номер провадження справи 8/78/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 Справа № 908/1743/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Джаз-А» (69118, м.Запоріжжя, вул.. Чубанова, 2-А)

про стягнення 50871 грн. 08 коп. заборгованості за поставлений товар

Суддя Попова І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, договір від 13.06.2016 р.

від відповідача: Станкова Г.Ф., дов. № 4/11 від 05.07.2016 р.

Луньов Д.Є., директор

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 50871 грн. 08 коп. заборгованості за поставлений товар.

В судовому засіданні, відкритому 28.07.2016 р., оголошувалася перерва до 08.08.2016р. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 08.08.2016 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позові. В обґрунтування вимог вказує, що 01 серпня 2013 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 продано Товариству з обмеженою відповідальністю «Джаз-А» будівельні матеріали на загальну суму 20409 грн. 60 коп., що підтверджується накладною № 83 від 01.08.2013 р. За накладними № 1 та № 2 від 07.11.2014 р. позивачем продано відповідачу будівельні матеріали на загальну суму 6031 грн. 50 коп. За накладною № 7 від 25.05.2015 р. позивачем продано відповідачеві 15 мішків цементу на загальну суму 630 грн. Зазначений товар позивачем передано відокремленому госпрозрахунковому підрозділу «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» ТОВ «Джаз-А» за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, смт. Тернувате. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами у разі прострочення оплати товару покупцем. Однак, у порушення зазначених норм, відповідач зобов'язання з оплати придбаного ним товару згідно накладних № 83 від 01.08.2013 р., № 1 та № 2 від 07.11.2014 р., № 7 від 25.05.2015 р. належним чином не виконав та не оплатив отриманий товар. Станом на 16 червня 2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий від останнього товар з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми становить 50871 грн. 08 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У запереченнях на позов вказує: позивач стверджує, що у період з серпня 2013 р. по травень 2015 р. він продав ТОВ «Джаз-А» будівельні матеріали на загальну суму 27077 грн. 10 коп. , що підтверджується накладними. Відповідач вважає, що наведені позивачем докази не підтверджують цього факту. По-перше, ТОВ «Джаз-А» та ФОП ОСОБА_1 не укладався договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, отже у позивача відсутні підстави, посилаючись на норми ЦК України, вимагати від ТОВ «Джаз-А» виконати зобов'язання, які виникають саме з договору купівлі-продажу товару. По-друге, в накладних № 1 та № 2 від 07.11.2014 р. відсутня інформація про фактичну передачу представникам ТОВ «Джаз-А» зазначеного в них товару. В накладних №83 від 01.08.2013 р. та № 7 від 25.05.2015 р. відсутня інформація про особу, яка одержала товар та документи, на підставі яких вона це зробила. По-третє, в накладній № 83 від 01.08.2013 р. зазначено, що товар одержано «ХРП ЗПМЗ «Таврія» ТОВ «Джаз-А», а згідно довідки з ЄДРПОУ Відокремлений госпрозрахунковий підрозділ «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» ТОВ «Джаз-А» було створено 02.09.2013 р. Отже, зазначена накладна оформлена на відпуск товару в неіснуючий на той час підрозділ.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України, зокрема, з правочинів, якими в силу ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочини можуть вчинятися в усній та письмовій формі. При цьому письмовою формою вважається як підписання одного документу, так і обмін листами, телеграмами тощо, з яких вбачається, що сторони правочину досягли згоди по всіх істотних умовах, необхідних для договорів даного виду. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Відповідно до ст.. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 180 ГК України встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Позивач вказує, що з товариством «Джаз-А» в особі відокремленого госпрозрахункового підрозділу «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» було укладено договори купівлі-продажу товару - будівельних матеріалів, про що свідчать накладні на відпуск матеріалів №83 від 01.08.2013 р., № 1 та № 2 від 07.11.2014 р., № 7 від 25.05.2015 р. та довіреність б/н від 08.10.2013 р. на ім'я начальника ВГП «ЗПМЗ «Таврія» товариства «Джаз-А» ОСОБА_6

Відповідно до ст.. 79 ГК України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. Статтею 64 зазначеного Кодексу встановлено, що підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Положення про відокремлений госпрозрахунковий підрозділ «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» товариства з обмеженою відповідальністю «Джаз-А» затверджене загальними зборами ТОВ «Джаз-А» протоколом від 02.09.2013 р. За розділом 2 Положення метою діяльності підрозділу є надання послуг , пов'язаних із створенням умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності. У всіх правовідносинах (за межами) ТОВ «Джаз-А» підрозділ виступає від імені ТОВ «Джаз-А» на підставі цього положення та доручення , виданого начальнику підрозділу. Підрозділ очолює начальник, який призначається та звільняється з посади Рішенням Ради товариства і діє на підставі виданої йому довіреності.

У розділі 4 Положення визначено, що основним джерелом забезпечення господарської діяльності підрозділу є виручка від реалізації продукції та виконання робіт (послуг). Підрозділ фінансується за рахунок: коштів ТОВ «Джаз-А» відповідно до витрат, передбачених затвердженим бізнес-планом товариства та підрозділу; інших надходжень, що надходять на поточний рахунок підрозділу. Для забезпечення діяльності підрозділу відкривається поточний рахунок з правом зарахування виручки від виконання послуг, а також проведення розрахунків, зокрема з оплати за енергоресурси, послуги транспорту, зв'язку, оренду; з оплати за матеріали, що придбаються на господарські потреби, паливно-мастильні матеріали; оплати за послуги поточного і капремонту та інших послуг з господарчої діяльності підрозділу; з розрахунків з постачальниками за товари та послуги згідно з укладеними угодами. Тобто, згідно Положення розрахунки за товари та послуги придбані для забезпечення діяльності Підрозділу мали відбуватись з поточного рахунку Підрозділу.

Приписами ст.. 239 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як встановлено, Положенням про відокремлений госпрозрахунковий підрозділ «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» ТОВ «Джаз-А» визначено, що начальник підрозділу може самостійно діяти в межах виданого йому доручення.

Позивач зазначає, що усі угоди з відповідачем, що є предметом даного розгляду, укладені начальником підрозділу згідно довіреності від 07.10.2013 р. За зазначеною довіреністю представнику надано право, зокрема, з оплати за енергоресурси, газ, воду, послуги транспорту, зв'язку, орендне обладнання, капремонт і інших послуг для забезпечення діяльності «ГРП «Тарвія», з оплати за матеріали та комплектуючі, пально-мастильні та інші матеріали; від імені та в інтересах товариства укладати, підписувати договори, контракти, що пов'язані з виробничою та господарською діяльністю «ГРП «Таврія», крім договорів оренди, відчуження основних засобів Товариства (продаж, міна, безоплатна передача), на суму, що не перевищує по одному договору 100000 грн. Довіреність видана на строк до 31.12.2014 р.

На обґрунтування доводів щодо укладення угод купівлі-продажу з товариством «Джаз-А» позивачем надані 4 накладні: № 83 від 01.08.2013 р., № 1 та № 2 від 07.11.2014 р., № 7 від 25.05.2015 р. Судом встановлено, що жодна із накладних не містить посилання на довіреність відповідача від 07.10.2013 р., що була видана певній особі. Накладні № 1 та № 2 від 07.11.2014р., № 7 від 25.05.2015 р. не містять інформації про особу, яка отримує товар та якою вчинено підпис в графі «Одержав». Накладна № 1 від 07.11.2014 р. не містить підпису уповноваженої особи в графі «Одержав». Накладні № 83, № 1, № 2 не містять печатки відповідача, яка б скріпила підпис уповноваженої на отримання товару особи.

Статтею 208 ЦК України унормовано, що у письмовій формі належить вчиняти правочин між юридичними особами. Відповідно до ст.. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

З вивчених накладних вбачається, що лише накладна № 83 від 01.08.2013 р. містить посилання на особу - отримувача товару, а саме ОСОБА_6 При цьому, суд зазначає, що вказана особа діяла поза межами довіреності, на яку посилається позивач, оскільки довіреність було видано лише 08.10.2013 р. Накладна № 7 від 25.05.2015 р. містить підпис особи у графі «Одержав», скріплену печаткою відокремленого підрозділу, при цьому не містить інформації про особу, що вчинила підпис та підстави на яких вона діє (поза межами дії довіреності від 07.10.2013 р.).

Таким чином, позивач не довів, що уклав правочин із уповноваженою товариством «Джаз-А» особою, внаслідок чого у відповідача мали б виникнути певні зобов'язання.

В судовому засіданні 08.08.2016 р. позивачем заявлено клопотання про виклик посадових осіб ТОВ «Джаз-А» - колишнього керівника ОСОБА_6 та бухгалтера ВГП «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» ОСОБА_8

Клопотання відхилено судом з огляду на наступне: по-перше, відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. По-друге, як слідує із пояснень представників, зазначені особи на даний час перебувають з ТОВ «Джаз-А» у судових спорах щодо трудових відносин. По-третє, здійснити ідентифікацію підписів у графі «Одержав» у вказаних накладних неможливо, оскільки не зазначено прізвища особи, що їх вчинила.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Оцінивши у сукупності зібрані у справі письмові докази, пояснення представників сторін та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог з зазначених позивачем підстав, оскільки позивачем не доведено належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами та є такими, що не підлягають задоволенню з вищевикладених підстав.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.11, 207, 208, 509, 655 ЦК України, ст. 180 ГК України, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 12 серпня 2016 року.

Суддя І.А. Попова