ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Справа № 911/1900/16

За позовом Державне підприємство Дослідне господарство Нова Перемога

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Катертон

про стягнення 329 732,43грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство Дослідне господарство Нова Перемога (далі ДП ДГ Нова Перемога) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Катертон (далі ТОВ Катертон) про стягнення 329732,43грн у т.ч.:

- 183 620,10грн основна заборгованість;

- 99 154,80грн збитки від інфляції за період жовтень 2014 по квітень 2016;

- 9 124,45грн проценти за період з 13.09.2014 по 12.05.2016;

- 37 833,08грн пеня за період з 13.09.2014 по 12.05.2016.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідач порушив свої зобовязання за договором №27 від 11.09.2014 в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ Катертон документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

14.07.2016 позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі його представника та зазначено про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.09.2014 між ДП ДГ Нова Перемога (далі продавець) та ТОВ Катертон (далі покупець) укладено договір №27 купівлі-продажу товарів (а.с.7-7, зворот, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар, в кількості та за ціною, що наводяться в видаткових накладних (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, факт передачі товару у власність покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання двосторонньої видаткової накладної, які підписуються сторонами у момент передачі-приймання товару.

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобовязань за цим договором.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідно до видаткових накладних№184 від 05.09.2014 та №185 від 185 від 12.09.2014 (а.с.8-9), на виконання умов договору, позивачем поставлявся відповідачу товар, вказаний товар прийнятий представником відповідача на підставі довіреності №95 від 05.09.2014 (а.с.10).

В рахунок погашення вартості товару відповідачем надано позивачу послуги з перевезення вологої пивної дробини, що підтверджується актом № від 29.09.2014 на суму 11012,30грн, а також відповідачем поставлено позивачем товар на суму 26137,60грн, щро підтверджується накладними (а.с.12-18).

У звязку з неповною сплатою вартості товару позивач звернувся до відповідача з вимогою №169 від 17.11.2015 про оплату товару в сумі 183 620,10грн, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком (а.с.20).

Крім того, вказана сума заборгованості підтверджується актом звірки (а.с.29 29, зворот).

Проте, як зазначає позивач вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити поставлений йому товар та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами у договорі не встановлено строку оплати поставленого товару, у зв1зку з чим такий товар мав бути оплачений за приписами ст. 692 ЦК України, тобто, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до ст.. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Проте, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, строк оплати за поставлений товар мав закінчитись 13.09.2016, проте, враховуючи що це був вихідним днем, у відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України такий строк закінчився 15.09.2016.

Доказів сплати відповідачем поставленого йому товару на суму 183620,80грн, останнім суду не надано, з огляду на що, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 183620,80грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 9124,45грн за період з 13.09.2014 по 12.05.2016 та 99154,80грн інфляційних втрат за період з жовтень 2014-квітень 2016.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, позивачем невірно розраховано початковий період нарахування 3% річних, оскільки останнім днем сплати відповідачем поставленого товару було 15.09.2014, і відповідно прострочення його оплати почалось 16.09.2014.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 16.09.2014 по 12.05.2016, суд зазначає, що розмір 3% річних за заявлений період становить 9130,70грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір 3% річних, який підлягає задоволенню складає 9124,45грн.

Розмір інфляційних втрат, за розрахунком суду, за період з жовтень 2014-квітень 2016 на борг в розмірі 183 620,10грн складає 113 498,18грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір втрат від інфляції, який підлягає задоволенню складає 99 154,80грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 37 833,08грн за період з 13.09.2014 по 12.05.2016.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 5.3 договору, у випадку несвоєчасного виконання прийнятих на себе грошових зобовязань по оплаті за фактично переданий у власність товар за цим договором, покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобовязання за кожний день прострочення виконання.

Проте, пеня позивачем нарахована не у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, за розрахунком суду, пеня в розмірі облікової ставки НБУ, що підлягає задоволенню за період з 16.09.2014 (оскільки останнім днем оплати товару було 15.09.2016) по 16.03.2015 на суму заборгованості в розмірі 183620,10грн становить 14 146,30грн.

В задоволені вимог про стягнення з відповідача 23 686,78грн пені суд відмовляє, оскільки нарахування пені здійснено не у строк встановлений ч.6 ст.232 ГК України.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 4590,68грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Катертон на користь Державне підприємство Дослідне господарство Нова Перемога 183 620,10грн основного боргу, 9 124,45грн 3% річних, 99 154,80грн інфляційних втрат, 14 146,30грн пені, а також 4590,68грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 23 686,78грн пені в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 04.08.2016

Суддя С.І. Чонгова