РІШЕННЯ

"11" серпня 2016 р.Справа № 921/310/16-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вул. Тверська, 5, м.Київ, 03680 в особі Філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вул. Федорова, 32, м.Київ 38, 03038

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Тернопільекспортліспром-і", майдан Незалежності, 5, кв. 4, м.Підгайці, Підгаєцький район, Тернопільська область, 48000

про cтягнення заборгованості в сумі 1 358 032,67 грн.

За участю представників сторін від :

Позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність №ЦУПП-62 від 28.07.2016р.),

Відповідача: не з"явився

Учаснику судового процесу в судовому засіданні оголошено склад суду та розяснено права і обовязки передбачені статтями 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку статті 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання сторін.

В судовому засіданні 11.08.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Тернопільекспортліспром-і" про cтягнення заборгованості в сумі 1 358 032,67 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2016р. порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено на 16.06.2016р., який на підставі статті 77 ГПК України відкладався на 30.06.2016р., на 01.08.2016р. та на 11.08.2016р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

16.06.2016 р. суд перейшов до розгляду справи по суті.

На задоволення клопотання (вх. №14293 від 01.08.2016р.) представника позивача про продовження строку розгляду справи, ухвалою суду від 01.08.2016 року строк розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжено на 15 днів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Також, через канцелярію суду подав документи, які витребовувались ухвалою суду (вх.№12087 від 16.06.2016р.). Щодо виконання вимог ухвали суду про надання оригіналів документів долучених до позовної заяви, представник позивача пояснив, що оригінал Договору поставки №ЦУПП-04/0006/15 від 04.03.2015р. та Акт №1/15-Тер приймання-передачі від 06.05.2015р. не може надати суду, оскільки дані документи вилучені відповідно до Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.02.2016р., копію якого додає до матеріалів справи. Також, через канцелярію суду подав додаткові документи (вх.№14883 від 11.08.2016р.) .

Відповідач участі повноважного представника в судових засіданнях не забезпечив, витребуваних документів суду не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до статтей 64, 87 ГПК України. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме ухвал суду направлені відповідачу за адресою: 48000, майдан Незалежності, 5/4, м. Підгайці, Тернопільська область, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання ".

Вказана адреса відповідає, також, адресі зазначеній у відомостях про місцезнаходження відповідача у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сформований господарським судом Тернопільської області станом на 01.08.2016р.

Згідно п.п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Пунктом 3.9.2. Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на обидві сторони, суд згідно зі ст. 75 ГПК України розглядає справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено:

Згідно статті 1 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є Договори та інші правочини.

Згідно статті 67 ГК України відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

До виконання господарських договорів, згідно частини 1 статті 193 ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

04 березня 2015 року між Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (надалі, Покупець/позивач) та Дочірнім підприємством "Тернопільекспортліспром і" (надалі, Постачальник/відповідач) укладено договір поставки №ЦУПП-04/0006/15, відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується на протязі 2015 року поставити Покупцеві товар, зазначений в Специфікації до Договору, а Покупець прийняти і оплатити товар згідно умов Договору (п.1.1 Договору поставки).

Пунктом 1.2 Договору поставки визначено найменування (номенклатура, асортимент) товару, кількість товару, зокрема шпали дерев"яні І тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 кількістю 7000 шт. та шпали дерев"яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 кількістю 3000 шт.

Сума цього Договору становить 3 276 000,00 грн, в тому числі: ПДВ 546 000,00 грн. (п. 3.1 Договору поставки).

Згідно п.5.1, п.5.2, п.5.4, п.5.7 Договору поставки сторони домовились, що строк поставки товару: відвантаження товару проводиться рівномірними партіями протягом місяця згідно графіку поставки. Місце поставки товару склад ДП "Рава Руський ШПЗ". Приймання товару по кількості і якості проводиться комісійно при її вивантажені з транспортного засобу на складі Вантажоодержувача на підставі трьохстороннього акту приймання передачі товару по кількості та якості при поставці на ДП "Рава-Руський шпалопросочувальний завод" за участю уповноважених представників Постачальника, Покупця та Вантажоодержувача, який підтверджує факт отримання Покупцем товару. Товар вважається поставленим з дати підписання акту приймання - передачі товару на складі Вантажоодержувача.

Постачальник зобов"язався забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором (п.6.3 Договору поставки).

Пунктами 7.1, 7.2 Договору поставки сторони передбачили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов"язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та даним Договором. У разі непоставки (недопоставки) товару в передбачений термін Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,5% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 10% від вказаної вартості.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015р. (п.10.1 Договору поставки).

Відповідно до п. 11.1 Договору поставки передбачено, що на момент укладання Договору Постачальник зобов"язаний надати забезпечення виконання умов договору у формі договору неустойки на суму, що становить 5% від ціни Договору, а саме 163 800 грн. 00 коп. Забезпечення виконання умов договору діє до повного виконання Договору в частині поставок.

Пунктом 12.1 Договору поставки визначено, що невід"ємною частиною цього Договору є: додаток №1: Специфікація №1(пункт призначення - склад ДП "Рава Руський ШПЗ"; додаток №2 : Графік поставки.

Також між сторонами підписано додаток №1 - Специфікацію №1 до договору поставки №ЦУПП-04/0006/15 від 04.03.2015р., якою визначено найменування продукції, ГОСТ, кількість (шт.) та ціну (грн), загальна сума - 3 276 000,00 грн, в тому числі : ПДВ 20% 546 000,00 грн. та додаток №2 - Графік поставки, яким встановлено періоди поставки та кількість товару, а саме:

- березень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- квітень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- травень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- червень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- липень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- серпень 2015 року: І тип - 1150 шт., ІІ тип 500 шт.

Вказаний Договір поставки та додатки до нього (Специфікація №1 та Графік поставки) підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками обох сторін.

Крім того, 04 березня 2015 року між Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" (надалі, Покупець/позивач) та Дочірнім підприємством "Тернопільекспортліспром і" (надалі, Постачальник/відповідач) укладено угоду №ЦУПП-04/0006/15 про неустойку з метою забезпечення належного виконання Постачальником взятих на себе за Договором поставки №ЦУПП-04/0006/15 від 04.03.2015р. зобов"язань, відповідно до умов якої у разі порушення своїх зобов"язань за Договором Постачальник зобов"язується сплатити Покупцю грошову суму в розмірі 163 800,00 грн. Порушенням зобов"язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (п.1 ОСОБА_3).

Пунктом 3 ОСОБА_3 сторони домовились, що при невиконанні або неналежному виконанні зобов"язання Постачальника щодо поставки Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі, передбаченому п. 1 ОСОБА_3 шляхом безготівкового перерахування.

ОСОБА_3 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до повного виконання зобов"язань Постачальником згідно з Договором ( п.10 ОСОБА_3).

Згідно п. 11 ОСОБА_3 остання є невід"ємною частиною Договору.

На виконання умов договору поставки відповідач поставив позивачеві товар лише частково, а саме шпали дерев"яні не просочені І тип кількістю 204 шт. та шпали дерев"яні не просочені ІІ тип кількістю 129 шт., про що свідчить акт приймання - передачі №1/15-Тер від 06.05.2015р., підписаний повноважними представниками сторін та завірений печатками юридичних осіб (знаходиться в матеріалах справи).

Як стверджує позивач, відповідач порушив умови договору щодо поставки товару.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами договору, він по своїй правовій природі є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу, згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить стаття 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 662, 663 Цивільного кодексу України визначено, що Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання умов договору поставки №ЦУПП-04/0006/15 від 04.03.2015р. (відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується на протязі 2015 року поставити Покупцеві товар, зазначений в Специфікації до Договору, а Покупець прийняти і оплатити товар згідно умов Договору (п.1.1 Договору поставки)) відповідачем поставлено позивачеві товар, а саме шпали дерев"яні не просочені І тип кількістю 204 шт. та шпали дерев"яні не просочені ІІ тип кількістю 129 шт. лише частково , про що свідчить акт приймання - передачі №1/15-Тер від 06.05.2015р., підписаний повноважними представниками сторін та завірений печатками юридичних осіб (міститься в матеріалах справи).

Згідно п.5.1, п.5.2, п.5.4, п.5.7 Договору поставки сторони домовились, що строк поставки товару : відвантаження товару проводиться рівномірними партіями протягом місяця згідно графіку поставки. Місце поставки товару склад ДП "Рава Руський ШПЗ". Приймання товару по кількості і якості проводиться комісійно при її вивантажені з транспортного засобу на складі Вантажоодержувача на підставі трьохстороннього акту приймання передачі товару по кількості та якості при поставці на ДП "Рава-Руський шпалопросочувальний завод" за участю уповноважених представників Постачальника, Покупця та Вантажоодержувача, який підтверджує факт отримання Покупцем товару. Товар вважається поставленим з дати підписання акту приймання - передачі товару на складі Вантажоодержувача.

Постачальник зобов"язався забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором (п.6.3 Договору поставки).

Пунктом 12.1 Договору поставки визначено, що невід"ємною частиною цього Договору є: додаток №1: Специфікація №1(пункт призначення - склад ДП "Рава Руський ШПЗ"; додаток №2 : Графік поставки.

На виконання умов договору поставки, між сторонами підписано додаток №1 - Специфікацію №1 до договору поставки №ЦУПП-04/0006/15 від 04.03.2015р., якою визначено найменування продукції, ГОСТ, кількість (шт.) та ціну (грн), загальна сума - 3 276 000,00 грн, в тому числі : ПДВ 20% 546 000,00 грн. та додаток №2 - Графік поставки, яким встановлено періоди поставки та кількість товару, а саме:

- березень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- квітень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- травень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- червень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- липень 2015 року: І тип - 1170 шт., ІІ тип 500 шт.;

- серпень 2015 року: І тип - 1150 шт., ІІ тип 500 шт.

Положенням статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, відповідач свої договірні зобов"язання щодо поставки товару належним чином не виконав.

В силу статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 ст.550 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно ст. ст.1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 2.9. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 " Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Пунктом 2.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно пунктів 7.1, 7.2 Договору поставки сторони передбачили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов"язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та даним Договором. У разі непоставки (недопоставки) товару в передбачений термін Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,5% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 10% від вказаної вартості.

Матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків поставки товару, у звязку з чим позивачем нараховано пеню у розмірі 878 976 грн 47 коп. та 10% штрафу у розмірі 315 256 грн 20 коп., які просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу здійснений позивачем, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 878 976 грн 47 коп. та 10% штрафу у розмірі 315 256 грн 20 коп., правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 11.1 Договору поставки передбачено, що на момент укладання Договору Постачальник зобов"язаний надати забезпечення виконання умов договору у формі договору неустойки на суму, що становить 5% від ціни Договору, а саме 163 800 грн. 00 коп. Забезпечення виконання умов договору діє до повного виконання Договору в частині поставок.

А тому, 04 березня 2015 року між Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" (надалі, Покупець/позивач) та Дочірнім підприємством "Тернопільекспортліспром і" (надалі, Постачальник/відповідач) укладено угоду №ЦУПП-04/0006/15 про неустойку з метою забезпечення належного виконання Постачальником взятих на себе за Договором поставки №ЦУПП-04/0006/15 від 04.03.2015р. зобов"язань, відповідно до умов якої у разі порушення своїх зобов"язань за Договором Постачальник зобов"язується сплатити Покупцю грошову суму в розмірі 163 800,00 грн. Порушенням зобов"язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (п.1 ОСОБА_3).

Пунктом 3 ОСОБА_3 сторони домовились, що при невиконанні або неналежному виконанні зобов"язання Постачальника щодо поставки Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі, передбаченому п.1 ОСОБА_3 шляхом безготівкового перерахування.

ОСОБА_3 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до повного виконання зобов"язань Постачальником згідно з Договором ( п.10 ОСОБА_3).

Згідно п. 11 ОСОБА_3 остання є невід"ємною частиною Договору.

Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками обох сторін.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що згідно статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 163 800 грн 00 коп., яка неоплачена станом на день розгляду спору, підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем належними доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача пеню у розмірі 878 976 грн 47 коп., 10% штрафу у розмірі 315 256 грн 20 коп. та 163 800 грн 00 коп. неустойки.

Судовий збір, згідно статті 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 626, 627, 628, 629, 655, 662, 663, 712 Цивільного кодексу України, статтями 67, 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України та статтями 1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільекспортліспром-і", майдан Незалежності, 5, кв. 4, м. Підгайці, Підгаєцький район, Тернопільська область, 48000 (ідентифікаційний код 39394201) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680 (ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Федорова, 32, м. Київ, 03038 (ідентифікаційний код 40081389) - 878 976 грн 47 коп. пені, 315 256 грн 20 коп. штрафу, 163 800 грн 00 коп. неустойки та 20 370 грн. 49 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.06.2016 року.

Суддя Боровець Я.Я.