ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016р. Справа№ 914/1627/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача:Приватного акціонерного товариства "Альба Україна", м.Бориспіль Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Борислав Львівської області
про: стягнення заборгованості. Ціна позову: 60677,66 грн.

За участю представників:

від позивача: Глущенко Т.В. - представник (довіреність №353 від 07.07.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_1 - фізична особа - підприємець;

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представникам сторін. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: Позов заявлено приватним акціонерним товариством «Альба Україна», м.Бориспіль, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Борислав Львівської області, про стягнення 60 677,66 грн. заборгованості, з якої : 32 752,17 грн. - основний борг, 2045,92 грн. - 3% річних, 25879,57 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов»язань за Договором купівлі-продажу №1/657-05-10 від 14.05.2010 року та неоплату отриманого від позивача товару (медикаментів) у строки, встановлені у договорі.

Ухвалою від 14.06.2016 року порушено провадження у справі і прийнято позовну заяву до розгляду, судове засідання призначено на 04.07.2016 року.

29.06.2016 р. за вх.№27121/16 в документообігу господарського суду зареєстровано лист позивача за №333 від 23.06.2016 року про долучення до матеріалів справи документів.

В судове засідання 04.07.2016 року відповідач явку повноважного представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву та витребовуваних судом документів не подав, відтак, ухвалою від 04.07.2016 року суд відклав розгляд справи на 20.07.2016 року.

18.07.2016р. за вх.№30091/16 відповідачем подано при супровідному листі додаткові документи до матеріалів справи, які судом прийнято та приєднано до матеріалів справи. У листі відповідач зазначає про те, що знімає з себе вину за затримку в оплаті отриманого товару, хоча й не заперечує проти основного боргу. Підтверджує, що станом на 11.06.2014 року заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ПрАТ «Альба Україна» становила 32 752,17 грн. Стверджує, що на адресу відповідача від позивача надходити листи з постійними змінами платіжних реквізитів ( 20.08.2014 лист №2896 ; 04.12.2014 повідомлення на електронну пошту про блокування рахунку в АТ «Райффайзен «Банк Аваль» з 08.02.2016 та з проханням не здійснювати перерахування коштів на реквізити банку Аваль»; 11.03.2015 лист №100 зміна обслуговуючого банку на ПАТ «Альфа-Банк» ; 01.04.2015 лист №130 реквізити для перерахунку коштів на ПАТ «Альфа Банк»; 08.07.2016 повідомлення на електронну пошту про те, що з 08.07.2016 рахунок в ПАТ «Альфа Банк» буде заблоковано і просьба на дані реквізити не здійснювати перерахування коштів ; 14.08.2015 лист №464 про зміну обслуговуючого банку на ПАТ «Кредит Оптима банк» ; 20.01.2016 повідомлення на електронну пошту з проханням з 21.01.2016 не проводити оплату на реквізити ПАТ «Кредит Оптима Банк»; 15.03.2016р. повідомлення на електронну пошту про проблеми з рахунком в ПАТ «Кредит Оптима банк» і прохання не проводити оплати на даний рахунок; 05.04.2016 р. лист №143 зміна обслуговуючого банку на ПАТ «КБ «Інвестбанк»). Відповідач стверджує, що основний борг в сумі 32 752,17 грн. погасив, перерахувавши позивачу платіжним дорученням №86 від 24.06.2016 року суму коштів 17752,17 грн. та платіжним дорученням №88 від 04.07.2016 року - суму 15000,00 грн. Із врахуванням зазначеного, вважає, що всі фінансові зобов»язання ФОП ОСОБА_1 перед ПрАТ «Альба Україна» виконані повністю і предмет спору відсутній.

В судовому засіданні 20.07.2016 року оголошувалась перерва до 28.07.2016 року для надання можливості позивачу висловити свою позицію по обставинах, на яких грунтуються заперечення відповідача в частині вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

26.07.2016 року в документообігу господарського суду Львівської області зареєстровано поступлення від позивача Пояснення №389 від 22.07.2016 (за вх.№31485/16). У Поясненнях позивач посилається на те, що заборгованість за отриманий товар відповідач мав оплатити ще в квітні 2014 року, тоді як у своєму листі за №178 від 11.07.2016 року відповідач знімає з себе вину за затримку в оплаті товару хоча й не заперечує проти основного боргу, та наводить хронологію листів від ПрАТ «Альба Україна» про зміну банківських реквізитів. Листи почали надходити з 20.08.2014 року. Відтак, ФОП ОСОБА_1 мав сплатити заборгованість ще у квітні 2014 року, зміна банківських реквізитів позивача не знімає відповідальності з відповідача у виконанні своїх зобов»язань по договору, вважає позивач. Позивач стверджує, що зі своєї сторони зробив усе, щоб вирішити даний спір у добровільному порядку, однак відповідач проігнорував всі його звернення. Так, позивач скеровував відповідачу досудові вимоги №158 від 15.04.2015 року та №795/02-01 від 24.09.2015 року від імені арбітражного керуючого Клименко Яни Анатоліївни з вимогою сплатити заборгованість, проте ніякої відповіді чи оплати від відповідача не надходило. 02.02.2015 року, повідомляє позивач, господарським судом Київської області у справі №911/5673/14 було порушено справу про банкрутство ПрАТ «Альба Україна» та призначено розпорядником майна Клименко Я.А. Відповідач попереджений про стан заборгованості ще в квітні 2015 року, але оплатив тільки після порушення провадження у справі №914/1627/16 від 14.06.2016 року господарським судом Львівської області.

Позивач у Поясненнях повідомляє, що відповідачем сплачено суму основного боргу, відтак підтверджує, що підтримує позовні вимоги в решті заявлених вимог, а саме, вимогу про стягнення 25 879,57 грн. інфляційних втрат та 2045,92 грн. - 3% річних. Судові витрати (1378,00 грн. судового збору) просить повністю віднести на відповідача, оскільки дії відповідача (неоплата вартості товару у встановлені договором строки, залишення без відповіді та без виконання досудових вимог позивача) призвели до звернення позивача з даним позовом до господарського суду за примусовим стягненням заборгованості.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне.

14 травня 2010 року між ПрАТ «Альба Україна» в особі голови правління Коржикова О.П., що діє на підставі статуту (надалі - продавець), з одного боку та ПП ОСОБА_1, що діє на підставі свідоцтва (надалі - покупець), з іншого боку, укладено Договір купівлі-продажу №1/657-05-10, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов»язується передавати (поставляти) лікарські засоби та вироби медичного призначення ( надалі - товар) у власність покупця, а покупець зобов»язується приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору товар передається по найменуваннях та в кількості, з зазначенням ціни митної та ціни відпускної , що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних (далі - видаткові накладні).

Відповідно до п.2.1, постачання товару здійснюється товарними партіями . Термін поставки кожної товарної партії визначається сторонами шляхом узгодження заказу покупця.

Ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначається відповідно до відпускних цін продавця та згідно з узгодженим сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних ( п.2.4). Сума договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних ( п.2.5).

Відповідно до п.4.2, покупець зобов»язаний прийняти товар і оплатити його в порядку, передбаченому розділом 5 даного Договору.

Порядок розрахунків сторони погодили у розділі 5 Договору. Так, відповідно до п.5.1, покупець проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Відповідно до п.5.2 оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії.

Відповідно до п.5.3 ціни на товар та розрахунки встановлюються та проводяться у національній валюті України - гривня.

Сторони погодили у п.5.4 Договору, що у розрахункових документах покупець повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату даного Договору.

У разі невиконання вимог п.5.4 цього Договору, Сторони домовилися, що оплата поставленого товару проводиться відповідно до послідовного порядку його оплати, тобто першою оплачується та накладна, строк оплати якої наступив першою. У разі якщо при здійсненні оплати за поставлений товар в розрахункових документах буде вказаний номер та дата накладної, яка вже оплачена або вказаний не вірний номер та (чи) дата накладної та (чи) номер та дата договору якого не існує, або помилково вказаний покупцем , вважається, що оплата здійснена за наступну не оплачену поставку. У випадку якщо сума оплати по неоплаченій накладній перевищує суму поставки по такій накладній залишкові кошти зараховуються в рахунок наступної не оплаченої поставки (п.5.5).

Відповідно до п.5.6 продавець залишає за собою право, в разі існування заборгованості покупця перед продавцем, встановлювати наступний порядок зарахування отриманих від покупця грошових коштів: 50% в рахунок оплати існуючої заборгованості, а 50% в рахунок майбутніх поставок.

Товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію ( п.6.1.).

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних. Ризик випадкової втрати чи пошкодження товару несе його власник (п.6.2).

Відповідно до п.7.1, у випадку порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції , передбачені даним розділом Договору та чинним законодавством України.

Відповідно до п.7.2, у випадку порушення покупцем п.5.2 , він виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Сплата штрафних санкцій, передбачених цим Договором, не звільняє винну сторону від виконання зобов»язання в натурі ( п.7.6).

Усі спори та розбіжності між Сторонами, які виникли у зв»язку з виконанням даного Договору вирішуються шляхом переговорів ( п.9.1) У разі недосягнення взаємних домовленостей шляхом переговорів, всі спори, які можуть виникнути при виконанні ( чи невиконанні) даного договору, сторони можуть передати на вирішення до господарського суду в порядку визначеному чинним законодавством України (п.9.2).

Відповідно до п.10.1 Договору, зміни та доповнення до даного Договору вносяться за спільною згодою Сторін та оформляються як додаток до нього за підписами обох сторін .

Відповідно до п.10.2, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31удня 2010 року.

У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити Договір за 1 місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний і кожний слідуючий календарний рік.

Договір купівлі-продажу №1/657-05-10 від 14.05.2010 року підписано уповноваженими особами сторін договору, а їх підписи скріплено печатками.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на суму 32752,17 грн., що підтверджується видатковими накладними, належно засвідчені копії яких у матеріалах справи (а оригінали оглядались судом), а саме по видаткових накладних:

№41190153 від 26.04.2014 р. на суму 1443,09 грн. Строк оплати - до 10.05.2014 року.

№41190154 від 26.04.2014р. на суму 33,12 грн. Строк оплати до 10.05.2014 р.

№41190924 від 26.04.2014р. на суму 369,05 грн. Строк оплати до 10.05.2014 року.

№41183021 від 25.04.2014р. на суму 174,11 грн. Строк оплати до 09.05.2014 року.

№41183022 від 25.04.2014р. на суму 85,56 грн. Строк оплати до 09.05.2014 р.

№41183020 від 25.04.2014р. на суму 2 850,18 грн. Строк оплати до 09.05.2014 р.

№41183023 від 25.04.2014р. на суму 31,51 грн. Строк оплати до 09.05.2014 року.

№41181440 від 24.04.3014р. на суму 39,53 грн. Строк оплати до 08.05.2014 року.

№41181441 від 24.04.2014 р. на суму 26,22 грн. Строк оплати до 08.05.2014 року.

№41181439 від 24.04.2014р. на суму 1 687,06 грн. Строк оплати до 08.05.2014 р.

№41166899 від 23.04.2014р. на суму 2 172,60 грн. Строк оплати до 07.05.2014р.

№41174415 від 23.04.2014р. на суму 175,91 грн. Строк оплати до 07.05.2014 року.

№41166902 від 23.04.2014р. на суму 21,05 грн. Строк оплати до 07.05.2014 року.

№41166901 від 23.04.2014р. на суму 242,41 грн. Строк оплати до 07.05.2014 року.

№41166900 від 23.04.2014р. на суму 102,83 грн. Строк оплати до 07.05.2014 року.

№41080894 від 10.04.2014р. на суму 1 093,12 грн. Строк оплати до 24.04.2014 року.

№41080896 від 10.04.2014р. на суму 61,63 грн. Строк оплати до 24.04.2014 року.

№41067183 від 09.04.2014р. на суму 30,96 грн. Строк оплати до 23.04.2014 року.

№41067024 від 09.04.2014р. на суму 123,95 грн. Строк оплати до 23.04.2014 року.

№41067025 від 09.04.2014р. на суму 40,37 грн. Строк оплати до 23.04.2014 р.

№41067181 від 09.04.2014р. на суму 613,79 грн. Строк оплати до 23.04.2014 року.

№41067182 від 09.04.2014р. на суму 38,52 грн. Строк оплати до 23.04.2014 року.

№41067023 від 09.04.2014р. на суму 22,42 грн. Строк оплати до 23.04.2014 року.

№41067022 від 09.04.2014р. на суму 1 720,88 грн. Строк оплати до 23.04.2014 року.

№41026958 від 04.04.2014р. на суму 52,58 грн. Строк оплати до 18.04.2014 року.

№41021400 від 04.04.2014р. на суму 2 228,47 грн. Строк оплати до 18.04.2014 року.

№41021402 від 04.04.2014р на суму 169,28 грн. Строк оплати до 18.04.2014 року.

№41026957 від 04.04.2014р. на суму 151,81 грн. Строк оплати до 18.04.2014 року.

№41026959 від 04.04.2014р. на суму 25,56 грн. Строк оплати до 18.04.2014 року.

№41021401 від 04.04.2014р. на суму 134,92 грн. Строк оплати до 18.04.2014 року.

№41011642 від 03.04.2014р. на суму 232,93 грн. Строк оплати до 17.04.2014 року.

№41011644 від 03.04.2014р. на суму 82,41 грн. Строк оплати до 17.04.2014 року.

№41011641 від 03.04.2014р. на суму 6 237,93 грн. Строк оплати до 17.04.2014 року.

№41011643 від 03.04.2014р. на суму 834,85 грн. Строк оплати до 17.04.2014 року.

№40790762 від 15.03.2014 р.на суму 3 828,32 грн. Строк оплати до 29.03.2014 року.

№40623873 від 28.02.2014р. на суму 1 804,95 грн. Строк оплати до 14.03.2014 року.

№40623942 від 28.02.2014 р. на суму 370,61 грн. Строк оплати до 14.03.2014 року.

№40623624 від 28.02.2014 р. на суму 4 036,39 грн. Строк оплати до 14.03.2014 року.

Судом оглянуто оригінали вище перелічених видаткових накладних та встановлено, що кожна видаткова накладна підписана як уповноваженою особою від продавця так і від покупця, їх підписи завірені гербовою печаткою ПрАТ «Альба Україна» та ФОП ОСОБА_1 Вказані видаткові накладні не містять будь-яких зауважень та претензій щодо поставки товару. У видаткових накладних має місце посилання на Договір купівлі-продажу, який є підставою заявлених позивачем вимог.

Відповідач визнає, що отримав від позивача по перелічених видаткових накладних товар загальною вартістю 32 752,17 грн. за Договором купівлі-продажу №1/657-05-10 від 14.05.2010 року.

Відповідно до п.5.2 Договору оплата кожної партії товару проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються у видаткових накладних на поставку товарної партії. Проте оплата за товар в зазначений у видаткових накладних строк здійснена не була, стверджує позивач. 09.06.2016 року ( дата на поштовому конверті) позивач скерував позовну заяву вих..№285 від 06.06.2016 року про стягнення з відповідача 60677,66 грн. заборгованості ( 32752,17 грн. основного боргу, 2045,92 грн. - 3% річних, 25879,57 грн. інфляційних втрат) до господарського суду Львівської області. Станом на дату звернення з позовом до суду, відповідач розрахунків з позивачем за поставлений товар не провів.

Оплату отриманого товару відповідач здійснив після порушення провадження у справі: платіжним дорученням №86 від 24.06.2016 року в сумі 17 752,17 грн. та платіжним дорученням №88 від 04.07.2016 року на суму 15 000,00 грн. ( платіжні доручення у справі) , що також підтверджує і позивач.

У звязку з порушенням строку оплати поставленого товару, позивач заявив вимоги про стягнення нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних втрат в сумі 25879,57 грн. та 3% річних - 2045,92 грн.

Відповідач стверджує, що не має обов»язку по сплаті інфляційних втрат та 3% річних, вимоги про стягнення яких, відповідно в сумах, 25 879,57 грн. та 2045,92 грн., заявив позивач.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5.2 оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань , 3% річних, пені.

Перевіривши розрахунки позивача по інфляційних втратах та 3% річних суд дійшов висновку, що такі розрахунки проведені вірно. Відповідач зауважень щодо проведених позивачем розрахунків не висловив. Суд розглядає спір в межах заявлених вимог, правом на збільшення чи зменшення розміру заявлених вимог наділений лише позивач. Слід зазначити , що виходячи із положень ч.2 ст.625 ЦК України за прострочку виконання грошового зобов»язання передбачено нарахування інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення (тобто, до моменту погашення боргу).

В силу положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.691 ЦК України покупець зобов»язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов,- за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Виконання зобов'язання це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, яка складає предмет зобов'язання (або утримання від здійснення певної дії).

Як унормовано у частині першій статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що переказ вважається закінченим з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону(див. також частину третю статті 343 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз»яснено, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 №62-97р.

У вказаному листі розяснено, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то нарахування починається з наступного місяця.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність його вини у простроченні оплати товару, оскільки за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України). (п.1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Крім того, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.п.3.1, 4.1 зазначеної вище постанови Пленуму ВГС України).

Як вбачається з матеріалів справи в період з 15.03.2014 року по 11.05.2014 року відповідач не здійснив розрахунків з позивачем за отриманий товар. В порядку п.10.1 Договору сторони не вносили змін та доповнень до Договору купівлі-продажу. Моментом виконання грошового зобов»язання є зарахування коштів на рахунок кредитора. При цьому не має значення на який конкретно рахунок. Моментом виконання зобов»язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора. Доказів того, що відповідач вживав заходів до виконання грошових зобов»язань за Договором , суду теж не надано. Крім того, слід зазначити, що жоден із листів позивача, на які посилається відповідач, не містить застережень щодо рахунку позивача в ПАТ «Банк « Київська Русь». Відтак, відповідач мав можливість (при бажанні виконати зобов»язання за договором ) перерахувати кошти на рахунок в цьому Банку, відомості про реквізити рахунку позивача в ПАТ «Банк «Київська Русь» містяться у видаткових накладних. Щодо рахунків в АТ «Райффайзен «Банк Аваль», ПАТ «Альфа -Банк» «Кредит Оптима Банк» , то у видаткових накладних на ці рахунки позивач не посилався.

Враховуючи все вищенаведене , доводи відповідача є безпідставними.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначено у п.2.3 Постанови пленуму ВГСУ №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом ( частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з»ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що в частині вимоги позивача про стягнення 32752,17 грн. основного боргу провадження у справі слід припинити, відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв»язку із відсутністю предмету спору ( борг погашено після порушення провадження у справі).

Вимоги ж позивача про стягнення 2 045,92 грн. - 3% річних та 25879,57 грн. інфляційних нарахувань підлягають до задоволення повністю.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, господарський суд покладає на нього судовий збір в сумі 1378,00 грн., який підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.1,2,4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82,84,85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Альба Україна» ( м.Бориспіль 08300, вул.Шевченка,100; ) 2045,92 грн. - 3% річних, 25879,57 грн. інфляційних втрат та 1378,00 грн. судового збору.

3. Припинити провадження в частині вимоги про стягнення 32752,17 грн. основного боргу.

4. Наказ видати відповідно до ст..116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 08.08.2016 р.

Суддя Кітаєва С.Б.