ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.08.2016 Справа № 920/234/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аратта-Агро», с. Вікторівка Ніжинського району Чернігівської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шалигінське», с. Шалигіне Глухівського району Сумської області,

про стягнення 5 932 921 грн. 68 коп.

Головуючий суддя Джепа Ю.А.

Суддя Коваленко О.В.

Суддя Яковенко В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 21.03.2016)

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 10/05-16 від 10.05.2016)

За участю секретаря судового засідання Осокіної А.М.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 5 932 921,68 грн. заборгованості, що складається із заборгованості за договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012 у сумі 3 151 341,88 грн., 271 128,21 грн. суми 3 % річних; 2 510 451,49 грн. інфляційне збільшення суми боргу та судові витрати у розмірі 88 993,83 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, вимог позивача не визнає та зазначає, що позивач не довів факту належного виконання ним своїх зобовязань за спірним договором. Крім того, відповідач у відзиві наголошує, що його представник не отримував від позивача товару за укладеним договором, а тому відсутній обовязок і щодо оплати зазначеного товару.

Також від представника відповідача до суду надійшли: 1) клопотання № 167 від 13.06.2016 про залучення до участі у розгляді справи посадової особи відповідача для надання пояснень стосовно отримання чи неотримання товару за договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012; 2) клопотання № 198 від 12.07.2016 про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, яким він фактично уточнив та доповнив клопотання № 165 від 13.06.2016 про призначення судової почеркознавчої експертизи; 3) лист № 200 від 12.07.2016 про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог судової ухвали від 14.06.2016.

Крім того, до суду була подана довідка відповідача № 186 від 19.07.2016 про те, що ОСОБА_3, який за наявними у справі матеріалами отримував від позивача товар за спірним договором, наказом № 8 від 15.03.2011 призначений на посаду агронома у ТОВ «Шалигинське» та займає цю посаду по теперішній час.

Посадова особа відповідача ОСОБА_3 надав суду усні пояснення, у яких зазначив, що товару за спірним договором він не отримував, видаткових накладних не підписував та до його посадових обовязків взагалі не входить отримання будь-яких товарно-матеріальних цінностей за господарськими договорами товариства з контрагентами.

Представник позивача подав до суду клопотання від 30.06.2016 (вх. № 1886к) про витребування доказів у порядку ст. 38 ГПК України, а саме документів податкової звітності відповідача на підтвердження здійснення господарської операції за спірним договором.

Судовою ухвалою від 19.07.2016 дане клопотання представника позивача було задоволено судом та витребувано у Глухівського відділення Шосткинської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області належним чином засвідчені копії декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Шалигинське» () за січень, лютий, березень, квітень 2013 року; копії додатків № 5 (розшифровки за контрагентами) до декларацій з податку на додану вартість за січень, лютий, березень, квітень 2013 року ТОВ «Шалигинське» ().

На виконання вимог судової ухвали від 19.07.2016 податковий орган надав суду копії декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Шалигинське» за вказані періоди.

01.08.2016 до суду надійшло клопотання № 216 представника відповідача про створення для сторін рівних умов при наданні доказів та витребування доказів, у якому він просить суд розглянути клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів та задовольнити його, а також витребувати у позивача супровідні документи, що передбачені пунктом 3.1.2 спірного договору, а саме товарно-транспортні накладні.

Від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення від 09.08.2016 (вх. № 7229) стосовно предмета спору.

Представники сторін у судових засіданнях надавали для огляду оригінали документів. Дані документи були досліджені судом та приєднані до матеріалів справи.

Стосовно клопотання представника відповідача про витребування у позивача товарно-транспортних накладних, суд зазначає наступне.

Представник відповідача просить суд витребувати у ТОВ «Аратта-Агро» супровідні документи, що передбачені пунктом 3.1.2 договору, а саме: товарно-транспортні накладні та свідоцтва про якість зерна, що підтверджують юридичний факт доставки зерна кукурудзи.

Однак, як вбачається із змісту пункту 3.1.2 договору № 01/12/12, ним передбачений обовязок продавця підготувати продукцію до передання покупцеві з відповідними супровідними документами в обумовлені цим договором строки, тобто без зазначення точного переліку необхідних документів.

Крім того, представником позивача з цього приводу були надані письмові пояснення, у яких він зазначав, що на даний час оригінали відповідних товарно-транспортних накладних були знищені у звязку із закінченням строку їх зберігання, який становить три роки.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі.

Стосовно клопотання представника відповідача про призначення у справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

У своєму клопотанні про призначення експертизи у справі представник відповідача просить суд поставити перед експертом питання приналежності підпису на оригіналах видаткових накладних № 1, № 8 та № 9, наданих відповідачем та позивачем, ОСОБА_3, питання чи нанесено відтиск печатки у графі («отримав(ла)» на зазначених видаткових накладних печаткою ТОВ «Шалигинське», а також питання чи відповідають єдиному документу, виготовленому у двох оригінальних примірниках за формою та змістом вищезазначені видаткові накладні?

Так, посадова особа відповідача ОСОБА_3, викликаний у судове засідання для дачі пояснень, усно зазначив, що жодних видаткових накладних він не підписував, будь-якого товару від позивача не отримував.

Щодо питання приналежності відтиску печатки ТОВ «Шалигинське» на оригіналах видаткових накладних, поданих суду позивачем, то заявником не надано доказів того, що на підприємстві відповідача у 2013 році перебував лише один примірник печатки, та чи не змінювалась ця печатка та кількість її примірників до сьогодні. Відповідну інформацію на запитання суду стосовно кількості примірників печатки і факту їх виготовлення представник відповідача не надав.

Стосовно питань відповідності єдиному документу видаткових накладних, оригінали яких були надані відповідачем та позивачем, суд зазначає, що дані питання є правовими, вирішення яких діючим законодавством віднесено до компетенції суду.

Суд наголошує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

За вказаних обставин суд, ґрунтовно вивчивши обставини справи та доводи сторін щодо доцільності призначення експертизи, не вбачає необхідності у призначенні у даній справі комплексної почеркознавчої та технічної експертизи, тому суд залишає без задоволення клопотання представника відповідача про проведення експертизи у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аратта-Агро» (позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шалигинське» (відповідачем у справі) був укладений договір купівлі-продажу № 01/12/12.

Згідно з умовами п. 1.1 цього договору продавець (позивач) зобовязався у порядку і на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцеві зерно кукурудзи урожаю 2012 року у кількості 1643 т 535 кг (сільськогосподарська продукція), а покупець (відповідач) прийняти та оплатити цю сільськогосподарську продукцію. Згідно з умовами п. 1.2 даного договору місцем передання продукції продавцем покупцю є елеватор покупця за адресою: Сумська область, м. Глухів, вул. Рильський Шлях, 1-а.

У розділі 2 договору купівлі-продажу від 01.12.2012 сторони погодили ціну та умови розрахунку за договором. Так, ціна однієї тони зерна кукурудзи врожаю 2012 року становить 1606,00 грн., з урахуванням ПДВ (пункт 2.1). Покупець проводить оплату продукції у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця (пункт 2.2), а оплата проводиться у національній валюті на протязі 10 банківських днів після отримання покупцем сільськогосподарської продукції у продавця на підставі виставленого ним рахунку (пункт 2.3).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов укладеного договору позивач передав у власність відповідача три партії зерна кукурудзи фуражної 3 класу згідно видаткової накладної № 1 від 30.01.2013 на загальну суму 632001,18 грн., видаткової накладної № 8 від 28.02.2013 на загальну суму 2367001,66 грн., видаткової накладної № 9 від 20.03.2013 на загальну суму 784339,04 грн. (копії даних видаткових накладних позивача та відповідача додані до матеріалів справи, оригінали були досліджені судом протягом розгляду справи, вказані оригінали містять відтиск печатки відповідача). Дана сільськогосподарська продукція була отримана представником відповідача на підставі довіреності № 2 від 17.01.2013, яка скріплена печаткою відповідача.

Посилання відповідача на підписання накладних неуповноваженою особою суд не покладає в основу висновків в справі, враховуючи його подальші дії щодо схвалення таких поставок.

Так, з матеріалів справи вбачається, що першу партію зерна кукурудзи відповідач оплатив, перерахувавши на користь позивача 632 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 1304 від 30.01.2013. Даний факт підтверджується також банківською випискою по рахунку ТОВ «Аратта-Агро», з якої вбачається, що 30.01.2013 ТОВ «Шалигинське» перерахувало останньому 632 000,00 грн. (призначення платежу за кукурудзу згідно рахунка б/н від 30.01.2013) та рахунком б/н від 30.01.2013 на вищезазначену суму.

Решта поставленої сільськогосподарської продукції залишилась неоплаченою, у звязку з чим 16.01.2016 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу № 8 про оплату залишку заборгованості за поставлений товар у розмірі 3 151 341,88 грн. протягом 10 банківських днів з дні отримання цієї вимоги та доданих до неї документів, а також у звязку зі зміною банківських реквізитів направлено відповідачеві для оплати відповідні рахунки № 1 від 11.01.2016 на суму 784339,04 грн., № 2 від 11.01.2016 на суму 2367001,66 грн. та № 3 від 11.01.2016 на суму 1,18 грн. (з урахуванням часткової проплати).

У встановлений строк вказані суми не були сплачені відповідачем, тому позивач, керуючись умовами укладеного договору купівлі-продажу та вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував йому до сплати 0,11 грн. суму 3% річних та 0,94 грн. інфляційних збитків за поставою товару від 30.01.2013, 204470,03 грн. суму 3% річних та 1885623,04 грн. інфляційних збитків за поставкою від 28.02.2013, 66658,07 грн. суму 3% річних та 624827,51 грн. інфляційних збитків за поставкою від 20.03.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За умовами ст. 655 вищевказаного кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 вищезазначеного Кодексу передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свої обов'язки за договором не виконує і оплату за поставлений товар ані у строк, передбачений умовами договору, ані після направлення йому вимоги про сплату заборгованості, не проводить.

Натомість, відповідач протягом розгляду справи неодноразово заперечував факт отримання товару та у звязку з цим заявляв про відсутність підстав для його оплати.

Однак суд із такою позицією відповідача погодитись не може, оскільки його доводи спростовуються матеріалами справи.

По-перше, факт майже повної оплати першої партії товару за видатковою накладною № 1 від 30.01.2013 свідчить прийняття товару відповідачем. Зазначене свідчить про схвалення операції з купівлі сільськогосподарської продукції відповідачем, хоча викликаною у судове засідання посадовою особою відповідача факт отримання товару і заперечувався.

По-друге, матеріали справи містять копію акту звіряння взаємних розрахунків за 2013 рік, складений, підписаний та скріплений печатками сторін, з якого вбачається наявність заборгованості відповідача перед позивачем за здійсненими господарськими операціями з купівлі-продажу товару (зерна кукурудзи) протягом січня-березня 2013 року на суму 3151,341,88 грн. та відображено часткову оплату отриманого відповідачем товару на суму 632000,00 грн., а також банківську виписку по рахунку ТОВ «Аратта-Агро», з якої вбачається, що 30.01.2013 ТОВ «Шалигинське» перерахувало останньому 632 000,00 грн. (призначення платежу за кукурудзу згідно рахунка б/н від 30.01.2013) та рахунок б/н від 30.01.2013 на вищезазначену суму

По-третє, до відзиву, поданого відповідачем до суду 28.03.2016 за вх. № 3014, додана копія заяви № 20 від 14.01.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, у якій сам відповідач зазначає, що ТОВ «Аратта-Агро» є кредитором ТОВ «Шалигинське» за договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012 на суму 3151341,88 грн. Право вимоги підтверджується: договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012; актом звірки взаємних розрахунків за період: 2013 рік.

По-четверте, на вимогу судової ухвали від 19.07.2016 у даній справі Шосткинською ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області були надані суду копії декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Шалигинське», з яких вбачається, що відповідачем були відображені у бухгалтерському обліку господарські операції з купівлі-продажу сільськогосподарської продукції у позивача на суми, вказані у видаткових накладних № 1 від 30.01.2013, № 8 від 28.02.2013, № 9 від 20.03.2013, а вказані витрати відповідача були включені ним до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 22-24 Господарського процесуального кодексу України, сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, а також користуватися іншими процесуальними правами.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар на суму 3151341,88 грн., у тому числі поданих і самим відповідачем.

Тому, враховуючи, що відповідачем не було подано належних та допустимих доказів того, що вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних та про їх задоволення.

Крім того, суд зазначає, що задоволенню підлягають і вимоги позивача по стягненню з відповідача 271128,21 грн. 3% річних та 2510451,49 грн. інфляційних збитків, оскільки вони нараховані у відповідності до вимог діючого цивільного законодавства.

Так, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

З урахуванням наведеного, судом був здійснений перерахунок заявлених до стягнення сум, на підставі якого суд робить висновок про правильність нарахування вказаних сум.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 626, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 33, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шалигинське» (41470, Сумська область, Глухівський район, с. Шалигине, вул. Леніна, 205; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аратта-Агро» (16670, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Вікторівка, вул. Гавриша, 57; ) 3 151 341 грн. 88 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу № 01/12/12 від 01.12.2012, 3% річних у сумі 271 128 грн. 21 коп., 2 510 451 грн. 49 коп. інфляційних збитків; 88993 грн. 83 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.08.2016.

Головуючий суддя Ю.А.Джепа

Суддя О.В.Коваленко

Суддя В.В.Яковенко