УХВАЛА

10 серпня 2016 року Справа № 913/399/16

Провадження № 29/913/399/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 8 159 543 грн 64 коп.

Суддя Якушенко Р.Є.,

секретар судового засідання Бережна Л.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, головний юрисконсульт Відділу претензійно-позовної роботи Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту, представник за довіреністю №14-88 від 18.04.2014;

від відповідача - ОСОБА_2, юрисконсульт І кат. юридичного відділу правової та договірної роботи, представник за довіреністю №47 від 04.02.2016.

Предметом судового розгляду є заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» від 27.07.2016 № 01-02-54/1293 про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Луганської області від 30.05.2016 у справі № 913/399/16.

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням поданих сторонами у справі доказів, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.05.2016 у справі № 913/399/16 задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» про стягнення 8 159 543 грн 64 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, буд.87, ідентифікаційний код 05451150, на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.6, ідентифікаційний код 20077720, пеню в сумі 183 113 грн 35 коп., 3 % річних в сумі 163 531 грн 97 коп. та інфляційні втрати в сумі 1 455 280 грн. 03 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 27 028 грн 88 коп. У задоволенні позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення господарського суду Луганської області 30.05.2016 видано наказ від 16.06.2016 № 913/399/16 зі строком пред'явлення до виконання до 16.06.2017.

01.08.2016 через канцелярію суду Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», відповідач у справі, звернулося до господарського суду Луганської області з заявою від 27.07.2016 № 01-02-54/1239 про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Луганської області від 30.05.2016 у справі № 913/399/16 на 5 (пять) років, а саме до 01.08.2021 року.

Заява обґрунтована тим, що в результаті існуючих умов діяльності ПАТ «Луганськгаз» склалася ситуація, що унеможливлює виконання рішення суду у справі № 913/399/16 у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Даний випадок є винятковим, оскільки критичний фінансовий стан ПАТ «Луганськгаз» та його діяльність, стали результатом виняткових обставин антитерористична операція на території Луганської області, захоплення незаконними озброєними формуваннями близько 60 % майна ПАТ «Луганськгаз», втрата значної частини території обслуговування підприємства, повязане з захопленням території зменшення на близько 70 % обсягів транспортування природного газу, що є основним видом статутної діяльності підприємства, занижені тарифи на транспортування (розподіл) та алгоритм розподілу коштів, незадовільна платіжна дисципліна споживачів природного газу, інші обєктивні обставини в державі.

На підтвердження своїх доводів відповідач надав документи, які залучені до матеріалів справи, а саме:

- копію Витягу з ЄДРПОУ;

- копію Статуту (стор. 1,2,40, ост.);

- копію заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №01-02-43/1991 від 19.11.2015;

- витяг з офіційного веб-порталу Антимонопольного комітету України (http://www.amc.gov.ua) - зведений перелік субєктів природних монополій станом на 14.07.2016, де за порядковим № 52 відображено ПАТ Луганськгаз;

- копію листа Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.10.2012 № 04-28/2867;

- копію ліцензії на постачання природного газу за регульованим тарифом;

- копію ліцензії на розподіл природного газу;

- копію протокольного доручення від 11.08.2015;

- копію ОСОБА_2 пошкодження газопроводів в АТО;

- копію Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.12.2015;

- копію Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 2015 рік;

- копію Сертифіката № 585 (вих.3222/05-4 від 19.09.14);

- копію Сертифіката № 6224 (вих.531/05.0-4 від 19.04.16);

- копію листа № 01-02-46/950 від 28.05.2015;

- копію листа № 1418/01-02-64 від 20.08.2015;

- копію листа №01-02-46/375-1 від 02.03.2016;

- копію листа №01-02-46/644 від 13.04.2016;

- копію листа №01-02-46/1083 від 17.06.2016;

- випуск газети Голос України від 25.10.2014 № 206 (5956);

- випуск газети Голос України від 22.10.2014 № 203 (5953);

- випуск газети Голос України від 28.01.2015 № 14 (56018);

- заяву про вчинення кримінального правопорушення № 01-02-53/2941 від 25.09.2014;

- постанова НБУ від 06.08.2014 № 466;

- лист Ощадбанку від 21.08.2014 № 16;

- листи Укрпошти від 13.10.2014 № 214; від 16.01.2015 № 23;

- фотокопії матеріалів потрапляння знарядів до адміністративних будівель ПАТ Луганськгаз у м. Луганську (вул. Т.Г. Шевченка, 102, вул. Советская, 81);

- аналіз обсягів протранспортованого природного газу ПАТ Луганськгаз за 2014 рік, в розрізі півріч від 20.07.2016;

- аналіз обсягів протранспортованого природного газу ПАТ Луганськгаз за 1 півріччя 2014 - 1 півріччя 2015 року від 20.07.2016;

- аналіз обсягів протранспортованого природного газу ПАТ Луганськгаз за 1 півріччя 2014 - 1 півріччя 2016 року від 20.07.2016;

- відомості ОС (Бухгалтерський облік) з програмного комплексу 1С Бухгалтерія по підприємству ПАТ Луганськгаз;

- доказ направлення примірника заяви та доданих до неї документів позивачу;

- витяг з наказу ПАТ Луганськгаз №04-ОС від 11.01.2016;

- витяг з наказу ПАТ Луганськгаз №05-ОС від 12.01.2016.

Представник відповідача вимоги за заявою підтримав у повному обсязі.

Представник позивача проти задоволення заяви про відстрочення судового рішення заперечив та 08.08.2016 до канцелярії суду надав заперечення 14/2-150213 від 04.08.2016.

Оцінивши надані сторонами у справі докази та вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про відстрочення судового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Згідно з підпунктом 7.2 пункту 7 зазначеної постанови Пленуму підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статті 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 статті 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач повинен довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час розгляду заяви відповідача про відстрочку виконання судового рішення судом враховано таке.

У цій справі боржник, відповідач у справі, просить суд відстрочити виконання рішення строком на пять років, посилаючись на негативні фактори, що виникли на території Луганської області за його місцезнаходженням, проведення антитерористичної операції, які ускладнюють ведення господарської діяльності.

За твердженнями відповідача, що знаходять своє підтвердження у представлених ним доказах, останній знаходиться у важкому фінансовому стані, підприємство перебуває в режимі сурової економії.

Негативний характер цих обставин значно підсилюється проведенням антитерористичної операції (далі - АТО) на території Луганської області, а саме фактами пошкодження та знищення газопроводів в результаті щоденних обстрілів, оскільки ремонтні роботи проводяться виключно за рахунок власних коштів відповідача у справі.

Суттєво впливає на фінансовий стан відповідача зростання заборгованості населення за спожитий природний газ.

Крім того, протягом 2014 2015 років та у 2016 році НКРЕКП для ПАТ «Луганськгаз», відповідача у справі, затверджувались значно занижені тарифи на розподіл природного газу, які є економічно необґрунтованими.

Суд визнає підставними доводи боржника про неможливість ведення ним підприємницької діяльності у звичайному режимі через проведення АТО на території Луганської області.

Матеріалами справи доведено, що боржник, відповідач у справі, дійсно знаходиться у важкому фінансовому стані.

Крім того, суд враховує, що присуджені до стягнення у справі № 913/399/16 суми за своєю правовою природою є пенею, інфляційними витратами та 3 % річних, які стягнуті з відповідача внаслідок порушення строків оплати основного боргу. При цьому, заборгованість з оплати газу була відсутня на момент звернення позивача з позовом до суду, оскільки основний борг в сумі 4 804 627 грн. 17 коп. зараховано зустрічними зобовязаннями, відповідно до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №01-02-43/1991 від 19.11.2015, що свідчить про те, що відповідач не ухилявся від виконання договірних зобовязань та вчинив дії, що спрямовані на проведення розрахунків з позивачем.

Водночас, як зазначено вище, під час розгляду заяви про відстрочку виконання судового рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси кредитора з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача та і боржника.

Судом враховано, що несвоєчасне виконання боржником своїх зобов'язань за укладеним між сторонами договором негативно відображується і на господарській діяльності стягувача, а відстрочення виконання рішення суду суттєво зачіпає його інтереси, оскільки здійснення розрахунків з контрагентами, обов'язок по сплаті обов'язкових зборів, а також своєчасної виплати заробітної плати працівникам є однаковим як для боржника, так і для стягувача.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Вказана правова норма зазначає, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнього нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Отже, як боржник, так і стягувач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики.

Суд також враховує, що вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 30.05.2016 у цій справі з урахуванням майнового стану боржника, може призвести до блокування роботи відповідача, що в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного невиконання цього рішення.

Разом із тим, беручи до уваги матеріальні інтереси позивача, строк відстрочення виконання судового рішення на пять років є значним.

Довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Суд враховує, що перегляд тарифів НКРЕКП надасть змогу відповідачу щомісячно отримувати додаткові кошти, а тому суд вважає можливим надати відповідачу відстрочку виконання судового рішення на шість місяців, а саме до 10.02.2017.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що обставини, наведені відповідачем в підтвердження свого скрутного становища, є винятковими та такими, що ускладнюють виконання рішення, а тому, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, складові присудженої до стягнення суми, проведення антитерористичної операції, задля належного виконання судового рішення, уникнення паралізації діяльності відповідача у світлі його фінансового становища і необхідності збереження можливості останнього здійснювати свою діяльність, суд вважає за доцільне задовольнити заяву відповідача частково та відстрочити виконання рішення господарського суду Луганської області від 30.05.2016 у справі № 913/399/16 строком на шість місяців, а саме до 10.02.2017.

Керуючись статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» від 27.07.2016 № 01-02-54/1293 про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Луганської області від 30.05.2016 у справі № 913/399/16 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення господарського суду Луганської області від 30.05.2016 у справі № 913/399/16 строком на шість місяців, а саме до 10.02.2017.

3. В решті заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р.Є. Якушенко