донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.08.2016 справа №910/5817/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівАгапов О.Л. Будко Н.В., Мартюхіна Н.О.
при секретарі за участю представників сторін від позивача від відповідача від третьої особи розглянувши апеляційну скаргу Дьома К.Г. Не з'явились ОСОБА_5 (довіреність б/н від 21.06.16р.) ОСОБА_5 (довіреність №414 від 22.06.16р.) Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Лайф», м.Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від16.05.16р.
у справі№ 910/5817/16 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовом до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Лайф», м.Київ Товариства з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро - Найт Україна», м.Запоріжжя ОСОБА_8, м. Запоріжжя розірвання договору страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє»

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» звернулось з позовною заявою до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро-Найт Україна», відповідача-2: ОСОБА_8 про розірвання договору страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє» № 000113 від 02.01.2007 р., укладеного між ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» та ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна», та стягнення з ОСОБА_8 страхової суми 150000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 р. відмовлено Публічному акціонерному товариству "Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» у прийнятті позовної заяви в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» 150000,00 грн.; позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» у частині вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро-Найт Україна» про розірвання договору страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє» № 000113 від 02.01.2007 р., укладеного між ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» та ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна», прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/5817/16; виключено ОСОБА_8 із відповідачів та залучено ОСОБА_8 до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Позов обґрунтований ч. 1 ст. 354 ГК України, ч. 2 ст. 203, ст.ст. 98, 526, 627, 629, 979, ч. 1 ст. 990, п. 6 ч. 1, ч. 3 ст. 991, ЦК України, ч. ч. 3, 18, 17 ст. 1, п. п. 7, 11 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.05.2016 року у справі № 910/5817/16 (суддя Гандюкова Л.П.) у задоволені позову відмовлено.

Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант - Лайф», м. Київ подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати судове рішення та задовольнити позов в повному обсязі через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування скарги заявник, зокрема, вказує на те, що в ході ґрунтовної перевірки пакета документів і даних третьої особи перед виплатою страхової суми в повному обсязі, позивачем виявлені грубі порушення статуту відповідача, що полягає у відсутності в останнього рішення загальних зборів учасників відповідача з приводу підписання договору на суму 200000,00 Євро, а тому позивач не може перерахувати страхову суму в повному обсязі і вважати договір дійсним та укладеним відповідно до законодавства України.

У відзиві на скаргу відповідач вказав на її безпідставність.

У зв'язку з находженням у відпустці судді Сгара Е.В протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2016 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя - Агапов О.Л., судді: Будко Н.В., Мартюхіна Н.О.

Апелянт в судове засідання Донецького апеляційного господарського суду не з'явився. Ним надане клопотання про відкладення розгляду скарги у зв'язку із зайнятістю його представника в іншому судовому процесі.

Враховуючи, що явка представників сторін при порушенні провадження у справі не була визнана обов'язковою та матеріали справи дозволяють вирішити спір по суті, клопотання відхилене.

Апеляційна скарга розглянута відповідно до вимог ст.101 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача та третьої особи, судова колегія встановила.

02.07.2007 р. між Закритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант Страхування життя», яке згідно з новою редакцією статуту ПАТ «УАСК "Гарант-Лайф» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» (страховик за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро-Найт Україна» (страхувальник, відповідач) укладений договір страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє» № 000113 (т.1, а.с.18-25).

Відповідно до п. 1.1 предметом договору є страхування життя працівників страхувальника за рахунок його власних коштів. Перелік працівників страхувальника надається у «Списку застрахованих», який є невід'ємною частиною даного договору (додаток № 1 до договору - т.1, а.с.26).

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 договір укладається строком на 9 років. Договір набирає чинності з 00 години дня наступного за днем надходження на розрахунковий рахунок страховика страхового внеску у повному обсязі згідно з п. 4.4 даного договору.

Страховим випадком за даним договором, зокрема, є Дожиття застрахованого працівника до закінчення строку дії даного договору, надалі - «Дожиття» (п. 3.1.1). Загальна страхова сума за ризиком «Дожиття» складає у гривневому еквіваленті 200000,00 Євро (п. 4.2). Періодичність сплати страхових внесків - один раз на рік (п. 4.3). Загальний щорічний страховий внесок становить у гривневому еквіваленті 23534,08 євро (п. 4.4). Страховик зобов'язався при настанні страхового випадку здійснити виплату страхової суми вигодонабувачу, визначеному за даним договором (п. 5.4.3). За даним договором вигодонабувачем страхових виплат за страховими випадками, вказаними в п.п. 3.1.1, 3.1.3 є застрахована особа, вказана в додатку № 1 до договору (п. 11.1).

Згідно з п. 7.1 дія договору припиняється за згодою сторін, а також у разі: закінчення строку дії; виконання страховиком зобов'язань перед страхувальником у повному обсязі; ліквідації страхувальника або страховика у порядку, встановленому законодавством України; прийняття судового рішення про визнання даного договору недійсним; дострокового припинення дій даного договору за ініціативою страхувальника; дострокового припинення дії даного договору за ініціативою страховика у разі несплати страхувальником страхових платежів у строки, обумовлені даним договором.

Додатками до договору, які є його невід'ємною частиною, згідно з п.п. 12.1, 12.2 є додаток № 1 - «Список застрахованих працівників» , додаток № 2 - «Правила добровільного страхування життя ЗАТ «УСК «Дженералі Гарант Страхування життя» від 21.10.2003 р.

Відповідно до додатку № 1 застрахованим працівником ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна» є директор ОСОБА_8.

У період часу з 30.03.2007 р. по 10.03.2015 р. відповідач перераховував позивачу щорічні страхові внески за умовами договору № 000113 від 02.01.2007 р., що підтверджується відповідними реєстрами кредитових платіжних документів (а.с. 33-47 т. 1).

Вигодонабувач за договором ОСОБА_8 (третя особа в справі) звернувся до позивача з заявою від 02.01.2016 р. про розгляд питання щодо виплати страхової суми за ризиком «Дожиття» у зв'язку з закінченням 01.01.2016 р. строку страхування за договором.

Позивач перерахував вигодонабувачу ОСОБА_8 виплату за договором у загальній сумі 150000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 204 від 03.02.2016 р., № 147 від 05.02.2016 р., № 161 від 09.02.2016 р. на суму 50000,00 грн. кожне (а.с. 48-50 т. 1).

У матеріалах справи наявне листування між сторонами, яке здійснювалось шляхом обміну електронними листами, згідно з яким представник позивача повідомляв відповідача про настання 01.01.2016 р. страхового випадку «Дожиття» та необхідністю подання в зв'язку з цим відповідних документів (а.с. 51-57 т. 1).

Листом від 08.02.2016 р. № 01-080216-01 відповідач вимагав від позивача виплати страхової суми по договору № 000113. У відповідь на даний лист позивач листом від 16.02.2016 р. № 28 повідомив, що 01.01.2016 р. настав страховий випадок за договором № 000113, 05.01.2016р., позивачем отримано пакет документів від застрахованої особи ОСОБА_8 та позивачем прийнято рішення про виплату страхової суми, однак вигодонабувачем не пройдено процедуру верифікації та просив ОСОБА_8 з'явитись до страхової компанії в м. Київ для проходження даної процедури.

Листом від 24.02.2016 р. № 01-240216-01 відповідач повідомив про прибуття ОСОБА_8 в офіс страхової компанії 26.02.2016 р., а також зазначив, що весь пакет документів вигодонабувача та відповідача був наданий страховій компанії по зазначеному нею переліку. До листа відповідач додав, зокрема, нотаріально посвідчену копію статуту товариства. У листі від 25.02.2016 р. № 59 позивач зазначив про необхідність проведення процедури ідентифікації та верифікації вигодонабувача відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення».

Листом від 16.03.2016 р. № 103 позивач просив відповідача надати офіційний документ, який підтверджує попередню згоду зборів учасників ТОВ «Хераеус Електро-Найт Інтернешнл Н.В.» на укладання договору № 000113, що є обов'язковою умовою статуту ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна».

На підставі викладеного, позивач звернувся до господарського суду з позовом і у позовній заяві зазначив, що оскільки ним не отримано від відповідача попередньої згоди, можливо зробити висновок про відсутність згоди зборів учасників відповідача на укладення договору страхування № 000113, внаслідок чого даний договір не можна вважати дійсним та слід розірвати з даних підстав.

Судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ст. 653 ЦК України).

Правовідносини сторін врегульовано договором страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє» № 000113 від 02.01.2007 р., який є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України, ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Страхуванням, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічний припис міститься в ст. 16 Закону України «Про страхування».

Предметом договору страхування, відповідно до ст. 980 ЦК, зокрема, можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Згідно з ст. 985 ЦК страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

Оцінивши представлені докази, господарський суд правомірно зазначив, що договір страхування життя № 000113 у частині сплати страхових внесків повністю виконаний відповідачем, а також виконаний частково позивачем у частині сплати 150000,00 грн. страхових виплат, про що свідчать реєстри кредитових платіжних документів та платіжні доручення і не заперечують сторони.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції зазначав, що ним заявлено вимогу про розірвання договору не внаслідок істотного порушення договору відповідачем, а в зв'язку з відсутністю рішення загальних зборів учасників відповідача з приводу укладення спірного договору.

Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 145 ЦК вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Як вбачається з тексту договору страхування від 02.01.2007 р. № 000113, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хераеус Електро-Найт Україна», укладаючи договір, діє в особі голови товариства ОСОБА_10 і директора ОСОБА_8, які діють на підставі статуту.

Судова колегія зазначає, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень.

Відповідно до статуту ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна», копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 78-103 т. 1, а.с. 24-36 т. 2), засновником товариства є компанія «Хераеус Електро-Найт Інтернешнл Н.В.», юридична особа за законодавством Бельгії. Органами управління товариства-відповідача згідно з п. 9.1 статуту є збори учасників та директор товариства. За пунктом 10.4.15 до виключної компетенції зборів учасників належить надання директору або будь-якій іншій особі попередньої згоди на укладення угод, витрату коштів, відчуження майна або вчинення правочинів, зокрема, укладення, зміну або розірвання договорів (контрактів, угод), сума (вартість) яких дорівнює або перевищує еквівалент 35000 Євро (однією операцією чи серією пов'язаних операцій). Відповідно до п. 11.5.4 статуту директор з урахуванням обмежень, встановлених цим статутом, вчиняє та підписує від імені товариства будь-які правочини, зокрема, укладає договори (контракти, угоди).

Колегією суддів зазначає, що копія статуту була наявна у позивача на момент укладення спірного договору та сумнівів стосовно повноважень осіб, які підписали (уклали) договір страхування від імені відповідача в позивача не виникало.

Також, відповідачем надано копію протоколу зборів учасників ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна» від 20.12.2006 р. (а.с. 18-19 т. 2) (голова зборів ОСОБА_10), відповідно до якого збори учасників вирішили затвердити, що договір страхування життя пана ОСОБА_8 буде укладено з АТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант Лайф Іншуаранс», загальна сума договору - 200000 Євро в гривневому еквіваленті, договір з боку «ХЕН» підпишуть голова правління компанії та директор. Директором ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна», згідно з протоколом зборів ради директорів компанії «Хераеус Електро-Найт Інтернешнл Н.В.» від 18.05.2005 р. (а.с. 20-23 т. 2) призначений ОСОБА_8 Згідно з заявою президента компанії «Хераеус Електро-Найт Інтернешнл Н.В.» від 11.04.2016 р. (а.с. 16-17 т. 2) ОСОБА_10 (особа, яка підписала договір страхування з боку відповідача) працює на посаді віце-президента з маркетингу і продажів з 01.01.2000 р.

Крім того, відповідачем надано лист компанії «Хераеус Електро-Найт Інтернешнл Н.В.» від 20.04.2016 р., адресований суду, в якому зазначено, що заява про підписання ОСОБА_8 договору без отримання на те дозволу від зборів учасників компанії є недостовірною, оскільки голова правління компанії також підписав договір з боку ХЕНУ, а збори учасників у Бельгії затвердили цю дію.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено право підприємств та організацій звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права в разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України є, зокрема, припинення правовідношення.

Приписами ст.ст. 12, 13, 14 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 206 ГК України господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

У статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок розірвання господарських договорів. Відповідно до ч.ч. 1, 4 цієї норми сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений двадцятиденний строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 вказаної статті передбачено, що розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Разом з тим, передбачене ст. 188 ГК надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує та може звернутися за захистом свого порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору. Суд повинен встановити у межах позовних вимог підстави для розірвання договору, встановлені законом або договором, а також порушення прав позивача.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: 1) закінчення строку дії; 2) виконання страховиком зобов'язань перед страхувальником у повному обсязі; 3) несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки; 4) ліквідації страхувальника - юридичної особи або смерті страхувальника - фізичної особи чи втрати ним дієздатності, за винятком випадків, передбачених статтями 22, 23 і 24 цього Закону; 5) ліквідації страховика у порядку, встановленому законодавством України; 6) прийняття судового рішення про визнання договору страхування недійсним; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Спірний договір страхування № 000113 від 02.01.2007 р. не передбачає право на одностороннє розірвання договору з підстав, які вказані у позові.

Законодавством встановлені вичерпні випадки, коли сторона договору має право відмовитись від договору в односторонньому порядку та в разі підтвердження такої відмови договір є розірваним.

Відповідно до ст. 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу і не сплатив його протягом десяти робочих днів після пред'явлення страховиком письмової вимоги про сплату страхового платежу, страховик може відмовитися від договору страхування, якщо інше не встановлено договором. Страхувальник або страховик може відмовитися від договору страхування в інших випадках, встановлених договором. Страхувальник або страховик зобов'язаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором. Страховик не має права відмовитися від договору особистого страхування без згоди на це страхувальника, який не допускає порушення договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат. Якщо відмова страхувальника від договору обумовлена порушенням умов договору страховиком, страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю. Якщо страховик відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю. Якщо відмова страховика від договору обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страховик повертає страхувальникові страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страхових виплат. Наслідки відмови від договору страхування життя встановлюються законом. Якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір припиняється.

Письмової відмови від договору страхування № 000113 позивач не надав.

Чинним законодавством, яке регулює правовідносини страхування, не передбачено право страховика відмовитись від договору страхування в односторонньому порядку в разі відсутності згоди зборів учасників страхувальника на укладення договору страхування.

Право на відмову страховика від здійснення страхової виплати, встановленого в ст. 991 ЦК України, на яку посилається позивач, не є правом на розірвання договору страхування з підстав, які заявлено.

Апелянт, як вбачається із матеріалів справи, обґрунтовуючи свої вимоги про розірвання договору, посилався виключно на передбачені Цивільним кодексом України загальні положення про договір, зобов'язання та положення законодавства, яке регулює страхування. Всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України взагалі не зазначив і не доказав, із яких саме правових підстав, встановлених законом чи договором, наявне між сторонами зобов'язання має бути припинено шляхом розірвання договору. Вказана позивачем ст. 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, у тому числі необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За таких обставин, по-перше, недотримання стороною вимог ст. 203 ЦК України має за собою інший правовий наслідок - визнання недійсним правочину (ст. 215 ЦК України), а не його розірвання. По-друге, згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Апелянт стверджує, що ним виявлено грубе порушення статуту відповідача, однак позивачем не доведено, яким чином порушення статуту відповідача (у разі встановлення такого факту) порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до протоколу зборів учасників ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна» від 20.12.2006 р. (а.с. 18-19 т. 2) збори учасників вирішили затвердити, що договір страхування життя пана ОСОБА_8 буде укладено з АТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант Лайф Іншуаранс», загальна сума договору - 200000 Євро в гривневому еквіваленті, тому посилання позивача на Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» також не може бути підставою для розірвання договору.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно з ст. 22 ГПК України зміна предмету або підстав позову є правом позивача.

За таких обставин, господарський суд дійшов правомірного висновку, що вимога про розірвання договору страхування заявлена позивачем безпідставно та необґрунтовано, порушення його прав з боку відповідача відсутнє.

Доводи апеляційної скарги до уваги не прийняті, як такі, що не ґрунтуються на нормах законодавства та матеріалах справи.

Враховуючи вищевказане, судова колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення господарського суду.

У зв'язку з викладеним, керуючись ст.33, 99, 101-103, 105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2016 року у справі № 910/5817/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л. Агапов

Судді: Н.В. Будко

Н.О. Мартюхіна

Надруковано 6 прим

1- позивачу

1- відповідачу

1-третій особі

1- у справу

1- ДАГС

1- ГСЗО