ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа № 925/664/16

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Приватного підприємства Транспортна компанія Беркут-транс, с. Вінницькі хутори, Вінницький район, Вінницька область

до Приватного підприємства Транзит-Черкаси, м. Черкаси

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Експедитором заявлено позов про стягнення з відповідача (перевізника) на користь позивача 5000 грн. боргу, 449,40 грн. 3% річних та 4427,72 грн. втрат внаслідок інфляції за невиконання грошових зобовязань по договору перевезення від 28.02.2013 за № 40.

Представник позивача в судове засідання 09.08.2016 не зявився, надіслав письмове пояснення про обставини виконання зобовязань по вищевказаному договору та просив розглянути справу без участі його представника, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав, подав до суду заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Вважає безпідставними та непідтвердженим жодним чином посилання позивача на початок перебігу строку виконання зобов'язання за Договором з 13.06.2013, оскільки суду не надано жодних доказів про отримання саме відповідачем документів у відповідності до п. 5.2. Договору 02.06.2013. До супровідного № 05/3 від 30.05.2013 р. не надано жодних доказів направлення та вручення.

На відміну від тверджень позивача, ПП Транзит - Черкаси отримало всі належні документи ще 22.05.2013, тому строк для виконання зобов'язання по оплаті наданих послуг настав 02.06.2013.

Положенням ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а тому, як зазначив відповідач, позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами трирічного строку.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

28.02.2013 Приватне підприємство (далі - ПП) «Транзит-Черкаси» (далі - Експедитор) і приватне підприємство Транспортна компанія Беркут-транс уклали договір перевезення за №40.

За цим договором Перевізник прийняв на себе зобовязання щодо забезпечення доставки вантажів автомобільним транспортом по території України на підставі заявок Експедитора.

Відносини, що виникають при транспортному експедируванні вантажів регламентуються Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 №1955-ІV (далі Закон №1955-ІV).

Законом №1955-ІV визначені, зокрема, такі терміни:

транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування;

експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування;

клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;

перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником;

учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об'єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Перевезення вантажів територією України також унормовано Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344) і Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила).

З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2013 між сторонами було укладено договір перевезення № 40, відповідно до умов якого Перевізник (позивач) зобов'язався, за заявкою Замовника (відповідача) здійснити перевезення та доставку вантажу Замовника (далі - вантаж), а Замовник зобов'язався проводити оплату наданих послуг (далі - договір), (а.с.8-10).

За умовами п.2.2 договору перевезення вантажів виконується лише на підставі заявок, що подає експедитор за узгодженою формою факсом чи іншим способом у письмовій формі. Заявка є невідємною частиною договору.

П.2.4 договору визначено, що Заявка є прийнятою до виконання перевізником, якщо вона підписана повноважним представником перевізника, засвідчена печаткою підприємства та надіслана експедитору. Факсимільна копія заявки має силу оригіналу.

П 5.2. договору сторони узгодили, що експедитор сплачує рахунки Перевізника на умовах відстрочки платежу 10 банківських днів з дати подання Експедитору оригіналів всіх наступних документів, оформлених належним чином: акту виконаних робіт, податкової накладної, рахунку та товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу (а.с.9).

Ст.1 Правил визначено, що «вантажовідправник» - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та умови договору, суд приходить до висновку, що відповідач у правовідносинах, які є предметом спору, по суті являвся вантажовідправником.

Із досліджених у судовому засіданні перевізних документів: подорожні листи від 17.05.2013 і 20.05.2013 (а.с.27-28); товарно-транспортних накладних №005879731 від 17.05.2013 і №0007296 від 20.05.2013 (а.с.31-32); свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів сідлових тягачів: SCANIA 124L420 р.н. АВ 5247ВЕ і Volvo FH 42T р.н. АВ 3850ВМ вбачається, що позивач в період із 16 по 22 травня 2013 року виконав перевезення вантажів за замовленням відповідача.

Доказів наявності заявок на перевезення вантажів позивач суду не надав.

Факт виконання вищевказаних перевезень вантажів відповідач не оспорює. Цей факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні ОСОБА_1 здачі-прийняття робіт від 20.05.2013 №БТ0000404 і від 22.05.2013 №БТ0000413 (а.с.11-12).

Суд приходить до висновку, що позивач довів факт виконання перевезень вантажів для відповідача, а тому позовні вимоги про наявність у відповідача боргу перед позивачем суд вважає обґрунтованими.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зясовуючи доводи сторін щодо підстав здійснення розрахунків за виконані перевезення та застосування позовної давності, суд приходить до наступних висновків.

Порядок розрахунків між сторонами визначено умовами розділу 5 Договору (а.с.9).

Із дослідженого в судовому засіданні Договору вбачається, що відповідно п. 5.2. Договору, експедитор сплачує рахунки Перевізника на умовах відстрочки платежу - 10 банківських днів з дати подання Експедитору оригіналів всіх наступних документів, оформлених належним чином: акту виконаних робіт, податкової накладної, рахунку та товаротранспортної накладної з відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу та заповненої відповідно до вимог чинних нормативних актів та дійсного договору (підпис, дата, час, відбиток печатки).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на лист від 30.05.2013 №05 (а.с.13).

Доказів направлення (надсилання) або вручення пакету документів, зазначених у п.5.2 Договору, позивач суду не надав.

В судовому засіданні 03.08.2016 представник відповідача зазначав, що ПП «Транзит-Черкаси» отримало всі належні документи ще 22.05.2013, а тому строк для виконання зобовязання по оплаті наданих послуг настав 02.06.2013.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

П.3 ст.925 ЦК України передбачено, що до вимог, які випливають із договору перевезення вантажу застосовується позовна давність в один рік.

За приписами ч.5 ст.315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Позивач не надав суду доказів для визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Судом встановлено, що право позивача порушено, але позовна давність спливла і про це подано заяву відповідачем у справі.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову необхідно відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 15.08.2016 (понеділок).

СУДДЯ В.В.Єфіменко