ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016р. справа№ 914/1787/16

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Бугаївка Рівненська область

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія», м. Львів

про стягнення 81 174,80 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник

від відповідача: не з'явився

Суть спору: на розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про стягнення 64 416,50 грн. основного боргу, 4 443,11 грн. 3% річних, 62 202,85 грн. інфляційних втрат та 14 528,84 грн. пені.

Ухвалою господарського суду від 04.07.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 19.07.2016р.

На початку судового засідання 19.07.2016р. представник позивача заявив клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з частковою оплатою з боку відповідача суми основного боргу в розмірі 64 416,50 грн.

Відтак, з урахування зменшених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 14 528,84 грн. пені, 4 443,11 грн. 3% річних та 62 202,50 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача, в частині зменшення позовних вимог, клопотання позивача підтримав, однак подав відзив в якому заперечив правильність та обґрунтованість нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, подав суду відзив та контррозрахунок додаткових нарахувань за позовними вимогами.

Господарським судом 19.07.2016р. було задоволення клопотання позивача про зменшення позовних вимог та оголошено перерву в судовому засіданні до 02.08.2016р.

В судовому засіданні 02.08.2016р. представником позивача було підтримано заявлені позовні вимоги з урахуванням їх зменшення. Крім того, представник подав суду письмове пояснення на відзив відповідача.

Відповідач, в друге судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом з'ясовано:

25.12.2013р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія (відповідачем) було укладено договір поставки №16, за умовами якого позивач зобов'язався передавати у власність відповідача товар, а останній - приймати та оплачувати його на умовах встановлених договором.

Згідно п. 7.1, сума договору складає 700 000,00 грн.

Відповідно до п.4.4 договору, покупець зобов'язується оплатити поставлену партію товару на протязі 10 банківських днів з моменту прийняття товару покупцем.

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідача станом на 24.10.2014р. виникла заборгованість за поставлену продукцію в розмірі 149 454,66 грн.

Для вирішення питання про стягнення вказаного боргу, позивач у даній справі звернувся до господарського суду Львівської області, де в ході розгляду справи №914/4238/14 відповідачем 24.04.2015р. було добровільно сплачено 149 454,66 грн.

Відтак, позивач наголошує, що суму боргу у розмірі 149 454,66 грн. (станом на 24.10.2014р.) відповідач оплатив лише 24.04.2015р.

З огляду на вищенаведені обставини, позивач в межах розглядуваного провадження заявив до відповідача вимогу про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення по оплаті 149 454,66 грн. за період з 24.10.2014р. по 24.04.2015р.

Крім того, в подальшому, з 24.12.2014р. по 26.05.2015р., на виконання умов укладеного договору, позивач продовжував здійснювати відповідачу поставку товару. Зокрема, за згаданий період позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну вартість - 405 161,92 грн. з яких відповідачем, станом на час подання позову було частково сплачено 340 745,42 грн. А станом на момент подання позову неоплаченими залишилися 64 416,50 грн.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 64 416,50 грн. основного боргу, який виник з 24.12.2014р. по 26.05.2015р. за договором поставки, а також 4 443,11 грн. 3% річних та 62 202,85 грн. інфляційних втрат - (за періоди з 24.10.2014р. по 24.04.2015р. та з 24.12.2015р. по 26.05.2015р.) та 14 528,84 грн. пені - (за період прострочення з 24.06.2015р. по 07.12.2015р.).

В ході розгляду даної справи, 18.07.2016р. відповідачем було добровільно погашено суму основного боргу за позовними вимогами в розмірі 64 416,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 18.07.2016р.

З огляду на це, позивачем було подано на розгляд суду заяву про зменшення розміру позовних вимог з урахуванням часткового погашення боргу, яку суд задоволив.

В той же час, в решта сумі позовних вимог позивач позов підтримав.

У своєму відзиві відповідач не погодився з позивачем в частині правильності нарахування інфляційних втрат, процентів річних та пені. Крім того, останній надав суду контррозрахунок сум, що підлягають до стягнення за позовними вимогами.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даного положення закону, позивач, у зв'язку з порушенням терміну виконання зобов'язання щодо сплати відповідачем 149 454,66 грн. боргу - (за період з 24.10.2014р. по 24.04.2015р.) та поточної заборгованості з 24.12.2014р. по 26.05.2015р. здійснив нарахування останньому 4 443,11 грн. 3% річних та 62 202,85 грн. інфляційних втрат.

Господарський суд, здійснивши перевірку нарахованих сум встановив, що позивач провів розрахунок правильно та обгрунтовано, а тому, в цій частині позов підлягає до задоволення.

Крім того, згідно п. 6.2 договору, у випадку порушення строку оплати, покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діятиме на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Так, позивач, у зв'язку з порушенням з боку відповідача строків оплати, враховуючи вищенаведене положення договору, здійснив нарахування останньому 14 528,84 грн. пені - (за період прострочення з 24.06.2015р. по 07.12.2015р.).

Суд, здійснивши перерахунок нарахованої пені дійшов висновку, що така розрахована позивачем правильно, з врахуванням шестимісячного строку нарахування та однорічного строку позовної давності щодо заявлення вимоги про стягнення пені, а отже підлягає до задоволення в повному обсязі.

В той же час, господарський суд, розглянувши відзив відповідача та контррозрахунок до позовних вимог поданий останнім, вважає його необґрунтованим та безпідставним.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що розрахунок здійснений відповідачем є неповним та не враховує всього періоду договірних відносин, які існували між сторонами та є об'єктом розгляду даної справи.

Так, відповідач безпідставно при розрахунку інфляційних втрат та 3% річних залишає поза увагою та не враховує період в якому між сторонами здійснювалися господарські операції по договору, а саме з 24.10.2014р. до початку 2015 року. Оскільки, вказані нарахування за позовними вимогами були здійснені позивачем як з розрахунку суми боргу, що існувала у період з 24.10.2014р. по 24.04.2015р. в сумі 149 454,66 грн., так і щодо поточної заборгованості, яка виникла у відповідача при здійсненні господарських операцій починаючи з 24.12.2014р. по 26.05.2015р.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14 528,84 грн. пені, 4 443,11 грн. 3% річних та 62 202,50 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 19.07.2016р., задоволити повністю.

2. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (79000, м. Львів, вул. Новаківського, 14, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 62 202,50 грн. інфляційних втрат, 14 528,84 грн. пені, 4 443,11 грн. 3% річних та 1 217,61 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

У судовому засіданні 02.08.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.08.2016р.

Суддя Юркевич М. В.