ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті скарги

08.08.2016 р. № 18/302/12

Суддя Гетя Н.Г., розглянувши

скаргу Публічного акціонерного товариства "Демітекс" (вх. №676 від 22.07.2016 р.) на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про примусове виконання виконавчого документу Господарського суду Полтавської області від 21.05.2012 р. по справі № 18/302/12

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", 03150, м. Київ, вул. Горького, 127, в особі філії Акціонерного товариства "Укрексімбанк" у м. Полтаві, 36014, м. Полтава, вул. Артема, 1/65

до 1. Публічного акціонерного товариства "Демітекс", 36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 26/1

2. Підприємства з іноземними інвестиціями - компанії "Юнітекс", 39800, Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Строни, 3

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Спінтекс", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 40б

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ровниця", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 40б

про стягнення 3891225,22 доларів США та 2461530,64 грн., переведення прав кредитора та звернення стягнення на предмет застави та предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Демітекс" подано до господарського суду Полтавської області скаргу на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно якої, скаржник просить:

- визнати дії державного виконавця департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 проведені в рамках виконавчого провадження №48970684 - незаконними та такими, що суперечать Закону України "Про виконавче провадження";

- скасувати постанову державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження №48970684 від 08.10.2015 р. та ОСОБА_2 опису і арешту майна №450-24 від 11.11.2015 р.

Згідно ч. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Частиною 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

За змістом частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 121-2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа; скарги ж, подані іншими, крім зазначених, особами розгляду в господарських судах не підлягають (п. 9.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Згідно ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Вивченням матеріалів справи встановлено що, у виконавчому провадженні №48970684 єдиним боржником є ТОВ "Спінтекс", а стягувачем - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - тобто, ПАТ "Демітекс" не є стороною виконавчого провадження.

Таким чином, скарга ПАТ "Демітекс" на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про примусове виконання виконавчого документу Господарського суду Полтавської області від 21.05.2012 р. по справі № 18/302/12 не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки ПАТ "Демітекс не є стороною виконавчого провадження по якому оспорюються дії державного виконавця.

При цьому, суд приймає до уваги, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року, яка набрала законної сили в день її прийняття було встановлено, що ПАТ "Демітекс" не є стороною виконавчого провадження та скарга ПАТ "Демітекс" на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про примусове виконання виконавчого документу Господарського суду Полтавської області від 21.05.2012 р. по справі № 18/302/12 не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки ПАТ "Демітекс" не є стороною виконавчого провадження по якому оспорюються дії державного виконавця.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вказана судова постанова у справі № 18/302/12 не може бути поставлена під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть їй суперечити, а тому факт того, що скаржник не є стороною виконавчого провадження і в зв'язку з цим скарга по справі № 18/302/12 не підлягає розгляду в господарських судах України, підтверджено постановою суду апеляційної інстанції від 08.02.2016 р. у справі № 18/302/12, яка набрала законної сили.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви.

Суддя Н.Г. Гетя