ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Справа № 921/50/16-г/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

Суддів Малех І.Б.

Желіка М.Б.

за участю представників:

від позивача: Крамар І.І. - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Кременецької районної комунальної лікарні б/н від 13.04.2016р. (вх. № 01-05/2083/16 від 28.04.16).

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016р.

у справі № 921/50/16-г/16, суддя Хома С.О.

за позовом: Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", м.Тернопіль

до відповідача: Кременецької районної комунальної лікарні, м.Кременець Тернопільської області

про: cтягнення заборгованості в сумі 117 891 грн. 62 коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016р. позов Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" до Кременецької районної комунальної лікарні про cтягнення заборгованості в сумі 117 891 грн. 62 коп. - задоволено.

Присуджено до стягнення з Кременецької районної комунальної лікарні на користь Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" - 117 891 грн. 62 коп. заборгованості та 1 768 грн. 38 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016р. у справі № 921/50/16-г/16, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 13.04.2016р., в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016р.у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Зокрема, скаржник у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що плату за приєднане теплове навантаження, яку від відповідача вимагає позивач у Травні, Червні, Липні 2014 року не здійсненно, оскільки це є плата за ще не одержану теплову енергію, а за фактично надані послуги у лютому-квітні 2014 року перед постачальником теплової енергії було розраховано повністю за встановленими тарифами.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 28.04.2016р. справу за № 921/50/16-г/16 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Малех І.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.04.2016р. апеляційну скаргу Кременецької районної комунальної лікарні прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.06.2016р.

У зв'язку з перебуванням 06.06.2016 судді Малех І.Б. у відпустці, судове засідання 06.06.2016 не відбулось, про що відповідно до абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016р., було повідомлено представника позивача.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. справу №921/50/16-г/16 призначено до розгляду на 21.06.2016р.

В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався до 01.08.2016р. та до 08.08.2016 р. з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. та від 01.08.2016 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ( вих. №01-04/4074/16 від 06.06.2016р.) просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.03.216 у даній справі залишити без змін.

В судове засідання 08.08.16 року представник позивача з'явився, проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення по суті спору, рішення першої інстанції вважає законним та обгрутованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволеня.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 08.08.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи судами встановлено, що 05 березня 2013 року між Кременецькою районною комунальною лікарнею, як Споживачем, з однієї сторони, та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", з другої сторони, як "Енергопостачальною організацією" укладено договір № 10016 про постачання теплової енергії в гарячій воді із споживачем, згідно розділу 1 якого "Енергопостачальна організація" бере на себе зобов'язання постачати "Споживачу" теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а "Споживач" зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.2.1. р. 2 Договору, теплова енергія постачається "Споживачу" в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: - опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року; технологічні потреби; кондиціюнування повітря. Споживач теплової енергії зобов'язувався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором та додатковою угодою(пп. 3.2.2. п. 3.2. р. 3 Договору).

"Енергопостачальна організація" зобов'язувалась забезпечувати постачання теплової енергії „Споживачу" в обсягах згідно з цим договором. "Енергопостачальна організація" зобов'язалась повідомляти "Споживача" письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів (п.п.4.2.1. п.4.2. п. 4.2.3 п. 4.2 р.4 договору).

Згідно з п. 5.1. р. 5 Договору, облік споживання теплової енергії проводиться приладами обліку, розрахунковим способом.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3 договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів; розрахунковим періодом є календарний місяць; споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Сторони встановили, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2013 р.; договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін(п.10.1. та п.10.4. договору).

Між сторонами договору, також було укладено додаток № 1 від 01.10.2013 р."Обсяги постачання теплової енергії "Споживачу" : Кременецька центральна районна лікарня", в п. 1.5 якого зазначено: "Місячна плата проведена за приєднане теплове навантаження (абонплата) : 1,492440 ГКал/год*Тариф/7 міс."

Згідно п. 2 Додатку № 1 орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається "Споживачу" за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, становить 2854368 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ 475728 грн. 16 коп.

Також, між сторонами був укладений додаток № 1 від 01.10.2014 р."Обсяги постачання теплової енергії "Споживачу" : Кременецька центральна районна лікарня", в п. 1.5 якого зазначено: "Місячна плата проведена за приєднане теплове навантаження (абонплата) : 1,311993 ГКал/год*Тариф/1 міс."

Згідно п. 2 Додатку № 1 орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається "Споживачу" за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, становить 3401563 грн. 20 коп., в тому числі ПДВ 566927 грн. 20 коп.

До Додатку №1 до договору №10016 про постачання теплової енергії в гарячій воді між сторонами було укладено "Таблиця даних Споживача:Кременецька центральна района лікарня".

Окрім цього, між сторонами до договору № 10016 про постачання теплової енергії в гарячій воді було укладено Додаткову угоду, згідно п. 4 якої облік теплової енергії у "Споживача" повинен проводитися приладами комерційного обліку, які встановлюються на межі балансової належності теплових мереж "Теплопостачальної організації" та "Споживача".

У п. 5 Додаткової угоди зазначено, що "Теплопостачальна організація" письмово повідомляє "Споживача" про зміну тарифу. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6 Додаткової угоди).

Згідно п.7 Додаткової угоди "Споживач" проводить оплату за приєднане теплове навантаження та за теплову енергію (згідно договірних навантажень) авансовим платежем, але не пізніше 25 числа розрахункового місяця згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розрахунків за житлово-комунальні послуги".

Відповідно до п. 8 Додаткової угоди Споживачі, у яких є прилади обліку, знімають показники приладів обліку в останній день календарного місяця; розрахунок за фактично спожиту теплову енергію проводять до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У відповідності до п. 9 Додаткової угоди плата за приєднане теплове навантаження нараховується та сплачується як при наявності, так і при відсутності теплового лічильника щомісяця незалежно від дати початку і кінця опалювального сезону.

Згідно п. 10 Додаткової угоди розрахунки за теплову енергію проводяться згідно рахунків. У п. 14 Додаткової угоди зазначається, що вона набирає юридичної сили з 05 березня 2013 року.

Як стверджує позивач у позовній заяві, в порушення умов укладеного договору №10016 відповідач не здійснив оплату за спожиту теплову енергію, тому станом на 01.10.2015 року заборгованість становить 117 891 грн. 62 коп.

Позивач на адресу відповідача 21.08.2015 року направив Претензію № 1601/01 від 21.08.2015 року з вимогою сплатити 117891 грн.60 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію.

16.10.2015 року позивач отримав від відповідача відповідь (лист № 2016 від 13.10.2015 року) на претензію, у якому зазначено, що Кременецька районна комунальна лікарня не має юридичних підстав щодо оплати виставленої КП ТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» претензії на суму 117 891 грн. 62 коп.

Розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації № 467-од від 30.09.2013 року "Про початок опалювального сезону 2013/2014 року у Кременецькому районі" опалювальний сезон розпочато 01 жовтня 2013 року.

В Розпорядженні голови Кременецької районної державної адміністрації №194-од від 31.03.2014 року "Про закінчення опалювального сезону 2013/2014 року по Кременецькому району" вказано закінчити опалювальний сезон 2013/2014 років в Кременецькому районі 31 березня 2014 року.

Згідно п. 1 Розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації № 237-од від 11.04.2014 року "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 31.03.2014 року № 194-од" "Про закінчення опалювального сезону 2013/2014 року по Кременецькому району" закінчити опалювальний сезон 2013/2014 років в Кременецькому районі 11 квітня 2014 року.

Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України (далі - НККП) № 207 від 31.03.2014 р., яка набрала чинності з 01 квітня 2014 року, було встановлено тарифи на теплову енергію для Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" згідно з Додатком, з відповідним розподілом по населеним пунктам області зокрема по м. Кременець: умовно-змінна частина двоставкових тарифів на теплову енергію (вартість одиниці теплової енергії, грн. за 1 Гкал (без ПДВ)) становила 631,29 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); умовно-постійна частина двоставкових тарифів на теплову енергію (місячна плата за одиницю теплового навантаження), грн. за 1 Гкал/год (без ПДВ) з відповідним розподілом по населеним пунктам області - по м. Кременець, зокрема, становила 35475,00 грн.

Постановою НККП № 612 від 30.05.2014 р. "Про внесення змін до додатка до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 31.03.2014 № 207 було змінено тариф на теплову енергію з 01 червня 2014 року, зокрема: умовно-змінна частина двоставкових тарифів на теплову енергію (вартість одиниці теплової енергії, грн. за 1 Гкал (без ПДВ)) становила 744,29 грн. за 1Гкал (без ПДВ); умовно-постійна частина двоставкових тарифів на теплову енергію (місячна плата за одиницю теплового навантаження), грн. за 1 Гкал/год (без ПДВ) з відповідним розподілом по населеним пунктам області - по м. Кременець, зокрема, становила 36072,75 грн.

Постановою НККП № 827 від 27.06.2014 р. "Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) КПТМ Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" з 01 липня 2014 року було змінено тариф на теплову енергію, зокрема, для потреб бюджетних установ встановлено тариф на теплову енергію в розмірі 1021,54 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Як вбачається з даних Постанов Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України в тариф на теплову енергію для опалення було закладено як вартість фактичної спожитої теплової енергії, так і вартість за приєднане теплове навантаження. Відтак, вартість за приєднане теплове навантаження є складовою тарифу на теплову енергію, який встановлений у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п. 10.4 р. 10 Договору № 10016 про постачання теплової енергії в гарячій воді із позивачем від 05.03.2013 року, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його дії про його припинення, не буде письмово заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вказаний договір був пролонгований сторонами на 2014 рік, оскільки жодна зі сторін не заявила про його припинення за місяць до закінчення його дії.

Відповідності до п. 9 Додаткової угоди до Договору №10016 про постачання теплової енергії в гарячій воді із споживачем, плата за приєднане теплове навантаження нараховується та сплачується як при наявності, так і при відсутності теплового лічильника щомісяця незалежно від дати початку і кінця опалювального сезону.

З огляду на п.9 зазначеної вище Додаткової угоди посилання відповідача, як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі на Додаток №1 до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді, в якому обсяги постачання теплової енергії Споживачу-Кременецька районна комунальна лікарня, зокрема, у травні та червні місяці відсутні, є безпідставними.

Окрім цього, посилання відповідача на АКТ від 10 червня 2014 року, який складений комісією за участю повноважних представників сторін про те, що в Кременецькій районній комунальній лікарні відключено займані приміщення від теплопостачання шарові крани на межі експлуатаційної відповідальності в приміщенні бойлерної перекриті, від'єднані всі корпуса лікарні по вул.Горбача,1, не є обґрунтованими, оскільки обставини викладені в АКТі спростовуються іншими матеріалами справи, зокрема, умовами п.9 Додаткової угоди ( набрала юридичної сили з 05.03.2013 року), яка підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками сторін.

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач протягом опалювального сезону 2013/2014 року споживав теплову енергію, про що не заперечив представник відповідача в даному судовому засіданні. Також зазначене підтверджується тим, що відповідач сплатив рахунок за квітень 2014 року за теплову енергію та приєднане теплове навантаження з врахуванням зміненого тарифу з 1 квітня 2014 року. Крім того, про обізнаність із зміною тарифу свідчить укладення між сторонами Додаткової угоди №1 від 18.04.2014 року до договору №10016 про закупівлю товару за державні кошти від 04.03.2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що твердження відповідача про те, що нарахування позивачем заборгованості за приєднане теплове навантаження в сумі 117891 грн. 62 коп. проводилося вже після закінчення терміну дії договору №10016 про закупівлю товару за державні кошти від 04.03.2014 року, а саме після 30.04.2014 року (викладено у Відзиві на позовну заяву №77 від 26.01.2016 р.) є безпідставними, оскільки даний договір регулює відносини саме закупівлі товару за державні кошти, однак не регулює порядок розрахунків за постачання теплової енергії. Саме порядок розрахунків за постачання теплової енергії в гарячій воді передбачений договором №10016 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 05.03.2013 року та Додатковій угоді до даного договору, яка набрала чинності з 05.03.2013 року.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як визначається в ч. 3 ст. 189 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (п.1 ч.1 ст. 632 ЦК України).

Частина 2 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» передбачає, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку (ч.1 ст. 191 ГК України).

Основні принципи встановлення та застосування цін і тарифів та організація контролю за їх дотриманням закріплено в Законі України "Про ціни та ціноутворення".

Тариф на теплову енергію, вироблену позивачем, встановлюється державою в особі Київської міської державної адміністрації (відповідача) шляхом прийняття відповідних Розпоряджень на підставі та в межах повноважень наданих статтею 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" № 2633-ІV від 2 червня 2005 року,статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових.

Відповідно до п.1.5 зазначеного документу встановлення тарифів це затвердження відповідною постановою НКРЕ тарифів за визначеною структурою для ліцензіатів, які здійснюють господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання-вартість вироблення, транспортування, постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз планових економічно обґрунтованих витрат з урахуванням планового прибутку.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до п.4 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" наведено визначення наступних термінів: двоставковий тариф на теплову енергію - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної); одноставковий тариф на теплову енергію - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам, визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання з урахуванням планованого прибутку і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу; умовно-змінна частина двоставкового тарифу - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих прямих витрат на її виробництво, що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії з урахуванням планованого прибутку; умовно-постійна частина двоставкового тарифу - абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год.) теплового навантаження об'єктів теплоспоживання як грошовий вираз решти планованих економічно обґрунтованих витрат, що включаються до повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії з урахуванням планованого прибутку.

В п. 40 даного Порядку зазначається, що формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості та відповідного планованого річного прибутку, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно п. 41 Порядку умовно-змінна частина двоставкового тарифу визначається як вартість 1 Гкал теплової енергії, що реалізується споживачам, та грошовий вираз змінної частини планованих прямих витрат на її виробництво, що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії, з урахуванням відповідного планованого прибутку, розрахованих згідно з вимогами цього Порядку.

У п. 42 Порядку визначається, що умовно-постійна частина двоставкового тарифу визначається як абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження об'єктів теплоспоживання та грошовий вираз решти планованих витрат повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, що є постійними і не змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії, з урахуванням відповідного планованого прибутку, що розраховуються згідно з вимогами цього Порядку.

Згідно положень п. 6.2. Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженогоПостановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 17.02.2011 р. № 242 двоставковий тариф на теплову енергію визначає грошовий вираз двох окремих частин: умовно-змінної як вартості одиниці (1 Гкал) спожитої теплової енергії та умовно-постійної як абонентської плати за одиницю (Гкал/год) теплового навантаження, застосування яких забезпечує плановий річний дохід від реалізації на рівні суми планової річної повної собівартості та відповідного планового річного прибутку, що забезпечується застосуванням одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог розділів I - V цього Порядку.

Пунктами 6.6., 6.7. Порядку визначено, що до умовно-змінної частини тарифу включаються планові прямі витрати на технологічне паливо і технологічну електроенергію для виробництва теплової енергії власними котельними, покупну теплову енергію, встановлену НКРЕ повну планову собівартість теплової енергії, виробленої власними теплоелектроцентралями, тепловими і атомними електростанціями, когенераційними установками та відповідна частина планового прибутку.

До умовно-постійної частини тарифу включаються решта витрат планової повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, крім перелічених у пункті 6.6 цього розділу і віднесених до умовно-змінних витрат, та відповідна частина планового прибутку.

Із аналізу вищенаведених положень Порядку можна зробити висновок, що плата за приєднане теплове навантаження є складовою ціни, яку споживач зобов'язаний сплатити теплопостачальній організації за надані йому послуги теплопостачання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач на виконання умов договору №10016 про постачання теплової енергії в гарячій воді із споживачем від 05.03.2013 року, виставив рахунок №10016 від 5 травня 2014 року за травень на суму 58453 грн 35 коп та рахунок №10016 від 5 червня 2014 року за червень 2014 року на суму 117891 грн 62 коп за приєднане теплове навантаження, виходячи з діючих тарифів, затверджених Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України, враховуючи, що вартість за приєднане теплове навантаження є складовою тарифу на теплову енергію та згідно розрахунку суми боргу (доданого до позовної заяви) абонплата (плата за приєднане теплове навантаження) за: травень 2014 р. склала - 58453 грн.35 коп. згідно встановлених тарифів та червень 2014 р. склала 59438 грн. 27 коп. згідно встановлених тарифів. Всього - 117891 грн. 62 коп.

Також необхідно зазначити, що відповідач не заперечив про отримання рахунків. Також відповідач не заперечив про отримання від позивача АКТу передачі-приймання теплової енергії за травень 2014 року на суму 58453 грн 35 коп (на АКТі зазначено вх.№540/1 від 22.05.2014 та підпис заст.головного бухгалтера Т.В. Благодир) та АКТу передачі-приймання теплової енергії за червень 2014 року на суму 59438 грн 27 коп. (на АКТі зазначено вх.№668/1 від 23.06.2014 та підпис заст.головного бухгалтера Т.В. Благодир).

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає задоволення позову повністю правомірним, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні місцевого господарського суду у даній справі.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 25.04.2016р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016р. в справі за номером 921/50/16-г/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Кременецької районної комунальної лікарні б/н від 13.04.2016р. залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 11.08.2016 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Малех І.Б.

Суддя Желік М.Б