УХВАЛА

14.07.2016Справа № 910/16303/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк"

До Дочірнього підприємства "Оріонінвест"

Про стягнення 775 261,11 доларів США, 905 066,67 Євро, 3 914 699,11 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Король В. В. - по дов. № 145 від 29.09.2015

від відповідача Романюк Р. Г. - по дов. № 76 від 22.02.2016

Шульга Н. І. - по дов. № 91 від 12.07.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" до Дочірнього підприємства "Оріонінвест" як з поручителя згідно договору поруки № 8-П/13 від 06.03.2013 за договором банківського кредиту (кредитна лінія) № 899-КЛ/06 від 27.02.2006 заборгованість у сумі 775 261,11 доларів США, 905 066,67 Євро, 3 914 699,11 грн., з яких:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту - 700 000,00 доларів США, 800 000,00 Євро та 51 908,41 грн.;

- прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 75 261,11 доларів США (за період користування кредитом з березня 2014 року по березень 2015 року включно), 105 066,67 Євро (за період користування кредитом з червня 2014 року по березень 2015 року включно) та 973,63 грн. (за користування кредитом за березень 2015 року);

- пеня за прострочку виконання зобов'язань за договором банківського кредиту (кредитна лінія) № 899-КЛ/06 від 27.02.2006 в розмірі 3 861 817,07 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 порушено провадження у справі № 910/16303/15 та призначено справу до розгляду на 11.08.2015.

Відповідачем 07.08.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/17606/15 за позовом Дочірнього підприємства "Оріонінвест" до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" про визнання поруки, встановленої договором поруки № 8-П/13 від 06.03.2013, припиненою.

Відповідачем 07.08.2015 до відділу діловодства суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 зупинено провадження у справі № 910/16303/15 до вирішення спору по суті у справі Господарського суду міста Києва № 910/17605/15.

30.06.2016 позивачем до відділу діловодства суду подано клопотання про поновлення провадження у справі № 910/16303/15 посилаючись на те, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/17605/15 від 28.09.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 поновлено провадження у справі № 910/16303/15 та призначено справу до розгляду на 12.07.2016.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12.07.2016 оголошено перерву до 14.07.2016.

Відповідачем 12.07.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки пунктом 11 договору поруки № 8-П/13 від 06.03.2013 передбачено, що всі спори та вимоги, які виникають при виконані договору поруки або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Суд розглянувши в судовому засіданні 14.07.2016 вказане клопотання відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Пунктом 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року № 3-рп/2004).

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами; суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

В ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус судів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (ст. 125 Конституції України). Отже, з аналізу положень Закону України "Про третейські суди" випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Згідно з частиною 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Таким чином, у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду. Для такого звернення, необхідна наявність волі обох сторін (тобто наявність угоди про передачу даного (саме цього) спору на розгляд третейського суду. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі.

Проте, таке клопотання заявив лише відповідач. За відсутності волі на звернення до третейського суду у позивача чинне законодавство України не позбавляє його права на вирішення спору господарським судом. Згідно із ст. 1 ГПК України юридичним та фізичним особам гарантовано право на звернення до господарського суду, згідно із встановленою підвідомчістю справ.

Таким чином, твердження відповідача про припинення провадження у справі на підставі того, що даний спір повинен розглядатись тільки третейським судом, прямо порушує норми Конституції України.

З урахуванням наведеного, за наявності спірних правовідносин суд не вправі відмовити особі в розгляді позовної заяви, якщо з матеріалів справи вбачається, що даний спір підвідомчий господарському суду.

В пункті 4.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК); таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі; в останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК; якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 13 від 17.12.2013 "Про внесення змін і доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України" вказаний пункт було доповнено новим абзацом, згідно із яким господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Відтак, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав передбачене Конституцією України і не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

Таким чином, клопотання відповідача про припинення провадження у справі на підставі того, що даний спір повинен розглядатись третейським судом, не підлягає задоволенню.

Відповідачем в судовому засіданні 14.07.2016 подано клопотання відповідно до якого просить витребувати у Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» наступні документи:

- додаток № 1 від 18.03.2010, додаток № 1 від 25.02.2011, додаток № 1 від 24.02.2012, додаток № 1 від 22.02.2013, додаток № 1 від 24.12.2013 та додаток № 1 від 30.12.2014 до договору банківського кредиту (кредитна лінія) № 899-КЛ/06 від 27.02.2006 (графік зменшення ліміту граничної заборгованості зі кредитною лінією), меморіальні ордери № 62 від 01.03.2006, № 25 від 17.04.2007, № 611 від 26.02.2008, № 12 від 27.02.2008, оригінал додаткової угоди № 13 від 28.12.2012 р. до договору банківського кредиту (кредитна лінія) № 899-КЛ/06 від 27.02.2006;

- Індивідуальні ліцензії Національного Банку України на видачу кредитів в іноземній валюті ПАТ «Укргазпромбанк» на території України, які діяли у період з 27.02.2006 (момент укладення позивачем із позичальником договору банківського кредиту (кредитна лінія) № 899- КЛ/06 від 27.02.2006) до теперішнього часу.

Також у зазначеному клопотанні відповідач просить витребувати у ДП «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ» наступні документи:

- заяву ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. № 16/02/25-01 від 25.02.2016;

- банківську виписку по рахункам у ПАТ «Укргазпромбанк» від 22.05.2015;

- банківську виписку по рахункам у ПАТ «Укргазпромбанк» від 26.08.2015.

Розглянувши подане клопотання суд вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, а отже не підлягає задоволенню.

Відповідачем в судовому засіданні 14.07.2016 подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ».

Суд розглянувши подане клопотання відзначає наступне

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Суд дійшов висновку, що прийняття рішення з даного господарського спору, може вплинути на права або обов'язки Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ» щодо відповідача, тому вважає необхідним залучити останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Враховуючи необхідність залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ», господарський суд вважає доцільним відкласти розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 77, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Розгляд справи відкласти на 16.08.16 о 11:50 год. Зал судових засідань № 8.

2. Залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дочірнє підприємство «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ»

3. Зобов'язати третю особу ознайомитись з матеріалами справи Господарського суду міста Києва № 910/16303/15 та подати письмові пояснення з приводу заявлених позивачем позовних вимог.

4. Учасникам судового процесу подати витребувані судом докази через відділ діловодства господарського суду міста Києва за день до засідання (п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

5. Сторонам направити в судове засідання своїх повноважних представників.

6. Попередити сторони, що при невиконанні вимог суду та ухиленні від участі в засіданні суду до них будуть застосовані санкції передбачені п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

7. Попередити сторони, що при ухиленні від виконання вимог суду та участі в судовому засіданні справа буде розглянута відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Суддя В.В.Сівакова