн. 21 коп. на рахунок балансоутримувача обєкта оренди.

За умовами п.3.5 ОСОБА_3 орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря.

Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання обєкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі обєкта оренди, включно.

Як зазначає позивач, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов ОСОБА_3 щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за користування об'єктом оренди, прокурор Індустріального району міста Дніпропетровська в інтересах Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та КВ ЖРЕМ Індустріального району звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, в якому просив суд розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 30.12.2008р. №896-УКВ/08, зобов'язати повернути неритове приміщення та стягнути 33 216 грн. 13 коп., з яких 31 933 грн. 45 коп. заборгованості по орендній платі за період березня 2013р. по січень 2014р. включно.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2014р. у справі № 904/741/14, позовні вимоги прокурора Індустріального району міста Дніпропетровська в інтересах Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та КВ ЖРЕМ Індустріального району задоволені, вирішено розірвати договір оренди від 30.12.2008р. №896-УКВ/08, виселити ТОВ "Хімпобутсервіс" з нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Щербини, 23 на першому поверсі одноповерхового будинку, загальною площею 124,9 кв.м. та стягнути з відповідача 31 933 грн. 45 коп. заборгованості з орендної плати та 1 282 грн. 68 коп. - пені.

Позивач зазначає, що спірне нежитлове приміщення повернуто відповідачем лише 15.08.2016р., про що свідчить акт державного виконавця про примусове виконання наказу №904/741/15 (а.с. 24), та відповідач свій обовязок по сплаті орендної плати за ОСОБА_3 у період з 01.02.2014р. по 15.08.2014р. не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 15 018 грн. 31 коп., яка частково оплачена відповідачем під час судового розгляду даної справи. Заборгованість відповідача з орендної плати станом на 20.07.2016р. складає 13 630 грн. 92 коп.

Згідно до п. 9.2 ОСОБА_3 за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у п.3.3 цього ОСОБА_3.

Відповідно до розрахунку позивача сума пені, нарахованої на підставі п. 9.2 ОСОБА_3 за період з 16.03.2014р. по 29.04.2016р. складає 11 833 грн. 89 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 855 грн. 42 коп. 3% річних за період з 16.03.2014р. по 29.04.2016р. та 10 725 грн. 78 коп. індекс інфляції за вказаний період.

Під час судового розгляду даної справи відповідачем надані докази повного погашення заборгованості з орендної плати згідно платіжного доручення № 368 від 21.07.2016р. (а.с. 102).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За вимогами ч.3 ст. 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд (індексацію) розміру плати за користування майном.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який регулює спірні відносини, орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. При цьому згідно ч.1 ст.19 цього Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13р. № 14, з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки при проведенні розрахунку пені позивачем не враховані приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно перерахунку, здійсненого господарським судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 1 805 грн. 26 коп., з яких: 224 грн. 59 коп. пеня за зобовязаннями за лютий 2014р. за період з 16.03.2014р. по 13.09.2014р.; 252 грн. 67 коп. пеня за зобовязаннями за березень 2014р. за період з 16.04.2014р. по 14.10.2014р.; 272 грн. 95 коп. пеня за зобовязаннями за квітень 2014р. за період з 16.05.2014р. по 13.11.2014р.; 302 грн. 23 коп. пеня за зобовязаннями за травень 2014р. за період з 16.06.2014р. по 14.12.2014р.; 323 грн. 73 коп. пеня за зобовязаннями за червень 2014р. за період з 16.07.2014р. по 13.01.2015р.; 337 грн. 88 коп. пеня за зобовязаннями за липень 2014р. за період з 16.08.2014р. по 13.02.2015р.; 91 грн. 21 коп. пеня за зобовязаннями за серпень 2014р. за період з 16.09.2014р. по 16.03.2015р. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Під час перевірки розрахунку 3% річних судом порушень чинного законодавства та умов ОСОБА_3 не встановлено.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 10 725 грн. 78 коп. суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховані вищенаведені приписи та виконано розрахунок з урахуванням індексу інфляції, визначеного у місяці, в якому платіж мав бути здійснений, а не у наступному, у звязку із чим, згідно перерахунку господарського суду, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні в сумі 9 608 грн. 93 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Водночас, оскільки відповідачем до матеріалів справи надані докази на підтвердження погашення основної заборгованості перед позивачем в сумі 13 630 грн. 92 коп. після звернення позивача із даним позовом до суду, грошові зобовязання відповідача у вказаній сумі в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими, а тому між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, згідно приписів ст. 80 ч.1 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої майново-господарські зобовязання перед позивачем із своєчасного внесення орендної плати, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_3 та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги про примусове стягнення з відповідача 1 805 грн. 26 коп. пені, 855 грн. 42 коп. 3% річних, 9 608 грн. 93 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 13 630 грн. 92 коп. підлягає припиненню. В решті позову слід відмовити

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При чому, з урахуванням обставин справи та розяснень Вищого господарського суду України, викладених в п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013р. № 7 (зі змінами), суд не вбачає підстав для повернення позивачу з Державного бюджету судового збору в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, у звязку із зменшенням розміру позовних вимог через сплату відповідачем основного боргу під час судового розгляду даної справи.

Проте, з урахуванням зменшення позивачем позовних вимог в частині нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 107 грн. 84 коп. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, п. 1-1, ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпобутсервіс" (49000, м. Дніпро, вул. Фурманова, б.12, ) на користь Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району м. Дніпропетровська (49051, м. Дніпро, вул. Петра Калнишевського, б. 11, ) 1 805 грн. 26 коп. (одну тисячу вісімсот пять грн.. 26 коп.) пені, 855 грн. 42 коп. (вісімсот пятдесят пять грн.. 42 коп.) 3% річних, 9 608 грн. 93 коп. (девять тисяч шістсот вісім грн.. 93 коп.) інфляційних втрат, 1 098 грн. 48 коп. (одну тисячу девяносто вісім грн.. 48 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 13 630 грн. 92 коп. провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено 08.08.16р.