РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016Справа №910/12996/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" до Державного підприємства "Макіїввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління матеріально-технічного постачанням" про стягнення 177 420,01 грн., за участю представників позивача -Апонащенка С.С., договір №0616/2016ц від 16.06.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 25 735,76 грн. 3% річних та 151 684,25 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за за договорами купівлі-продажу №5/08/122 від 20.10.2008р., №5/08/126 від 21.10.2008 року, №5/08634 від 18.05.2008 року, №5/08774 від 06.07.2008 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.07.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 03.08.2016 року.

03.08.2016 року відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.05.2008 року, 06.07.2008 року, 20.10.2008 року та 21.10.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" (продавець) та Державним підприємством "Макіїввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління матеріально-технічного постачання" (покупець) були укладені договори купівлі-продажу №5/08634, №5/08774, №5/08/122, №5/08/126 відповідно, згідно умов яких продавець (позивач) взяв на себе зобов'язання передати у власність покупця (відповідача) продукцію, згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною договорів, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити її.

Пунктами 3.3 договорів купівлі-продажу №5/08/122 від 20.10.2008 року, №5/08/126 від 21.10.2008 року, №5/08634 від 18.05.2008 року, №5/08774 від 06.07.2008 року сторони встановили, що розрахунки за продукцію здійснюються шляхом проведення 100% передоплати.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.09.2010 року у справі №23/199, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача суму основної заборгованості за вищевказаними договорами купівлі-продажу у розмірі 123 396,80 грн.

Згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Доказів сплати основної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних у розмірі 25 735,76 грн. та інфляційних втрат у розмірі 151 684,25 грн. нарахованих позивачем на суму основного боргу за період з 23.07.2009 року по 04.07.2016 року підлягає задоволенню частково, а саме - 3% річних у розмірі 25 735,76 грн. в межах розміру заявлених позовних вимог та 151 134,08 грн. інфляційних втрат за перерахунком суду. В іншій частині позову про стягнення інфляційних витрат слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління матеріально-технічного постачанням" (02088, м. Київ, вул. Промислова, будинок 10, код 32442295) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" (03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, будинок 34, корпус 4, код 24185151) 25 735 (двадцять п'ять тисяч сімсот тридцять п'ять) грн. 76 коп. 3% річних, 151 134 (сто п'ятдесят одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 08 коп. інфляційних втрат та 2 653 (дві тисячі шістсот п'ятдесят три) грн. 66 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.08.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна