номер провадження справи 12/48/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016 Справа № 908/1564/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Пікалової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1564/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО, м. Запоріжжя

про стягнення 6417,47 грн.

за участю представників:

від позивача не з'явився

від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 303 від 27.04.2016 року, ОСОБА_2, довіреність № 605 від 09.10.2015 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 19.07.2016 року згідно вимог ст. 77 ГПК України була оголошена перерва до 02.08.2016 року, без винесення процесуального документу суду, за наслідком якого був складений протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 6417,47 грн.

04.07.2016 року на адресу суду від Департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 7/2-28/17696 від 24.06.2016 року, в якому останній надав запитувану інформацію з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

Відповідач у справі - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО, 04.07.2016 року надіслав на адресу суду в порядку ст. 59 ГПК України відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- 08.11.2013 року о 8 год. 45 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Daewoo Nubira, державний номер СН 7115АІ, рухаючись по вул. Вакуленчука м. Севастополь, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Nissan Almera Classic, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, при цьому оформлення документів про ДТП відбувалося без участі уповноважених на те працівників ДАІ за допомогою уніфікованого бланку «Європротокол», ОСОБА_3 свою вину визнав;

- 19.12.2013 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ СК АХА Страхування з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, внаслідок чого на підставі страхового акту № 1.001.13.19277/VESKO3271 від 03.02.2014 року ПрАТ СК АХА Страхування було виплачено страхове відшкодування в розмірі 15351,81 грн. на рахунок СТО ТОВ «Авто-Люкс»;

- ОСОБА_3, всупереч вимогам п. 33.1.4. ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив ТДВ СК КРЕДО про подію ДТП, про вищезазначену подію ДТП ТДВ СК КРЕДО дізналося лише 17 липня 2014 року із заяви ПрАТ СК АХА Страхування про регресні вимоги на загальну суму 15351,81 грн.;

- у заяві про регресні вимоги міститься вимога щодо виплати ПрАТ СК АХА Страхування 15351,81 грн., які були виплачені останнім ОСОБА_4 за договором добровільного страхування наземного транспорту № 82380Га/13кр/орп від 04.04.2013 року на підставі страхового акту № 1.001.13.19277/VESKO3271 від 03.02.2014 року ;

- згідно розрахунку страхового відшкодування до вищезазначеного страхового акту ПрАТ СК АХА Страхування від 03.02.2014 року вартість відновлювального ремонту застрахованого обєкту визначено в сумі 15851,81 грн. на підставі рахунку СТО № 606 від 19.12.2013 року ТОВ «Авто-Люкс», при цьому до заяви про регресні вимоги був наданий висновок експертного автотоварознавчого дослідження серія SL 22172 з оцінки колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, складений 14.01.2014 року, наданий Експертною компанією «Укравтоекспертиза», згідно якого розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження 08.11.2013 року внаслідок ДТП в цінах на час складання висновку складає 8934,34 грн., в т.ч. ПДВ на запчастини та матеріали в сумі 755,06 грн.;

- вказує, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи;

- відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортного засобу;

- ТДВ СК КРЕДО в межах Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинно відшкодовувати ПрАТ СК АХА Страхування саме вартість матеріального збитку (реальні збитки) без урахування втрати товарної вартості, а не вартість відновлювального ремонту;

- після розгляду ТДВ СК КРЕДО документів, наданих ПрАТ СК АХА Страхування разом із заявою про регресні вимоги, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 8424,34 грн., яке було оформлене страховим актом № 455 від 18.12.2014 року, та виплачено страхове відшкодування в розмірі 8424,34 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 682 від 19.12.2014 року;

- вважає, що станом на 19.12.2014 року ПрАТ СК АХА Страхування отримало в повному обсязі від ТДВ СК КРЕДО страхове відшкодування за страховим випадком ДТП, що сталася 08.11.2013 року за участю забезпеченого автомобіля Daewoo Nubira, державний номер СН 7115АІ та внаслідок якої виникла цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну транспортному засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4;

- ПрАТ СК АХА Страхування має право звернутися до ОСОБА_3 з вимогою відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, сплаченим ТДВ СК КРЕДО;

- звертає увагу суду на відмінність документів, доданих ПрАТ СК АХА Страхування до заяви про регресні вимоги та документів, доданих до позовної заяви, а також невірне їх оформлення, зокрема: до заяви про регресні вимоги додано рахунок ТОВ «Авто-Люкс» на оплату № АЛ-0000606 від 19.12.2013 року на загальну суму 15851,81 грн., а до позовної заяви такий самий рахунок, але на суму 22837,99 грн., до позовної заяви взагалі не додано висновок експертного автотоварознавчого дослідження серія SL 22172 з оцінки колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, складений 14.01.2014 року, наданий Експертною компанією «Укравтоекспертиза», який замовлявся саме за наслідками ДТП;

- акт надання послуг ТОВ «Авто-Люкс» № 158 від 31.03.2014 року не містить даних стосовно автомобіля (марки, державний номер), який ремонтувався, тобто не можна сказати, що ремонтувався саме автомобіль Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, крім того в акті відсутній підпис замовника;

- вказані обставини свідчать про обґрунтованість доводів ТДВ СК КРЕДО про необхідність керуватися при виплаті страхового відшкодування саме результатами експертного автотоварознавчого дослідження, а не рахунком ТОВ «Авто-Люкс». Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

05.07.2016 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване необхідністю більшого часу для виконання вимог ухвали суду від 07.06.2016 року, зокрема для отримання оригіналів справи.

Вказане клопотання було задоволено судом про що свідчить ухвала від 05.07.2016 року, якою відкладений розгляд справи на 19.07.2016 року об 11:30.

12.07.2016 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання на підставі ст. 741 Господарського про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції у справі № 908/1564/16.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.07.2016 року клопотання Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 908/1564/16 залишено без задоволення.

01.08.2016 року на адресу суду від відповідача надійшли пояснення в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- у спорах, повязаних з відшкодуванням шкоди за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України;

- враховуючи положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України обовязок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обовязкового страхування цивільної відповідальності, а у решті - на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком;

- статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України;

- тобто обсяг відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності визначений законом таким, що розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу;

- відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків;

- вказує, що Верховним судом України надано узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, де зазначено, зокрема, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна;

- в цих же узагальненнях звертається увага судів на те, що страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей;

- Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює страхові відносини і є чинним на час вирішення спору судом, чітко унормовано, що страховиком цивільно-правової відповідальності відшкодовується лише вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у встановленому порядку;

- зобовязання відповідача відшкодувати на користь позивача спірну суму страхової виплати в розмірі 6417,47 грн., яка складає вартість фізичного зносу є неправомірними та такими, що суперечать ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним до регулювання спірних правовідносин, а також суперечить п. 2.1. цього Закону, ч. 2 ст. 999 ЦК України, ст. 512 ЦК України, ч. 1 ст. 518 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник позивача в судове засідання 02.08.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники відповідача в судовому засіданні 02.08.2016 року проти позову заперечили.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АХА Страхування (далі Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_4 (далі Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 82380Га/13кр/орп від 04.04.2013 року.

Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону та повязані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем Nissan Almera Classic, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього договору.

08.11.2013 року о 8 год. 45 хв. в м. Севастополь сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу автомобіля Daewoo Nubira, державний номер СН 7115АІ, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля Nissan Almera Classic, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Nissan Almera Classic, державний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Водій автомобіля Nissan Almera Classic своєчасно звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (страховик, позивач у справі) із заявою про виплату страхового відшкодування.

Страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та складено страховий акт № 1.001.13.19277/VESKO3271 від 03.02.2014 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 15351,81 грн.

На виконання умов Договору страхування позивачем було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 15351,81 грн. на користь ТОВ «Авто-Люкс», що підтверджується платіжним дорученням № 87684 від 04.02.2014 року.

З посиланням на ті обставини, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Nubira, державний номер СН 7115АІ, винного у ДТП, на момент вчинення ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0950781, позивач звернувся до відповідача із заявою про регресні вимоги № НОМЕР_2/АХА від 26.06.2014 року про відшкодування в порядку регресу суми в розмірі 15351,81 грн.

Як зазначає позивач в позові, відповідач здійснив часткову виплату суми страхового відшкодування в розмірі 8424,34 грн. на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 682 від 19.12.2014 року.

Позивач в позові вказує, що відповідачем не було виплачено суму страхового відшкодування в повному обсязі у встановлений законодавством строк, у звязку з чим позивач наполягає на стягненні з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 6417,47 грн. При цьому, позивач вважає за необхідне зменшити розмір страхового відшкодування фактично виплаченого на розмір франшизи відповідача, передбачений полісом № АС/0950781.

Заява про регресні вимоги № НОМЕР_2/АХА від 26.06.2014 року про стягнення суми страхового відшкодування була надіслана позивачем на адресу відповідача та отримана останнім 17.07.2014 року про що свідчить дата реєстрації вхідної кореспонденції вказаної заяви на підприємстві відповідача. Втім, оскільки вимоги претензії залишились невиконаними з боку відповідача позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти в суму 6417,47 грн. в примусовому порядку.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного:

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, повязані з виконанням умов договорів страхування, сторони досягли всіх їх суттєвих умов, а саме відносно предмету страхування, у тому числі страхової суми, дотримали його письмову форму, а тому відповідно до вимог ст. ст. 16 Закону України "Про страхування", приписів статей 627, 629, 979 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України вони вважаються укладеними. Право регресної вимоги позивача передбачено ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України.

Так, статтею 27 Закону України Про страхування та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується з вимогами статті 1166 ЦК України.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, в якості доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування потерпілій особі, позивачем надано:

- розрахунок страхового відшкодування № 1.001.13.19277 від 03.02.2014 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 15351,81 грн.;

- страховий акт № 1.001.13.19277/VESKO3271 від 03.02.2014 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 15351,81 грн.;

- акт надання послуг № 158 від 31.03.2014 року на суму 15351,81 грн.;

- рахунок на оплату № АЛ-0000606 від 19.12.2013 року на суму 22837,99 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в розрахунку страхового відшкодування № 1.001.13.19277 від 03.02.2014 року зазначено, що вартість відновлювального ремонту застрахованого обєкту складає 15851,81 грн., яку необхідно сплатити на рахунок СТО ТОВ «Авто-Люкс» згідно рахунку № 606 від 19.12.2013 року.

Докази у справі свідчать, що позивач згідно оформлених вище документів перерахував страхове відшкодування в сумі 15851,81 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Люкс», що підтверджується наявною у справі належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 87684 від 04.02.2014 року (а.с. 29).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обовязковість звернення позивача до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування чинним законодавством не передбачена. Вказана позиція також викладена в Оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 року Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування. Натомість перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки узгоджується із вищевказаними нормами.

В звязку з відсутністю регресної виплати зі сторони відповідача позивач у даній справі реалізував свої право вимоги про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування шляхом подання даного позову до господарського суду, що узгоджується з приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

У частині 1 статті 1188 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 Цивільного кодексу України). Отже, підставою для звернення страховика з регресною вимогою є саме виконання ним обов'язку з відшкодування шкоди за іншу особу.

З урахуванням приписів статей 993, 1191 Цивільного кодексу України слід зазначити, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, в розумінні статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і статтею 1194 ЦК України, якою передбачено, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1194 ЦК України, обовязок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи в межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обовязкового страхування цивільної відповідальності, а у решті - на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

За загальним правилом згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (пункт 22.1 ст. 22 межами ліміту відповідальності; стаття 29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством; відповідно до пунктів 32.4, 32.7 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту).

Відповідно до п. 22.1 вищезазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

В матеріалах справи міститься висновок експертного автороварознавчого дослідження серії SL № 22172 від 14.01.2014 року з оцінки колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, зроблений Експертною компанією «Укравтоекспертиза», зі змісту якого вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження 08.11.2013 року в результаті ДТП в цінах та на час складення висновку складає 8934,34 грн., в тому числі ПДВ на запчастини та матеріали в сумі 755,06 грн.

Таким чином, вказаний висновок експертного автороварознавчого дослідження свідчить, що оціненою шкодою, завданою автомобілю Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, є сума в розмірі 8934,34 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

При цьому, згідно з пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Враховуючи вищевикладене, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Отже, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Обовязок відповідача, як страховика за договором обовязкового страхування, здійснити виплату (страхове відшкодування) вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей пошкодженого у ДТП автомобіля третьої особи кореспондується з правовою позицією, викладеною Верховним судом України у постанові від 15.04.2015 року у справі № 3-50гс15, де вказано, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування набув право зворотної вимоги до страхувальника винної особи у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Тобто, саме у межах фактичних затрат (із вирахуванням франшизи, якщо є), а не в такому ж точному розмірі.

Так, наявним у справі висновком експертного автороварознавчого дослідження серії SL № 22172 від 14.01.2014 року визначений розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження 08.11.2013 року в результаті ДТП в розмірі 8934,34 грн.

Докази у справі свідчать, що відповідач до подачі позову в даній справі виплатив на користь позивача страхове відшкодування згідно страхового акту № 45 від 18.12.2014 року в порядку регресу в розмірі 8424,34 грн. (з врахуванням франшизи згідно полісу № АС/0950781 в сумі 510,00 грн.), чим відшкодував останньому вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано під час розгляду справи до матеріалів справи доказів того, що його фактичні витрати, виплачені страхувальнику за договором добровільного страхування є оціненою шкодою з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, визначеному законодавством, відповідальність за відшкодування якої несе відповідач згідно приписів Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також не спростовано належними засобами доказування в розумінні ст. ст. 32-34 ГПК України висновок експертного автороварознавчого дослідження серії SL № 22172 від 14.01.2014 року.

Наданий позивачем в підтвердження понесених ним витрат з ремонту автомобіля Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, акт надання послуг № 158 від 31.03.2014 року на суму 15351,81 грн. суд оцінює критично, оскільки він не містить даних про марку та номер автомобіля, щодо якого виконувались роботи за цим актом, а також не містить підпису в графі «замовника».

Натомість, відповідач довів суду факт виплати суми страхового відшкодування в порядку регресу на користь позивача в сумі 8424,34 грн., що підтверджується засвідченою копією платіжного доручення № 682 від 19.12.2014 року (а.с. 30).

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 6417,47 грн. слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на позивача у справі Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування, згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.08.2016 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 6417,47 грн. відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору в сумі 1378,00 грн. покласти на позивача у справі - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування.

Повне рішення складено 08.08.2016 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.