ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.08.2016р. Справа №905/2164/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", ,

м.Павлоград в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - ресурс",

, м.Маріуполь

до відповідача Державного підприємства Донецька залізниця, , м.Донецьк

про стягнення вартості нестачі вантажу 93809,04 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс", м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк, про стягнення вартості нестачі вантажу 93809,04 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на залізничну накладну №47441670 від 26.03.2015р., комерційний акт АQ654457/30/194 від 06.04.2015р.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив.

Згідно позовної заяви та спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство "Донецька залізниця" зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Згідно наявного у матеріалах справи акту від 13.07.2016р. відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Донецької області встановлено неможливість направлення за належністю поштової кореспонденції ДП "Донецька залізниця". За таких обставин, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. Проте, відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як встановлено, за накладною №47441670 Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (надалі вантажовідправник) зі станції відправлення Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило на адресу ПРАТ МК Азовсталь (надалі Вантажоотримувач) у вагоні №65245326 вантаж брухт сталевий вид №500.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №65245326 нетто 53100 кг.

На станції Волноваха Донецької залізниці було проведено перевірку стану вантажу, під час якої було виявлено нестачу, зокрема, маса вантажу у вагоні №65245326, не відповідала масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений комерційний акт АQ654457/30/194 від 06.04.2015р., відповідно до якого за наслідками комісійного перевантаження вагонів, виявилось у вагоні №65245326 брутто 48500 кг, тара 21700 кг., нетто 26800 кг., що менше документа на 26300 кг.

У комерційному акті АQ654457/30/194 від 06.04.2015р. відображено, що вантаж крупно-габаритний, середньої і дрібної фракції, навантаження вантажу нерівномірне, нижче рівня бортів від 40 см до 150 см і до підлоги, маркування відсутнє. У документі стоїть штамп "охорона", прибув без охорони. Вагон технічно справний, бездверний, люки закриті на запірний механізм, укручени дротом.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт АQ654457/30/194 від 06.04.2015р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Згідно із ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Ст.23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом АQ654457/30/194 від 06.04.2015р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний рахунок-фактура Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (відправник вантажу) №90088997 від 26.03.2015р., щодо вартості брухту сталевого у сумі 4163,00 грн. без ПДВ за 1 тн.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27. Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції №862/5083 від 24.11.2000р., у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження для визначення маси нетто) для брухту сталевого становить: 0,5% маси, зазначеної в перевізних документах.

Недостача згідно вищезазначеного комерційного акту складає у вагоні №65245326 26300 кг.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 0,5% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 110461,04 грн.

Разом з тим, ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 12.11.2015р. у кримінальній справі 324/2151/15-к призначено до судового розгляду кримінальне провадження №1-кп/324/180/2015 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.2 КК України, щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Згідно обвинувального акту від 21.09.2015р. загальна вага металобрухту, яким заволодів ОСОБА_1 склала 4 тони, вартість якого відповідно до комерційного акту АQ654457/30/194 від 06.04.2015р. на вагон №65245326 та рахунку-фактури №90088997 від 26.03.2015р. складає 16652,00 грн.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, позивачем заявлено до стягнення з відповідача вартість недостачі вантажу у вагоні №65245326 в сумі 93809,04 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним.

Таким чином, за висновками суду, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу.

Як вказувалось вище, згідно ст.133 Статуту передбачає, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику.

Можливість передачі права на предявлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на накладній.

Згідно залізничної накладної №47441670 від 26.03.2015р., складеної на попутній станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці, право на пред'явлення претензій та позовів передано від вантажоотримувача до вантажовідправника.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості недостачі вантажу в сумі 93809,04 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товарства "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс", м.Маріуполь до Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк про стягнення вартості недостачі вантажу в сумі 93809 грн. 04 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства Донецька залізниця (83062, м.Донецьк, вул.Артема, 68; р/р 508 в ПАТ Укрексімбанк м.Донецька, МФО 334817, ) на користь Публічного акціонерного товарства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400 м.Павлоград, вул.Леніна, 76, рах.№2940 в ПАТ ПУМБ, МФО 334851, ) в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" (87500 Донецька область, м.Маріуполь, вул.Ширшова, 6А, кімн.10, рах.№5462 в ПАТ ПУМБ, МФО 334851, ) вартість недостачі вантажу у сумі 93809 грн. 04 коп., судовий збір у розмірі 1450 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 10.08.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина