ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"05" серпня 2016 р. Справа № 911/614/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Турболінкс, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Боярка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національну акціонерну компанію Нафтогаз України, м. Київ

за участю прокуратури Київської області

про стягнення заборгованості

Суддя Щоткін О. В.

за участю представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_1А посвідчення №031878 від 02.02.2015 року;

позивач ОСОБА_2 предст. дов. б/н від 30.12.2015;

відповідач ОСОБА_3 предст. дов. №2-221 від 18.09.2015 року;

третя особа не зявилась.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Турболінкс (позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (відповідач) про стягнення 27 864 272,00 грн. заборгованості за Договором про закупівлю послуг по ремонту № п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013, яка складається з: 22 020 020 грн. основного боргу, 4 970 087,37 грн. інфляційних втрат та 874 164,63 грн. 3% річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ Турболінкс в повному обсязі виконало взяті на себе зобовязання за Договором про закупівлю послуг по ремонту №п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013, а саме здійснило ремонт та повернуло відповідачу ротор, про що сторонами було складено та підписано відповідні акти, однак відповідач в порушення умов договору, не оплатив виконані позивачем роботи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2015 у справі № 911/614/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 23.03.2015 року.

23.03.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач наголошував на відсутності вини відповідача у несплаті коштів за Договором про закупівлю послуг по ремонту № п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013, з огляду на те, що для оплати за договором відповідач повинен використовувати власні кошти за затвердженим засновником відповідача - НАК «Нафтогаз України» фінансовим планом. Втім, такі фінансові плани, з незалежних від відповідача обставин, затверджені не були.

Зазначений відзив був прийнятий судом до розгляду та залучений до матеріалів справи.

Також, 23.03.2015 року до господарського суду Київської області представником відповідача подано клопотання про залучення до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 прокуратури України, оскільки рішення суду у даній справі, на думку відповідача, може вплинути на інтереси держави. Вказане клопотання було залишено без задоволення.

В судовому засіданні 23.03.2015 було оголошено перерву до 20.04.2015 року про що представники сторін повідомлені особисто під розписку в бланку оголошення перерви.

15.04.2015 року позивачем через канцелярію суду була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, позивач просить стягнути з відповідача: 22 020 020 грн. основного боргу, 11 428 310,08 грн. інфляційних втрат та 1 071 439,88 грн. 3% річних. Зазначена заява була прийнята судом до розгляду та залучена до матеріалів справи.

20.04.2015 року через канцелярію суду від прокуратури Київської області надійшло повідомлення про вступ у справу № 911/614/15 з метою представництва інтересів держави.

20.04.2015 року позивачем через канцелярію суду були подані заперечення на відзив, в яких зазначено, що відсутність затвердженого фінансового плану, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки відповідач являється самостійним субєктом господарювання.

Крім того, як зазначив позивач, з урахування того, що на момент укладення Договору про закупівлю послуг по ремонту № п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013 фінансовий план відповідача на 2013 рік не був затверджений, він на власний ризик взяв на себе грошові зобовязання за Договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.04.2015 розгляд справи було відкладено на 27.04.2015 року, продовжено строк розгляду спору, в порядку ст. 69 ГПК України та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національну акціонерну компанію Нафтогаз України.

27.04.2015 до господарського суду Київської області ПАТ Укртрансгаз було подано клопотання, в якому відповідач просив суд призначити комплексну економічну та товарознавчу експертизу.

27.04.2015 року через канцелярію суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження, які були залучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 27.04.2015 року клопотання про призначення експертизи було відхилено.

27.04.2015 року через канцелярію суду прокурор подав клопотання про зупинення провадження у справі № 911/614/15 та направлення матеріалів справи до слідчих органів, яке судом було задоволено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2015, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015, копії матеріалів справи № 911/614/15 було вирішено надіслати до ОСОБА_4 прокуратури України для встановлення наявності ознак правопорушень в діях посадових осіб ТОВ Турболінкс та ПАТ Укртрансгаз, та у звязку з цим, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України зупинити провадження у справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2015 зазначені вище ухвалу та постанову у справі № 911/614/15 було скасовано, а матеріали справи було направлено на розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.08.2015 розгляд справи було призначено на 14.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 14.09.2015 у справі №911/614/15 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою господарського суду від 14.09.2015, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015, провадження у справі №911/614/15 було зупинено, у звязку з призначенням судової експертизи.

04.11.2015 року матеріали справи № 911/614/15 були направлені до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення експертизи.

19.11.2015 на адресу господарського суду Київської області надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 15695-15, яким Київський науково-дослідний інститут судових експертиз, повідомив суд про те, що питання поставлені на вирішення судової експертизи, виходять за межі компетенції експертів інституту, у звязку з чим, ухвала від 14.09.2015 залишилась без виконання, а матеріали справи № 911/614/15 повернуті до суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.11.2015 року провадження у справі № 911/614/15 було поновлено, розгляд справи призначено на 04.12.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.12.2015 року проведення даної судової експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

04.02.2016 на адресу господарського суду Київської області надійшов лист Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.01.2016 44/45-16 (вх. №316/15 від 04.02.16), яким Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз, повідомив суд про те, що питання поставлені на вирішення судової експертизи, виходять за межі компетенції експертів, у звязку з чим, ухвала від 04.12.2015 залишена без виконання, а матеріали справи №911/614/15 повернуті до суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2016 провадження у справі було поновлено та призначено розгляд справи на 22.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2016 року матеріали справи повторно були скеровані до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для здійснення експертного дослідження з питань, які не виходять за межі компетенції судових експертів.

08.04.2016 року на адресу господарського суду Київської області надійшов лист Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31.03.2016 №09/12-04/1384 (вх. №77/16 від 08.04.16), яким експертна установа повідомила про те, що питання поставлені на вирішення судової експертизи, виходять за межі компетенції експертів інституту та не відповідають Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, у звязку з чим, ухвала від 14.09.2015 залишилась без виконання, а матеріали справи №911/614/15 повернуті до суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.04.2016 провадження у справі було поновлено, призначено розгляд справи на 22.04.2016 року та запропоновано учасникам провадження надати до суду питання, які на їх думку мають бути поставлені на розгляд судового експерта, з урахуванням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.04.2016 року матеріали справи повторно були скеровані до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для здійснення експертного дослідження з питань, які були поставлені з урахуванням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

02.07.2016 року на адресу господарського суду Київської області надійшов лист Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23.06.2016 №2964/2965-16, яким експертна установа повідомила про те, що питання поставлені в ухвалі від 22.04.2016 виходять за межі компетенції експертів інституту та не відповідають Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, у звязку з чим, ухвала від 14.09.2015 залишилась без виконання, а матеріали справи №911/614/15 повернуті до суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.07.2016 було поновлено провадження по справі №911/614/15 та призначено розгляд справи на 25.07.2016 року.

25.07.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 43 738 981,08 грн., з яких: 22 020 020,00 грн. основного боргу, 1 920 266, 40 грн. 3% річних та 19 798 694,68 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 4 статті 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства, ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що в даному випадку має місце нова ціна позову 43 738 981,08 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

25.07.2016 року через канцелярію суду представник відповідача подав клопотання про проведення експертизи.

В судовому засіданні представник відповідача озвучив подане через канцелярію клопотання, в якому просив суд доручити проведення судової експертизи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 Міністерства юстиції України.

Прокурор підтримав клопотання подане представником відповідача.

Представник позивача заперечив проти даного клопотання, посилаючись на те, що питання поставлені на розгляд судової експертизи виходять за межі компетенції експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та не відповідають Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998.

Аналогічне повідомлення надходило на адресу суду і від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, у звязку з чим призначення судової експертизи в іншу експертну установу, на думку позивача, є недоцільним.

Розглянувши клопотання представника відповідача та заслухавши позиції прокурора та представника позивача, суд вирішив, відмовити в задоволенні даного клопотання.

Присутній в судовому засіданні 25.07.2015 року прокурор поставив під сумнів наявність повноважень у ОСОБА_6 на право підпису спірного договору та акту здачі-прийняття робіт, у звязку з чим просив суд витребувати у відповідача довіреність, яка свідчить про те, що ОСОБА_6 був уповноважений підписувати спірний договір та акт №2 від 25.07.2013 року здачі-прийняття робіт.

Заслухавши дане клопотання та врахувавши думку представників позивача та відповідача, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд прийшов до висновку, що воно обґрунтоване, підлягає задоволенню та вирішив витребувати зазначений документ у позивача та відповідача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.07.2016 року розгляд справи відкладено на 05 серпня 2016 року та зобовязано позивача та відповідача надати довіреність на підставі якої діяв ОСОБА_6, підписуючи акт №2 від 25.07.2013 року здачі-прийняття робіт та Договір про закупівлю послуг по ремонту №п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013, у разі неможливості надати докази відповідні письмові пояснення.

На виконання ухвали суду від 25.07.2016 року позивачем та відповідачем були надані витребувані судом довіреності.

Третя особа в судове засідання 05.08.2016 року не забезпечила явку свого повноважного представника, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника третьої особи.

Позивач озвучив позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог.

Прокурор та представник відповідача заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що послуги за Договором про закупівлю послуг по ремонту № п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013 фактично не надавались.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 05.08.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні прокурора, представника позивача та відповідача суд,

встановив:

18.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» в особі директора ОСОБА_7 (ОСОБА_8) і Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі головного інженера філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ПАТ «Укртрансгаз» ОСОБА_6 (Замовник), було укладено Договір про закупівлю послуг по ремонту № п6-3/НОМЕР_1, відповідно до умов якого ОСОБА_8 зобовязався у 2013-квітень 2014 року, на свій ризик виконати за завданням Замовника комплексний капітальний ремонт (код згідно ДК 016-97 - 29.11.9) роторів ВК-ТВТ ГТК-25І, зазначених в Специфікації, а замовник зобовязався прийняти та оплатити такі послуги по ремонту.

Відповідно до п. 1.2 Договору, найменування послуг по ремонту, технічні вимоги і якісні характеристики послуг по ремонту, кількість виробів, що підлягають ремонту, ціна послуг по ремонту одиниці виробу обумовлюються в підписаній ОСОБА_9 Специфікації.

Згідно з підписаною сторонами специфікацією (додаток № 1 до Договору) сторони погодили виконання послуг по комплексному капітальному ремонту ротора ВК ТВТ ГТК 251 в кількості 1 шт. на загальну суму 22 020 020,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору, строки виконання ремонту та передача відремонтованих виробів Замовника: протягом 147 днів з моменту передачі Замовником виробу в ремонт.

Для проведення ремонту Замовник передає вироби ОСОБА_8 за місцем знаходження складу Замовника в м. Гайсин Вінницької області, ремонтна база Гайсинського управління ВРТП «УКРГАЗЕНЕРГОСЕРВІС» (п. 5.2.1 Договору).

Після виконання ремонту ОСОБА_8 передає відремонтовані вироби Замовнику за місцем знаходження складу Замовника в м. Гайсин Вінницької області, ремонтна база Гайсинського управління ВРТП «УКРГАЗЕНЕРГОСЕРВІС» (п. 5.2.2 Договору).

Згідно з пунктом 6.3.5 Договору, ОСОБА_8 здійснює передачу виробу Замовнику після ремонту за актом здачі-приймання виробу з ремонту, складеному в 2-х примірниках.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником виконаних ОСОБА_8 послуг по ремонту протягом 30 календарних днів після дати підписання ОСОБА_9 здачі-приймання виробів з ремонту, який є підставою для проведення розрахунків.

На вимогу Постачальника Покупець може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі не більше 30 відсотків від суми цього Договору.

Дата підписання Замовником представленого ОСОБА_8 здачі-приймання виробів з ремонту, є датою виконання ОСОБА_8 зобов'язань по ремонту зазначених в акті одиниць виробів.

Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

04.03.2013 року відповідачем було передано позивачу згідно Договору для проведення ремонту 1 ротор, що було оформлено ОСОБА_8 передачі-приймання від 04.03.2013 та ОСОБА_8 прийому-передачі від 04.03.2013.

Як вказує позивач у позовній заяві, зазначені ротори після проведення позивачем ремонту були повернуті відповідачу 25.07.2013 року, на підтвердження чого позивачем було надано копії актів передачі-приймання від 25.07.2013, товарно-транспортну накладну від 25.07.2013 та довіреність № 78 від 25.07.2013.

Крім того, як зазначив позивач, сторонами було підписано ОСОБА_8 № 2 від 25.07.2013 здачі- прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 22 020 020,00 грн. та надано відповідачу рахунок № 5 від 25.07.2013 р. на оплату наданих послуг.

Зазначений акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), був підписаний з боку ТОВ Турболінкс - ОСОБА_7, з боку ВРТП Украгзенергосервіс ПАТ Укртрансгаз - ОСОБА_6

Таким чином, на думку позивача, ним були повністю виконані взяті на себе зобовязання за Договором, а саме: здійснено ремонт і повернуто відповідачу 1 ротор, про що сторонами складені відповідні ОСОБА_8, однак, відповідач жодної оплати за надані позивачем послуги не здійснив, в звязку з чим його заборгованість за Договором перед позивачем на сьогоднішній день становить 22 020 020,00 грн.

З огляду на те, що відповідач не сплачує вказану суму боргу досить тривалий час, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення вказаної суми боргу з відповідача.

Разом з тим, відповідач заперечував проти вказаної позивачем вартості робіт, посилаючись на те, що вартість робіт значно завищена, а також стверджував, що послуги фактично не надавались.

Таким чином, під час розгляду справи по суті, виникла необхідність у зясуванні питань чи надавались послуги за Договором про закупівлю послуг по ремонту №п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013 та яка їх реальна вартість.

У звязку з вказаними вище обставинами, з метою встановлення факту проведення робіт за Договором про закупівлю послуг по ремонту №п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013, їх дійсну вартість, наявність/відсутність завищення ціни та відповідність робіт нормам та стандартам якості, ухвалою суду від 14.09.2015 року було призначено судову експертизу. Проведення даної судової експертизи було доручено спочатку Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а в подальшому - Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України

Втім, дані експертні установи ухвалу суду про призначення експертизи залишили без виконання, у звязку з тим, що питання, поставлені на розгляд судової експертизи з виходять за межі компетенції експертів та не відповідають Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив розглянути справу № 911/614/15 за наявними у ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем, були виконані роботи по ремонту, а відповідачем на підставі належним чином оформленої довіреності від 01.02.2013 вказані роботи прийнято.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_8 № 2 від 25.07.2013 здачі-прийняття робіт (надання послуг) є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарських операцій у відповідності до норм Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що заперечення представників прокуратури та відповідача спростовуються матеріалами справи та не підтверджуються жодними належними доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами заявлених до нього вимог про стягнення заборгованості за отриманий товар не спростував.

Також суд, вважає безпідставними твердження відповідача про те, що він при здійсненні своєї фінансово-господарської діяльності, в тому числі - при виконанні договору про закупівлю послуг по ремонту № п6-3/НОМЕР_1, повинен використовувати кошти в порядку, встановленому чинним законодавством, статутом та у відповідності до затверджених НАК Нафтогаз України фінансових планів. Разом з тим, за твердженням відповідача, його фінансові плани на 2013-2014 роки з незалежних від нього обставин не були затверджені, а тому до моменту погодження його фінансових планів на 2013-2014 роки відповідач був позбавлений можливості здійснення у 2013-2014 роках фінансування оплати товару, отриманого за договором, у звязку з чим його зобовязання з оплати не є простроченим.

З даного приводу слід зазначити, що пунктом 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств, затвердженого наказом Міністерства економіки України № 173 від 21.06.2005 р., на який відповідач посилається у своєму відзиві, передбачено, що проект фінансового плану підприємства з пронумерованими, прошнурованими та скріпленими печаткою сторінками у двох примірниках за формою згідно з додатком 1 у паперовому та електронному вигляді подається органу, уповноваженому управляти державним майном або корпоративними правами держави, до 15 червня року, що передує плановому. До проекту фінансового плану підприємства додається пояснювальна записка, яка включає результати аналізу його фінансово-господарської діяльності за попередній рік, а також показники господарської діяльності та розвитку підприємства в поточному році та на плановий рік. У разі необхідності органи управління державним майном або корпоративними правами держави та органи, відповідальні за забезпечення реалізації державної політики у відповідній сфері, можуть самостійно встановлювати диференційовані строки подання проектів фінансових планів підприємств, але не пізніше 15 червня року, що передує плановому.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку органи, уповноважені управляти державним майном або корпоративними правами держави, у місячний строк здійснюють аналіз проекту фінансового плану підприємства з обов'язковим порівнянням його показників з показниками фінансово-господарської діяльності підприємства за два попередні роки, приймають рішення щодо затвердження/погодження фінансового плану або повернення його на доопрацювання та в письмовій формі повідомляють підприємство про прийняте рішення. Органи, уповноважені управляти державним майном, затверджують фінансовий план підприємства, а органи, уповноважені управляти корпоративними правами держави, або затверджують фінансовий план підприємства, або погоджують проект фінансового плану підприємства до 1 вересня року, що передує плановому, та в паперовому й електронному вигляді подають до Міністерства економіки України і Міністерства фінансів України завізовані та завірені печаткою копії затверджених/погоджених фінансових планів підприємств разом із пояснювальною запискою.

Проте, до матеріалів справи належних та допустимих доказів звернення відповідача до НАК Нафтогаз України із фінансовим планом підприємства, а також вжиття жодних інших дій щодо фінансування оплати товару, отриманого за договором, укладеним з позивачем, не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з п. 1.3 договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків відповідача. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України Про здійснення державних закупівель, сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до цього договору.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з пп. 6.2.3 п. 6.2 договору відповідач має право зменшити обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Пунктом 11.5 договору передбачено, що всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками позивача і відповідача.

Таким чином, договором про закупівлю послуг по ремонту № п6-3/НОМЕР_1 була передбачена можливість зменшення загальної вартості цього договору залежно від реального фінансування видатків відповідача шляхом укладення додаткової угоди. Проте, як слідує з матеріалів справи, відповідач не звертався до позивача з пропозиціями щодо внесення змін до договору, і жодної угоди про внесення змін до договору в частині зменшення обсягу закупівель, виходячи з реального фінансування видатків відповідача, сторонами не укладалося.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься у статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, як це передбачено ст. 33 ГПК України.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за прийняті роботи настав, доказів оплати відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 22 020 020,00 грн. боргу за Договором про закупівлю послуг по ремонту №п6-3/НОМЕР_1 від 18.01.2013 є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, і, відповідно, підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення оплати за виконані роботи, позивач просив суд також стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також і згідно з пп. 7.2.4 п. 7.2 договору у випадку прострочення відповідачем грошового зобовязання за даним договором, відповідач на вимогу позивача зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку позивача (за заявою про збільшення розміру позовних вимог) 3 % річних з простроченої суми складають 1 920 266,40 грн., які були нараховані за період з 27.08.2013 по 22.07.2016 року.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних за допомогою калькулятора штрафів системи Ліга-Закон, та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Згідно розрахунку позивача (за заявою про збільшення розміру позовних вимог) інфляційні втрати з простроченої суми складають 19 798 694,68 грн.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи Ліга-Закон та встановлено, що сума нарахованих позивачем інфляційних втрат є надмірною, у звязку з чим позовна вимога про стягнення інфляційних втрат задовольняється судом частково, у розмірі 19 750 484,88 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 22 020 020,00 грн. основного боргу, 1 920 266,40 грн. 3% річних та 19 750 484,88 грн. інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 80, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс ПАТ Укртрансгаз (08151, Київська обл., м. Боярка, вул. Маяковського, 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Турболінкс (03150, м. Київ, вул. Горького, 48, ) 22 020 020 (двадцять два мільйони двадцять тисяч двадцять) грн. 00 коп. основного боргу, 1 920 266 (один мільйон девятсот двадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 40 коп. 3% річних, 19 750 484 (девятнадцять мільйонів сімсот пятдесят тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 88 коп. інфляційних втрат та 72 999 (сімдесят дві тисячі девятсот девяносто девять) грн. 45коп. судового збору.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 12.08.2016р.

Суддя О.В. Щоткін