ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.08.2016 Справа № 905/157/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Уханьової О.О. при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідльністю "ЕССЕНС-ПРЕМІУМ"

м. Маріуполь

про стягнення 15799304,56грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 довіреність №609 від 27.10.2015р.;

від відповідача ОСОБА_3 довіреність №6 від 05.08.2016р.

СУТЬ СПРАВИ:

12.01.2016р. до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро" м. Київ (далі - позивач) до ТОВ "ЕССЕНС-ПРЕМІУМ" м.Маріуполь (далі - відповідач) про стягнення 15799304,56грн.

В підтвердження позовних вимог позивач надав копії кредитного договору №291013-КЛВ від 29.10.2013р., договору №121213 про зміну кредитного договору від 12.12.2013р., розрахунок заборгованості, меморіального ордеру №К/736264 від 01.11.2013р., заяви про надання кредиту від 01.11.2013р.

16.12.2015р. на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову від 11.12.2015р. Ухвалою від 10.08.2016р. судом відмовлено у задоволенні даної заяви.

10.02.2016р. через канцелярію суду надійшли додаткові документи, в т.ч. банківські виписки, які залучені судом до матеріалів справи.

15.02.2016р. до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява №004 від 12.02.2016р. Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.02.2016р. відмовлено у її прийнятті на підставі п.1.ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

18.02.2016р. від відповідача надійшло повідомлення телеграфом, в якому останній просив зупинити провадження по справі на підставі ч.1ст. 79 ГПК України у звязку зі знаходженням в провадженні господарського суду м. Києва справи №910/2692/16 за позовом ТОВ «Азовнефтепродукт» до ТОВ "ЕССЕНС-ПРЕМІУМ" та ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро" м. Київ про визнання недійсним кредитного договору.

У звязку з надходженням 18.02.2016р. на адресу суду апеляційної скарги №005 від 17.02.2016р. ухвалою від 19.02.2016р. зупинено провадження по справі №905/157/16 до розгляду по суті апеляційної скарги відповідача та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

22.02.2016р. від позивача надійшли письмові пояснення від 11.02.2016р., які залучені судом до матеріалів справи.

Постановами Донецького апеляційного господарського суду від 23.03.2016р. та Вищого господарського суду України від 20.07.2016р. ухвалу господарського суду першої інстанції від 16.02.2016р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.08.2016р. поновлено провадження по справі, розгляд справи призначено на 10.08.2016р.

04.08.2016р. від відповідача надійшла зустрічна позовна заява №026 від 03.08.2016р., у прийнятті якої судом відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України ухвалою від 08.08.2016р.

Через канцелярію суду 08.08.2016р. від позивача надійшли додаткові документи, а саме рішення господарського суду м. Києва від 30.03.2016р., постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016р. та банківські виписки, які залучені судом до матеріалів справи.

08.08.2016р. від відповідача надійшла заява №027 від 05.08.2016р. про відвід судді, у задоволенні якої судом відмовлено ухвалою від 10.08.2016р.

08.08.2016р. на адресу суду від відповідача надійшла апеляційна скарга №028 від 05.08.2016р. на ухвалу господарського суду Донецької області від 19.02.2016р. про зупинення провадження у справі.

З приводу даної апеляційної скарги, господарський суд зазначає наступне:

Відповідно п. 3.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., зловживанням процесуальними правами слід вважати також і подання учасниками судового процесу, зокрема, апеляційних і касаційних скарг на процесуальні документи, дія яких на момент подання такої скарги закінчилася (вичерпана), - наприклад, на ухвалу про зупинення провадження у справі після поновлення провадження в останній.

З урахуванням обставин справи господарський суд може залишити відповідне клопотання (заяву, скаргу) без задоволення, приєднавши його (її) до матеріалів справи і зазначивши про це в описовій частині рішення, прийнятого по суті справи (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Оскільки, апеляційна скарга була подана на ухвалу про зупинення провадження у справі саме після його поновлення, суд залишає її без задоволення.

10.08.2016р. від відповідача надійшла заява №032 від 09.03.2016р., в якій останній просив здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом задоволена дана заява.

10.08.2016р. від відповідача надійшло клопотання №030 від 09.08.2016р., в якому останній просив витребувати докази, зокрема, довіреність особи, яка підписала кредитний договір та статут позивача в редакції станом на день його підписання з метою перевірення її повноважень на підписання кредитного договору. Суд відмовляє у задоволенні даного клопотання з огляду на те, що відповідач не намагався самостійно отримати дані документи у позивача, з даного приводу до нього не звертався, що не заперечувалось у судовому засіданні сторонами. Також господарський суд враховує, що кредитний договір підписаний у 2013 році без заперечень та зауважень жодної зі сторін, а кошти використані відповідачем. До того ж в матеріалах справи наявна копія заяви зобовязання позичальника, з якої вбачається (зазначено саме відповідачем), що підставою для надання коштів є протокол засідання кредитного комітету ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро», протокол засідання кредитної комісії ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро», кредитний договір №291013-КЛВ від 29.10.2013р. Крім того, відповідачем були отримані кредитні кошти та здійснювались часткові оплати з їх повернення, що також визнано відповідачем у судовому засіданні, отже своїми діями фактично відповідач визнав чинність даного договору. Таким чином дане клопотання направлено на затягування судового розгляду даної справи. Разом з тим, суд зазначає, що відповідність даного кредитного договору вимогам законодавства була визнана рішенням господарського суду м. Києва від 30.03.2016р. та постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016р. по справі №910/2692/16.

10.08.2016р. відповідач надав до суду клопотання про зупинення провадження у справі у звязку з поданням апеляційних скарг на ухвалу господарського суду від 19.02.2016р. про зупинення провадження у справі та ухвалу суду від 08.08.2016р. про повернення зустрічної позовної заяви. З метою запобігання зловживанням відповідачем процесуальними правами, суд відмовляє у задоволенні даного клопотання з огляду на те, що воно є безпідставним, передчасним та направлено на затягування судового процесу.

Представник позивача в судове засідання 10.08.2016р. явився, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання 10.08.2016р. явився, проти позову та заяви про його забезпечення заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Предметом спору по даній справі є стягнення з відповідача 15799304,56грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 10000000,00грн., 3164383,56грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2013424,66грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 621496,34грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Підставою позову є невиконання відповідачем кредитного договору №291013-КЛВ від 29.10.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2013р. ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро" м. Київ (далі - банк, кредитор) та ТОВ "ЕССЕНС-ПРЕМІУМ" м.Маріуполь (позичальник) підписали договір №291013-КЛВ, який за своєю правовою природою є кредитним договором, правовідносини за яким регулюються розділом 2 глави 71 Цивільного кодексу України "Позика. ОСОБА_1. Банківський вклад", параграфом 1 глави 35 Господарського кодексу України, Законами України "Про банки і банківську діяльність", Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та іншими нормативно-правовими актами.

Істотними умовами у кредитному договорі є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч.2 ст.345 ГК України).

Відповідно до умов п. 1.1 договору, банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію в національній валюті України з лімітом кредитування у сумі 10000000,00грн. Позичальник зобовязується повернути кредити, отримані в межах кредитної лінії, не пізніше 28.02.2014р. та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим договором.

Процентна ставка за користування кредитами встановлюється у розмірі 20% річних. Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником встановлюється в розмірі 25% річних за користування кредитними ресурсами, що надані в гривні (п. 1.4. договору).

Згідно п.2.1. договору банк надає позичальнику кредити, на підставі письмових заяв зобовязань позичальника про отримання кредитів в межах цього договору, на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих коштів. Письмова заява-зобовязання позичальника про отримання кредитів повинна відповідати формі, встановленій банком. Зобовязання банку по даному договору є відкличними.

Пунктом 2.3. договору встановлений порядок нарахування та сплати процентів:

2.3.1. Розрахунок суми процентів за користування кредитами починається з дня фактичного виникнення залишку на рахунку обліку кредитної заборгованості, відкритому банком для обліку заборгованості позичальника за кредитами, наданими згідно з цим договором.

2.3.2. Проценти за користування кредитами, наданими за цим договором, нараховуються банком та сплачуються позичальником щомісячно в останній робочий день поточного місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами для закриття цього договору (достроково або при настанні строку погашення), але не пізніше дати погашення кредитів, вказаної в п. 1.1. цього договору, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку та процентної ставки, вказаної в п. 1.4. цього договору.

У разі якщо день нарахування та сплати процентів припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, проценти нараховуються та сплачуються в робочий день, що йому передує.

Сума заборгованості за кредитом/кредитами, що не сплачена позичальником у визначений цим договором строк, наступного робочого дня вважається простроченою та відображається на рахунку простроченої заборгованості, зазначеному в п. 1.8. цього договору.

2.3.3. При розрахунку суми процентів береться фактична кількість календарних днів користування кредитами у розрахунковому періоді та фактична кількість днів у році (за методом факт/факт).

2.3.4. При погашенні заборгованості перед банком за кредитами, процентвами та комісіями за користування ними, кошти позичальника спрямовуються у першу чергу для оплати простроченої заборгованості за нарахованими комісіями, в другу поточної заборгованості за нарахованими комісіями, в третю простроченої заборгованості за нарахованими процентами, в четверту поточної заборгованості за нарахованими процентами, в пяту простроченої заборгованості за кредитами, в шосту для погашення строкової заборгованості за кредитами, а також в наступну чергу, при наявності такої, банк має право відшкодувати свої витрати/збитки згідно п. 3.1.9. цього договору. В останню чергу сплачується пеня, розмір якої визначається відповідно до п. 3.4.11 цього договору.

2.3.5. За день, у який позичальник проводить погашення кредитів, проценти на суму повернених кредитів не нараховуються.

2.3.6. Датою сплати процентів вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок банку зазначеного в п. 1.8. цього договору. Якщо дата погашення кредиту співпадає з датою його надання, то проценти нараховуються як за один день. Проценти зва користування кредитами, наданими за цим договором, сплачуються на рахунок банку вказаному в п. 1.8. цього договору.

У разі несвоєчасної сплати процентів, банк може нарахувати пеню, передбачену пунктом 3.4.11 цього договору, на суму простроченого платежу.

Відповідно п. 6.1. договору, за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день сплати пені. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами згідно з умовами цього договору.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до закінчення строку, зазначеного в п. 1.1. цього договору, а в невиконаній частині до повного виконання зобовязань сторонами за цим договором (п. 5.1. договору).

Господарський суд прийшов до висновку, що сторонами в даному кредитному договорі погоджені всі істотні умови, відсутні докази його припинення або визнання недійсним, тому зазначений договір є укладеним та обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, суд зазначає, що рішенням господарського суду м. Києва від 30.03.2016р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016р., відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Азовнефтепродукт» до ТОВ «ЕССЕНС-ПРЕМІУМ», ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» про визнання кредитного договору №291013-КЛВ від 29.10.2013р. недійсним.

За умовами ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.525-526 Цивільного Кодексу України) далі- ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи доведено, що банком на підставі заяви зобовязання позичальника на отримання кредиту від 01.11.2013р. належним чином виконані умови договору щодо надання кредитних коштів на загальну суму 10000000,00грн., що підтверджується меморіальним ордером №К/736264 від 01.11.2013р. та банківськими виписками, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно умов договору остаточною датою повернення кредитних коштів визначено 28.02.2014р.

Всупереч приписам закону та умовам договору, позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, отримані кошти у встановлені строки не повертав, плату за кредит своєчасно та в повному обсязі не сплачував, та до теперішнього часу так і не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з заборгованості.

З наданої позивачем банківської виписки вбачається, що заборгованість відповідача за основною сумою кредиту на час винесення рішення по справі дійсно (фактично) становить 10000000,00грн.

Крім того, позивач нарахував 3164383,56грн. заборгованості за процентами за період з 01.08.2014р. по 05.11.2015р.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсоткам відповідно до умов договору кредиту є правомірними та підтверджені матеріалами справи, вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач заявив до стягнення 2013424,66грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 06.11.2014р. по 05.05.2015р., 621496,34грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 31.12.2014р. по 05.11.2015р., господарський суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, в тому числі неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1-3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Указом Президента України від 14 квітня 2014року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України. Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", приписів Закону України Про боротьбу з тероризмом, керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014року.

Розпорядженням КМУ України від 7 листопада 2014року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, увійшло місто Маріуполь.

Постановою Правління Національного Банку України від 06.08.2014р. №466 Про призупинення здійснення фінансових операцій банкам України заборонено здійснювати усі види фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Згідно Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 22 січня 2015року №27, встановлено особливий порядок переміщення в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, осіб, транспортних засобів та вантажів. До зазначених територій включені території, на якіх органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі повноваження, передбачені законодавством України.

30.10.2014року розпорядженням №1053-р Кабінет Міністрів України на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого увійшло місто Маріуполь.

Розпорядженням від 05.11.2014року №1079-р Кабінет Міністрів України зупинив дію зазначеного вище розпорядження.

02.12.2015року розпорядженням №1053-р Кабінет Міністрів України на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого увійшло місто Маріуполь.

Враховуючи викладене, приписи ст.4 ГПК України, Наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014року №1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, Закон України Про боротьбу з тероризмом, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та зазначає, що позивачем без достатніх правових підстав здійснено нарахування пені за кредитом та процентами за періоди з 06.11.2014р. по 05.05.2015р. та з 31.12.2014р. по 05.11.2015р. відповідно.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення 2013424,66грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 06.11.2014р. по 05.05.2015р., 621496,34грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 31.12.2014р. по 05.11.2015р.

Що стосується заявленого відповідачем клопотання про зупинення провадження по справі №905/157/16 від 18.02.2016р. у звязку зі знаходженням в провадженні господарського суду м.Києва справи №910/2692/16 за позовом ТОВ «Азовнефтепродукт» до ТОВ "ЕССЕНС-ПРЕМІУМ" та ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро" м. Київ про визнання недійсним кредитного договору, суд відмовляє у його задоволенні за безпідставністю та необгрунтованістю. Крім того, господарський суд зазначає, що 30.03.2016р. по даній справі вже винесено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання кредитного договору недійсним, а постановою суду апеляційної інстанції від 07.06.2016р. вказане рішення залишено без змін.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, на останнього покладається судовий збір відповідно до ст.49 ГПК України пропорційно задоволеної суми.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 6 ст.129 Конституції України, ст.ст. 525,526,534,549-552,611,612,629, §2 Глави 71 Цивільного кодексу України, ст.ст.193,229-234,345-346 Господарського кодексу України, ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", Закону України Про тимчасової заходи на період проведення антитерористичної операції, Закону України Про боротьбу з тероризмом , ст.ст.1,4,22,33,34,43,44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" м.Київ до Товариства з обмеженою відповідльністю "ЕССЕНС-ПРЕМІУМ" м. Маріуполь про стягнення 15799304,56грн. частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідльністю "ЕССЕНС-ПРЕМІУМ" (87503, АДРЕСА_1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд.3, ) заборгованість за кредитом в сумі 10000000,00грн., 3164383,56грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 152230,30грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення підписаний 10.08.2016р.

Суддя О.О. Уханьова