КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2016 р. Справа№ 910/5865/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від ДВС: Шеремет О.В. - представник за дов. б/н від 23.05.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року

у справі № 910/5865/14 (суддя: Цюкало Ю.В.)

за скаргою Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на дії Відділу примусового виконання рішень Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у справі № 910/5865/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій"

до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України

про розірвання договору, стягнення грошових коштів та усунення перешкод у користуванні майном;

за зустрічним позовом Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України

до Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій"

про визнання права оренди нежилого приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі №910/5865/14 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на користь ПрАТ "Інститут розвитку передових технологій" грошові кошти: 3 184 129,74 грн. основного боргу, 75 004,44 грн 3% річних, 751 342,68 грн втрат від інфляції, 1 000,00 грн пені, 31 281,26 грн судових витрат. В іншій частині первісного позову відмовлено. Повернуто ПрАТ "Інститут розвитку передових технологій" з Державного бюджету України 2 000,00 грн судового збору, що сплачено у більшому розмірі, ніж передбачено законом. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі №910/5865/14 скасовано частково в частині відмови у стягненні 17 002,32 грн пені, 18 381,69 грн 3% річних, 131 813,10 грн інфляційних втрат та 2 470 796,36 грн неустойки та прийнято в цій частині нове рішення, викладено п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі №910/5865/14 в наступний редакції: "Стягнути з державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (04053, м. Київ, вул. Артема,73, код 25287988) на користь приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81-А, код 31059007) грошові кошти в розмірі: 3184 129,74 грн основного боргу, 18 002,32 грн пені, 2 470 796,36 грн неустойки, 93386,13 грн 3% річних та 883 155,78 грн втрат від інфляції". В решті рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі №910/5865/14 залишено без змін.

20.11.2015 року на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

В квітні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у справі № 910/5865/14, в якій заявник просить визнати незаконною та недійсною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 50634818 від 28.03.2016 року; зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження № 50634818.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року у справі № 910/5865/14 скаргу Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на дії Відділу примусового виконання рішень Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у справі № 910/5865/14 відхилено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Інститут розвитку передових технологій" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі та винести нове рішення, якою скаргу задовольнити, визнати незаконною та недійсною постанову про закінчення виконавчого провадження №50634818 від 28.03.2016 року, зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Шевченківського районного у місті Києві управління юстиції відновити виконавче провадження №50634818.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, скаржник зазначив, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу неправомірно не врахував положення Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, щодо дотримання принципу відповідальності держави за виконання рішень, винесених проти її органів, установ чи підприємств.

Крім того, скаржник вказав, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надсилання виконавчого документа ліквідаційній комісії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, даною ухвалою розгляд апеляційної скарги було продовжено на 15 днів.

Протоколом про автоматичні зміни складу колегії суддів від 10.08.2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Говрилюка О.М., у відпустці, визначено новий склад суду, головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства 10нститут розвитку передових технологій" у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Ільєнок Т.В.

У судовому засіданні 11.08.2016 року та у відзиві на апеляційну скаргу представник ДВС заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року по справі №910/5865/14 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 11.08.2016 року не з'явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 19.07.2016 року на відповідні адреси та судовою розпискою про місце та час розгляду апеляційної скарги.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 102 ГПК України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників позивача та відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" - задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 28.03.2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50634818 про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києві від 20.11.2015 року у справі № 910/5865/14.

Відповідач звернувся до ВДВС із заявою, у якій просив закінчити відкрите виконавче провадження, скасувати вжиті заходи примусового виконання рішення, та вчинити інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2016 року закінчено виконавче провадження № 50634818, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 258/7 від 11.09.2015 року, вказано про припинення діяльності Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, , місцезнаходження: 04053, м. Київ, Шевченківський район, вул. Артема, б. 73 шляхом ліквідації. Головою ліквідаційної комісії призначено Личова О.В. - заступника генерального директора Держінформ'юст з правових питань. У зазначеному наказі вказано, що ліквідаційна комісія здійснює управління справами Держінформ'юст на період до завершення його ліквідації, у тому числі представляє підприємство у відносинах з третіми особами та виступає в суді від імені підприємства.

Так, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що суд першої інстанції неправомірно не застосував при винесенні оскаржуваної ухвали практику Європейського суду з прав людини, зокрема, щодо дотримання принципу відповідальності держави за виконання рішень, винесених проти її органів, установ чи підприємств, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що юрисдикція Європейського суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Приписами ст. 147 Конституції України передбачено, що Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Разом з тим, до компетенції господарських судів, відповідно до Конституції України та норм діючого законодавства України, не входить загальне тлумачення законів, а лише вирішення питання щодо застосування норм права.

При розгляді цієї справи суд має дати оцінку правомірності, відповідності закону дій державного виконавця.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Щодо твердження скаржника, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надсилання виконавчого документа ліквідаційній комісії, Київський апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2016 року голова ліквідаційної комісії відповідача Личовим О.В. отримав супровідний лист відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві з додатками вих. №№ 617/37, 630/32, про що свідчить реєстр відправлення рекомендованої кореспонденції та дані сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Згідно з п. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Частинами 2, 3 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом України.

Таким чином, у разі проведення ліквідації юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, за рішенням уповноваженого органу товариства, наказ суду направляється саме до ліквідаційної комісії або ліквідатора. При цьому, дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження в день відкриття останнього, з урахуванням положень ч. 2 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» та відсутності арештів майна боржника, не є незаконними.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами, а також за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які неможливо усунути, чи в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 59 Господарського кодексу України встановлено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Згідно зі Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 06.06.2016 року, Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України перебуває в стані припинення підприємницької діяльності за рішенням засновників. Головою ліквідаційної комісії відповідача є Клименко Д.Б.

Порядок здійснення розрахунків з кредиторами, вимоги яких, у тому числі, підтверджені рішенням суду, у разі ліквідації суб'єкта господарювання за рішенням власника (власників) встановлюється ст.ст. 111, 112 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 9 ст. 111 Цивільного кодексу України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу України. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Частиною 1 ст. 112 Цивільного кодексу України передбачено наступну черговість задоволення вимог кредиторів у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

Отже, відповідними правовими нормами передбачено порядок задоволення вимог кредиторів у випадку, коли юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або уповноваженого органу, який є відмінним від порядку, передбаченого Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом».

У даному випадку підстава для закінчення виконавчого провадження передбачена спеціальною нормою, яка міститься в ст. 67 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, закон зобов'язує виконавця спочатку надіслати виконавчий документ ліквідаційній комісії, і лише після надходження виконавчого документа ліквідаційній комісій - закінчити виконавче провадження (аналогічна позиція міститься в постановах ВГСУ від 03.06.2013 року у справі №5023/1509/12 та від 19.12.2012 року у справі №10/47/08).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується Відділом примусового виконання рішень Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, виконавче провадження було закінчено до направлення виконавчого документа ліквідаційній комісії, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції від 11.04.2016 року, тоді, як виконавче провадження завершено 28.03.2016 року.

Тобто, на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, встановлених ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» підстав не існувало.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права».

З огляду на викладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року у справі №910/5865/14 підлягає скасуванню, з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення застосування норм матеріального права (ч.ч. 1, 4 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, ст. 67 Закону України "Про виконавче провадження") а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 103 -105, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року у справі №910/5865/14 скасувати, та прийняти нове рішення, яким -

Задовольнити скаргу Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" від 22.04.2016 року на незаконну бездіяльність державного виконавця в повному обсязі.

Визнати незаконною та недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження №50634818 від 28.03.2016 року.

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Шевченківського районного у місті Києві управління юстиції відновити виконавче провадження №50634818.

3. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110 ), або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літера А, ), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, 1378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривен 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/5865/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Т.В. Ільєнок

А.Г. Майданевич