ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.08.16 Справа № 904/2119/16

За заявою: публічного акціонерного товариства "Науково - дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.16

У справі:

за позовом корпорації "Пневмотек", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Науково - дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет", м. Кривий Ріг

Дніпропетровської облас

про стягнення 162 987,01 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача (заявника): ОСОБА_1, довіреність №11 від 04 серпня 2016 року, представник

С У Т Ь С П О Р У:

04 серпня 2016 року публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет" звернулося до господарського суду з заявою, якою просить розстрочити виконання рішення по справі №904/2119/16 рівними частинами у розмірі 25 752,68 грн. щомісяця, протягом шести місяців, починаючи з вересня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року заява про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 14 липня 2016 року.

Позивач у судове засідання призначене для розгляду заяви не з'явився, явку повноважних представників не забезпечив, про день, час, місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

10.08.2016 через канцелярію господарського суду Дніпропетровської області надіслав заперечення проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року заперечує та зазначає, що його позовні вимоги були задоволені частково 145 719,80грн, з них 6 512,79грн. - 3% річних, 2 28,49 грн. - судовий збір; протягом 2014-2015 років від відповідача (заявника) не надходило пропозицій щодо вирішення питання по сплаті заборгованості, крім того позивачем будл направлено ряд претензій, по жодній відповідач (заявник) не надав письмових відповідей, також ПАТ НДПІ не звертався до корпорації "Пневмотек" з заявами про відстрочення чи розстрочення виконання суми заборгованості, та користувався коштами на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Корпорація "Пневмотек" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет" заборгованість у розмірі 162 987,01 грн., з яких:

- осовна заборгованість у розмірі 145 719,80 грн.;

- 3 % річних у розмірі 8 278,61 грн.;

- пеня у розмірі 8 988,60 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з публічного акціонерного товариства "Науково - дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет" на користь корпорації "Пневмотек" заборгованість у сумі 145 719,8грн., три відсотки річних у сумі 6 512,79грн., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 2 283,49грн.

07 червня 2016 року на виконання рішення господарського суду від 26 травня 2016 року було видано наказ №904/2119/16.

04 серпня 2016 року Довгинцівським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження у розмірі 154 516,08грн.

04 серпня 2016 року публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет" звернулося до господарського суду з заявою, якою просить розстрочити термін виконання рішення по справі №904/2119/16 рівними частинами у розмірі 25 752,68 грн. щомісяця, протягом шести місяців, починаючи з вересня 2016 року.

Заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до підпункту 7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

За змістом пункту 7.2 зазначеної постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

За статтею 33 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних та допустимих доказів на підтвердження винятковості випадку, що за статтею 121 Господарського процесуального кодексу України є визначальною підставою для розстрочки виконання судового рішення, боржник суду не надав.

Фінансовий звіт боржника за наслідками 2016 року не є актуальним. Інформація про рух грошових коштів на усіх банківських рахунках відсутня. Боржником не наведено доказів прийняття ним заходів щодо зміни способу виконання судового рішення, а також прийняття заходів до погашення заборгованості з використанням інших правових механізмів, у тому числі за участю стягувача. Неможливість боржником погасити заборгованість шляхом залучення банківських кредитів, фінансових активів за рахунок поручителів, гарантів, укладення мирової угоди зі стягувачем на умовах тієї ж відстрочки тощо боржник суду не довів.

Отже, доказів на підтвердження того, що скрутний фінансовий стан боржника утворився внаслідок об'єктивних підстав, а не внаслідок його власної господарської діяльності суду не надано. Крім того, строк виконання основного зобов'язання настав у 2014 році.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ).

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

За таких обставин виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах і розстрочка виконання судового рішення на тривалий термін призведе до надання переваг відповідачу в порівнянні з позивачем, призведе до поглиблення порушення права позивача на користування грошовими коштами.

Крім того, боржником не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту скрутного матеріального становища боржника чи відсутність надходжень коштів від його контрагентів для подальшого розрахунку перед стягувачем.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 відсутні.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет" про розстрочку виконання рішення господарського суду від 26.05.2016 у справі № 904/2119/16 - відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 12.08.2016 та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_2