РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа № 902/714/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Мамченко Ю.А.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - директор

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 20.12.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці

на рішення господарського суду Вінницької області

від 25.05.16 р. у справі № 902/714/15 (суддя Грабик В.В.)

за позовом Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Сова" ЛТД, м.Вінниця

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці

про стягнення 226 158,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.05.2016р. у справі №902/714/15 позов Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Сова" ЛТД до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці про стягнення 226158,82грн. - задоволено частково.

Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці на користь Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Сова" ЛТД 216422,00грн., витрати на проведення судової експертизи в сумі 5144,55грн. та витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 6492,67грн..

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 9736,82грн..

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Вінниці звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує на те, що суд, задовольняючи позов дійшов до неправильного висновку про наявність у КЕВ м.Вінниця обов'язку щодо відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна. Так, предметом даного судового спору є вимога позивача відшкодувати вартість невід'ємних поліпшень орендованого майна, що було предметом договору оренди №4/2010 від 29.10.2010р., укладеного між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Вінниця та Виробничо-комерційним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Сова" ЛТД. Предметом договору оренди було нежитлове підвальне приміщення площею 101,0м.кв. в будівлі №1 військового містечка №25, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця, розташоване за адресою: м.Вінниця, площа Перемоги, 1, вартість якого визначена на 30.04.2010р. за незалежною оцінкою та становить 231694,00грн.;

- зазначає, що 29.10.2010р. зазначене приміщення по акту прийому - передачі передано орендарю. Згідно пунктів 10.1, 10.9 договору та додаткового договору №1 від 31.12.2010р. термін його дії закінчився 30.12.2012р.. Договір оренди №4/2010 від 29.10.2010 р. у відповідності до вимог п.10.7 та ч.2 ст.26 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" припинив свою дію, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 5.7 договору визначено, що орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендовано майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. Відповідно до п.10.8 договору, у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невід'ємні поліпшення - власністю орендодавця. Вартість проведених орендарем за дозволом орендодавця невід'ємних поліпшень орендованого майна орендодавцем не компенсуються і є державною власністю;

- покликається на те, що враховуючи приписи ст.ст.626, 627 Цивільного кодексу України, а також факт, що позивач підписав договір із вказаними вище умовами, свідчить про те, що останньому було відомо про відсутність обов'язку у КЕВ м.Вінниця по відшкодуванню здійснених ним невід'ємних поліпшень. Пунктом 4.4 договору оренди №4/2010 визначено, що для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшення орендар подає заяву і матеріали, згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006р. №1523 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.10.2006р. за №1123/12997;

- обґрунтовує те, що процедура отримання дозволу на здійснення невід'ємних поліпшень позивачем дотримана не була, і жоден із документів, які передбачені вказаними нормативними актами не був пред'явлений балансоутримувачу, а саме КЕВ м.Вінниця.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.06.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 16.08.2016р..

Представник відповідача в судовому засіданні 16.08.2016р. підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 25.05.2016р. у справі №902/714/15 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у письмовому відзиві від 03.08.2016р. на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 16.08.2016р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 25.05.2016р. у справі №902/714/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2010р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Вінниці (орендодавець) та Виробничо-комерційним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Сова" ЛТД (орендар) укладено договір №4/2010 оренди нерухомого військового майна, розташованого у Вінницькому гарнізоні за адресою: м.Вінниця, пл.Перемоги,1, військове містечко № 25, буд.№1. (далі - договір), згідно п.1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлові підвальні приміщення площею 101,0м.кв. в будівлі №1 в/м №25 (надалі майно), що перебуває на балансі КЕВ м. Вінниця і розташоване за адресою: м.Вінниця, пл.Перемоги, №1, вартість якого визначена на 30.04.2010р. за незалежною оцінкою та становить згідно акту оцінки 231694,00грн. (а.с.11-15, 78-86 т.1).

У відповідності до п.1.2, 1.3 договору, склад орендованого майна згідно з актом інвентаризації (додаток №1); нерухоме майно орендодавець передає орендареві для використання під кафе, де здійснюється продаж товарів підакцизної групи.

Відповідно до п.3.1 договору, орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (червень 2010 року) на рівні 2865,00грн. за результатами конкурсу (домовленості) з врахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об'єктах оренди, але не нижче орендної плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) (далі - ОСОБА_2), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (червень 2010р.) 2858,68грн. (додаток №5). Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової орендної плати на індекси інфляції за період з базового до першого місяця оренди.

Пунктами 4.3, 4.4 договору сторонами визначено, що відновлення орендованого майна здійснюється відповідно до пунктів 5.4, 5.7, 6.3 цього договору; для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невідємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006р. №1523 та затвердженим у Міністерстві юстиції України 18.10.2006р. за №1123/12997.

Згідно п.п.5.7, 5.10, 5.11, 5.15 договору, орендар зобовязується своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобовязання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невідємних поліпшень орендованого майна, він зобовязаний надати документи, передбачені п.4.4 договору; в разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендо-давцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря; здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна в тому числі фак-тичні комунальні платежі. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору встановити прилади обліку тепло-, енерго-, водопостачання, укласти прямі договори з постачальними організа-ціями або укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю; щомісячно компенсувати орендодавцю кошти в розмірі частини податку на землю пропорційно площі, яку займає здане в оренду нерухому майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земель-на ділянка площею 0,001га, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право на користування для досягнення мети оренди.

Пунктом 6.3 договору сторонами узгоджено, що орендар має право за письмовою згодою орендодавця, наданою з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Цей договір укладено строком на 2 місяці, що діє з 29 жовтня 2010р. (п.10.1 договору).

У разі відсутності заяви орендаря про припинення чи укладення договору оренди на новий строк за місяць до закінчення строку оренди, дія договору оренди припиняється після закінчення строку, на який його було укладено. Чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства орендаря; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем; у разі смерті орендаря (якщо орендарем є фізична особа); викупу (приватизації) обєкта оренди.(п.п.10.4, 10.7 договору).

Відповідно до п.10.8 договору, у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невід'ємне поліпшення - власністю орендодавця. Вартість проведених орендарем без дозволу орендодавця невід'ємних поліпшень орендованого майна орендодавцем не компенсуються і є державною власністю.

Також слід зазначити, що така ж редакція п.10.8 вказаного договору міститься в екземплярі договору оренди ФДМУ по Вінницькій області (а.с.203-211, т.1).

У п.10.8 екземпляру договору оренди №4/2016 від 29.10.2010р., долученому до матеріалів справи КЕВ м.Вінниці зазначено, наступне: у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невід'ємне поліпшення - власністю орендодавця. Вартість проведених орендарем за дозволом орендодавця невід'ємних поліпшень орендованого майна орендодавцем не компенсуються і є державною власністю (а.с.62-70, т.1).

Цей договір укладено у пяти примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу: - один екземпляр договору зберігається у орендодавця; - другий - у орендаря; - третій - у Головному квартирно-експлуатаційному відділі Збройних Сил України; - четвертий - у Західному територіальному КЕУ; - п'ятий - в регіональному відділенні Фонду державного майна України по Вінницькій області (п.10.14 договору).

Договір оренди нерухомого військового майна від 29.10.2010р. №4/2010, підписано начальником КЕВ м.Вінниці, директором ТОВ фірми "Сова" ЛТД та погоджено начальником 60 Будинку офіцерів, скріплено відтисками печаток сторін.

На виконання умов договору КЕВ м.Вінниці передало, а ТОВ фірма "Сова" ЛТД прийняла нежитлове підвальне приміщення за адресою: м.Вінниця, пл.Перемоги, №1, військове містечко №25, буд.інв.№1, площею 101,0кв.м., 1940/51 року побудови, вартістю станом на 30.04.2010р. 231694,00грн. (згідно додатку №3), про що свідчить акт приймання-передачі нерухомого військового майна від 29.10.2010р. (а.с.71, т.1).

Додатковим договором №1 від 31.12.2010р. до договору оренди нерухомого військового майна від 29.10.2010р. №4/2010, сторони окрім іншого, виклали в наступній редакції його п.10.1, зокрема: даний договір діє з моменту підписання до 30 грудня 2012р.. Додатковий договір підписаний начальником КЕВ м.Вінниці та директором ВКПТОВФ "Сова" ЛТД та скріплений їх печатками (а.с.72, т.1).

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт закінчення строку дії договору 30.12.2012р. також встановлений у рішенні господарського суду Вінницької області від 22.10.2014р. у справі №902/915/14, а тому відповідно до положень ст.35 ГПК України доведенню у даній справі не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що з метою здійснення ряду поліпшень в орендованому приміщенні ВКПТОВФ "Сова" ЛТД 09.10.2008р. зверталось до начальника Будинку офіцерів ВПС України підполковника ОСОБА_3 з листами про погодження заміни віконних блоків, демонтажу недіючого вентиляційного короба, переміщення зливної труби з санвузла через приміщення електрощитової і бойлерної, розміщення туалету при вході в кафе праворуч на сходовій клітинці, заміну підлогового покриття на кахельну плитку, реконструкцію ганку при вході в кафе, проведення капітального ремонту орендованих напівпідвальних приміщень (кафе-бар "Стара фортеця" і погодження реконструкції даних приміщень.

Так, на кожному з листів, адресованих начальнику БО ВПС України підполковнику ОСОБА_3 містяться відтиски вхідного штампу 60 Будинку офіцерів та резолюції ОСОБА_3, адресовані начальнику КЕВ м.Вінниці, "Не заперечую". Також, на листах містяться резолюції начальника КЕВ м.Вінниці ОСОБА_4 "Не заперечую", а на листі про погодження реконструкції: "Не заперечую, за умови вимог чинного законодавства за власні кошти" (а.с.16-22, т.1).

Листом №74 від 30.03.2009р. начальник управління з виховної та соціально-психологічної роботи Командування Повітряних Сил Збройних Сил України звертається до Приватного підприємця ОСОБА_1 з проханням надання допомоги у проведенні ремонту двох приміщень фойє будинку офіцерів (ліворуч, праворуч від центрального фойє) для чого виконати облаштування підвісної стелі "Армстронг" - 30м.кв.; шпатлювання та фарбування стін 44м.кв.; облицювання підлоги кахельною плиткою 30м.кв.. Також, в листі міститься прохання здійснити ремонт орендованих ним приміщень (а.с.44, т.1).

02.11.2010р. між ВКПТОВФ "Сова" ЛТД (замовник) та СПД ОСОБА_5 (підрядник) укладено договір підряду на капітальний ремонт приміщень кафе "Стара фортеця" за рахунок замовника. До договору долучені кошторис на виконання будівельних робіт в кафе-барі "Стара фортеця" та перелік матеріалів необхідних для виконання робіт по реконструкції кафе-бара "Стара Фортеця", які погодженні з КЕВ м.Вінниці шляхом резолюції начальника КЕВ ОСОБА_4 "Не заперечую" (а.с.23-24, а.с.25-29, т.1).

18.11.2008р. між СПД ОСОБА_6 та ВКПТОВФ "Сова" ЛТД укладено договір на проведення монтажних робіт по встановленню дверей , вікон, виготовленню та встановлення ролет на загальну суму 5500,00грн. (а.с.31-32, т.1).

12.08.2013р. між ВКПТОВФ "Сова" ЛТД та СПД ОСОБА_5 було складено кошторис на встановлення системи сигналізації та відео спостереження в приміщенні кафе-бару "Стара Фортеця" на загальну суму 4236,82грн. (а.с.30, т.1).

На виконання умов вказаного договору підряду виконавець СПД ОСОБА_5 виконав, а замовник ВКПТОВФ "Сова" ЛТД прийняло роботи по ремонту приміщення кафе-бару "Стара Фортеця" згідно кошторисів на суму 216422,00грн. та встановлення системи сигналізації та відео спостереження на суму 4236,82грн., що стверджується актами виконаних робіт №5 від 28.12.2010р. та №18 від 19.08.2013р. (а.с.33-34, т.1).

Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів №3 від 28.01.2011р., №1 від 01.01.2011р., №17 від 03.11.2010р., №21 від 20.08.2013р. СПД ОСОБА_5 прийнято від ВКПТОВФ "Сова" ЛТД відповідно: 70977,00грн. оплати за актом виконаних робіт від 28.12.2010р.; 70000,00грн. оплати за актом виконаних робіт від 28.12.2010р.; 75444,00грн. оплати вартості матеріалів згідно договору від 02.11.2010р.; 4236,82грн. (а.с.35-36, т.1).

Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів №17 від 03.11.2010р. та №1 від 04.01.2011р. СПД ОСОБА_6 прийняв від ВКПТОВФ "Сова" ЛТД відповідно: 5000,00грн. за 4 пластикових вікна та 5500,00грн. за монтажні роботи по встановленню дверей, вікон, виготовлення та встановлення ролет (а.с.36, т.1).

За вказаних обставин, Виробничо-комерційне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Сова" ЛТД звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці про стягнення 226158,82грн. (а.с.3-5, т.1).

Обґрунтовуючи позовну заяву, Виробничо-комерційне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Сова" ЛТД, посилається на те, що 29.10.2010р. між КЕВ м.Вінниці (орендодавець) та ВКПТОВФ "Сова" ЛТД укладено договір оренди №4/2010 нежитлових підвальних приміщень площею 101,0м.кв. будівлі №1 військового містечка №25, що знаходиться на балансі КЕВ м.Вінниці, розташованого за адресою: м.Вінниця, площа Перемоги,1. Відповідно до умов вказаного договору визначені обов'язки орендодавця в частині відшкодування орендарю вартості зроблених останнім невідокремлюваних поліпшень орендованого майна, за наявності дозволу орендодавця на такі поліпшення. У 2010 та 2013 роках СПД ОСОБА_7 за рахунок ВКПТОВФ "Сова" ЛТД здійснено невідокремлені поліпшення орендованих приміщень на суму 220658,82грн.. Також у 2010 році СПД ОСОБА_6 виконав роботи по виготовленню та встановленню метало-пластикових виробів на суму 5500,00грн., доказом чого є кошториси, акти виконаних робіт та квитанції про оплату з відповідним письмовим погодженням начальника КЕВ м.Вінниця. Посилаючись на положення ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст.778, 877, 879 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 226158,82грн. вартості невідокремлених поліпшень. Зазначені обставини й стали підставою звернення з позовом до суду.

У письмових поясненнях КЕВ м.Вінниці зазначає про те, що у відповідача відсутні дозволи на проведення позивачем ремонту нежитлових приміщень, які були предметом договору оренди №4/2010 від 29.10.2010р.. Процедура отримання позивачем дозволу на здійснення невід'ємних поліпшень, передбачена Порядком, затвердженим Наказом ВДМУ від 03.10.2006р. №1523 згоди, позивачем дотримана не була (а.с.60-1, 157-158, т.1).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 10.07.2015р. в позові Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Сова" ЛТД до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці про стягнення 226158,82грн. відмовлено (а.с.161-167, т.1).

В подальшому, при розгляді даної справи, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.09.2015р. у справі №902/714/15 за клопотанням позивача призначено будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступне запитання: яка вартість погоджених з орендодавцем - Квартирно-експлуатаційним відділом м.Вінниці невід'ємних поліпшень, які були здійснені в орендованих приміщеннях, що розташовані за адресою: м.Вінниця, пл.Перемоги №1 , військове містечко №25, буд.1.

Згідно наявного у матеріалах справи висновку судової будівельно-технічної експертизи №1839/1840/15-21 від 18.12.2015р., проведеного Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вартість погоджених ВКПТОВФ "Сова" ЛТД з орендодавцем - Квартирно-експлуатаційним відділом м.Вінниці невід'ємних поліпшень, які були здійснені в орендованих приміщеннях, що розташовані за адресою: м.Вінниця, пл.Перемоги №1, військове містечко №25, буд.1, згідно наданих на експертизу документів може складати 216422,00грн. (а.с.72-81, т.2).

Також, у висновку зазначено, що виконання робіт на встановлення системи сигналізації та відео спостереження в приміщенні кафе-бару "Стара фортеця" на суму 4236,82грн., монтажні роботи по встановленню дверей, вікон, виготовленню та встановленню ролет на суму 5500,00грн. не затверджені (не погоджені) підписами з орендодавцем КЕВ м.Вінниці (а.с.71-77, т.2).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. рішення господарського суду Вінницької області від 10.07.2015р. у справі №902/714/15 скасовано в частині відмови у стягненні 216422грн.. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці на користь Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Сова" ЛТД 216422,00грн. вартості погоджених невідємних поліпшень орендованого майна та 4328,68грн. витрат зі сплати судового збору. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Також, вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.89-95, т.2).

Постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2016р. рішення господарського суду Вінницької області від 10.07.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. у справі №902/714/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області (а.с.135-142, т.2).

Вищий господарський суд в своїй постанові вказав, що наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006р. №1523 затверджено Порядок надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна. Із з'ясованих попередніми судовими інстанціями обставин вбачається, що майно є державною власністю. Відтак названі судові інстанції у вирішенні даного спору зобов'язані були з огляду на підстави і предмет позову перевірити додержання вимог Порядку. Проте цей нормативно-правовий акт ними взагалі не був застосований до спірних правовідносин, а тому не встановлено й обставин, що пов'язані з таким додержанням і мають значення для правильного вирішення спору зі справи (зокрема, з точки зору наявності чи відсутності згоди орендодавця на здійснення орендарем невід'ємних поліпшень орендованого майна). Водночас поза увагою обох судових інстанцій залишилося те, що відповідно до ними ж з'ясованих умов договору (пункт 4.4) для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком, а суд апеляційної інстанції у призначенні судової експертизи не врахував, що питання про наявність або про відсутність відповідної згоди орендодавця це питання права (юридичне питання), яке не потребує від суду спеціальних знань у галузі науки, техніки, будівництва тощо, і тому воно мало вирішуватися самим судом, а не експертом. Не з'ясувавши відповідних обставин, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду господарським судом в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Відтак у Вищого господарського суду України відсутні й підстави для висновку про правильність застосування названими судовими інстанціями норм матеріального права, у тому числі ЦК України і Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч.1 ст.111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.04.2016р. справу №902/714/15 прийнято до провадження та призначено її розгляду.

20.05.2016р. від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких, окрім іншого, зазначено, що процедура отримання дозволу на здійснення невід'ємних поліпшень, позивачем дотримана не була, жоден із документів не був предявлений ні КЕВ м.Вінниці, ні відділенню ФДМ України. З урахуванням наведеного у позивача відсутні правові підстави для компенсації вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна, так як останній здійснив їх без дозволу орендодавця (а.с.149-150, т.2).

25.05.2016р. від позивача надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що ремонтні роботи виконувались за період з 03.11.2010р. по 28.12.2010р. згідно договору у т.ч. приховані роботи виконувались з 06.11.2010р. по 20.11.2010р.. Усі необхідні для отримання дозволу документи були надані орендарю 10.10.2008р. про що свідчать зареєстровані і підписані погодження саме ті документи, що залишили у себе як офіційний дозвіл на проведення робіт. Окрім цього в матеріалах справи міститься лист зі штабу Збройних сил України з проханням здійснити ці поліпшення. Коли здійснювали ремонт, то не очікували, що зі зміною керівництва орендодавця буде відмовлено у продовженні терміну дії договору, адже на момент здійснення поліпшень пішов двадцятий рік, як ми орендуємо ці приміщення.. Щодо розбіжностей у примірниках договору вони викладені у поясненні. При поданні позовної заяви помилково додали до неї ксерокопію договору, що належить КЕВ м.Вінниця, тому що гадки не мали про те, що він від нашого і від того, що в Фонді державного майна відрізняється. А у позивача ксерокопія цього договору з матеріалів справи №902/915/14 де просили визнати договір оренди продовженим на підставі п.10.4 цього договору на який ми, власне всю увагу й звертали. В задоволенні позову нам було відмовлено. Про те, що п.10.8 має різну редакцію ми вже дізнались після отримання відзиву на позовну заяву (а.с.151, т.2).

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Вінницької області від 25.05.2016р. у справі №902/714/15 позов задоволено частково (а.с.158-163, т.2).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні положення містять ч.ч.1, 6 ст.283 ГК України..

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами до 30.12.2012р. існували відносини оренди (найму) стосовно нежитлового підвального приміщення площею 101,0м.кв. в будівлі №1 військове містечко №25 за адресою: м.Вінниця, пл.Перемоги, 1, про що свідчить договір оренди нерухомого військового майна від 29.10.2010р. №4/2010.

Так, заперечуючи проти позову відповідач покликається на недотримання позивачем процедури погодження на здійснення невідємних поліпшень і наполягає на застосуванні положень п.10.8 належного йому примірника договору, яким не передбачено обовязку відшкодовувати вартість погоджені невідємних поліпшень.

У матеріалах справи №902/714/15 містять копії примірників договору, в яких редакції п.10.8 відрізняються.

Зокрема, у належному КЕВ м.Вінниці примірнику договору п.10.8 договору викладено в наступній редакції: "У разі припинення або розірвання Договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невідємне поліпшення власністю орендодавця. Вартість проведених орендарем за дозволом орендодавця невід'ємних поліпшень орендованого майна Орендодавцем не компенсуються і є державною власністю" (а.с.15, 69, т.1).

Однак, у примірниках, належних ВКПТОВФ "Сова" ЛТД та Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій області п.10.8 договору має іншу редакцію: "У разі припинення або розірвання Договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невідємне поліпшення власністю орендодавця. Вартість проведених орендарем без дозволу орендодавця невідємних поліпшень орендованого майна Орендодавцем не компенсуються і є державною власністю" (а.с.85, 210, т.1).

Оскільки, невідємні поліпшення орендованого майна, відповідно до постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження методики оцінки майна" від 10.12.2003р. №1891 це здійснені орендарем заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Статтею 778 ЦК України, встановлено право наймача поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Також, компенсаційний принцип, аналогічний до положень ст.778 ЦК встановлено статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Так, якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобовязаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. (ч.2 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Основна відмінність капітального ремонту та поліпшення орендованого майна полягає в тому, що капітальний ремонт це комплекс ремонтно-будівельних робіт, без проведення якого приміщення неможливо використовувати за призначенням. В свою чергу, поліпшення орендованого майна передбачає не просто здійснення відновлення належного стану обєкта (як при ремонті), а наявність витрат у звязку з модернізацією, модифікацією, дообладнанням цього об'єкта, що зумовлює збільшення майбутніх вигод, які отримуються від використання такого майна. Тобто, при ремонті відбувається відновлення стану обєкту оренди, його корисних властивостей, а при поліпшенні зміна майна.

З урахуванням наведеного, визначальною для компенсації витрат орендаря є попередня згода орендодавця на здійснення невідємних поліпшень, тому судом не прийнято до уваги редакцію п.10.8 примірнику договору, належного КЕВ м.Вінниці, як таку, що суперечить вимогам чинного законодавства і тому вирішуючи даний спір застосовує умови даного пункту, які містяться в примірниках позивача і Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області і передбачають компенсацію витрат лише у разі здійснення невідємних поліпшень з дозволу орендодавця.

У відповідності до ч.3 ст.23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Вказана норма кореспондується зі ст.778 ЦК України, ч.3 якої визначено, що якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Наказом Фонду державного майна від 03.10.2006р. №1523 затверджено Порядок надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна (далі - Порядок).

Порядком, в редакції чинній на час спірних правовідносин, окрім іншого, передбачено наступне: 1. Цей Порядок розроблений з метою визначення процедури надання орендарю згоди орендодавця (державного органу приватизації) державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна. 2. Процедура надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна включає такі етапи: подання заяви і пакета документів орендарем; розгляд заяви і документації орендаря; прийняття відповідного рішення. 3. Для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна орендар подає заяву та такий пакет документів: 1) опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення; 2) інформацію про доцільність здійснення поліпшень орендованого майна; 3) приписи органів пожежного нагляду, охорони праці; 4) довідку балансоутримувача про вартість об'єкта оренди згідно з даними бухгалтерського обліку на початок поточного року; у разі здійснення поліпшень за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване державне майно чи коштів, отриманих від відчуження орендованого майна, орендар подає також: 5) завірену копію проектно-кошторисної документації, якщо інше не встановлено договором оренди. 7. Згода на здійснення поліпшень надається у формі листа орендодавця орендарю, у якому міститься погодження на поліпшення орендованого майна. 8. Після отримання згоди орендар складає графік виконання робіт і подає його орендодавцю. 9. Після здійснення дозволених орендарю невід'ємних поліпшень орендар надає інформацію орендодавцю про завершення виконання робіт з поданням копій, підписаних замовником і підрядником актів приймання виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату зазначених робіт.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.877 ЦК України, підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Отже, кошторис є основним документом при проведенні будівельних чи ремонтних робіт, який встановлює вартість будівництва, а тому його погодження свідчить про обізнаність відповідача про перелік робіт, їх зміст та характер, а також вартість матеріалів та робіт, тощо.

Як свідчать матеріали справи, з метою приведення орендованого приміщення у придатний для використання стан, ВКПТОВФ "Сова" ЛТД 02.11.2010р. укладено з СПД ОСОБА_5 договір підряду на капітальний ремонт приміщень "Стара фортеця".

На виконання зазначеного договору підряду СПД ОСОБА_5 виконала і передала, а позивач прийняв і оплатив роботи на загальну суму 220658,82грн. (а.с.30, 33-36, т.1).

Також, позивач на обґрунтування суми позову покликається на договір №15/08 від 18.11.2008р. з СПД ОСОБА_6 на встановлення дверей, вікон виготовлення та встановлення ролет на суму 5500,00грн..

З наявного у матеріалах справи висновку судового експерта від 18.12.2015р. №1839/1840/15-21 вбачається, що в ході виконання підрядних робіт здійснено демонтаж і заміну всіх наявних покриттів і оздоблень підлоги, облицювальної плитки, стін, стель, електропроводки, електроживлення, освітлювальної техніки, вентиляції, водопроводу, каналізації, сантехніки, вікон, дверей, збудовано кухню, встановлено електроплити, змонтовано автономне опалення, обладнання бару, залу, реконструйовано ґанок, сходи, тощо.

Матеріалами справи стверджується, що внаслідок проведених позивачем ремонтних робіт в орендованих приміщеннях суттєво змінився їх технічний стан та споживчі якості із функціонально непридатних до експлуатації нежитлових приміщень останні приведені орендарем у функціонально готовий до експлуатації стан. Таким чином, результатом проведених позивачем ремонтних робіт стало поліпшення орендованого майна, внаслідок чого стало можливим провадження у ньому господарської діяльності і функціонування закладу громадського харчування кафе "Стара фортеця".

Умовами договору оренди №4/2010 від 29.10.2010р. сторонами узгоджено, зокрема: для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невідємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006р. №1523 та затвердженим у Міністерстві юстиції України 18.10.2006р. за №1123/12997 (п.4.4); орендар має право за письмовою згодою орендодавця, наданою з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна (п.6.3); у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невід'ємне поліпшення - власністю орендодавця. Вартість проведених орендарем без дозволу орендодавця невід'ємних поліпшень орендованого майна орендодавцем не компенсуються і є державною власністю (п.10.8).

Так, зміст зазначених вище норм матеріального права та пунктів договору оренди свідчить, що орендар має право на відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна за умови їх здійснення за дозволом орендодавця.

Вказаним вище Порядком передбачена процедура та форма надання згоди орендарю на здійснення поліпшень орендованого майна.

Як свідчать досліджені судом документи, які надані позивачем, орендарем не була в повній мірі дотримана процедура звернення за отриманням згоди на проведення поліпшень орендованого майна, передбачена Порядком.

Однак, з урахуванням змісту Порядку та п.4.4., п.6.3 договору оренди саме на орендодавця покладено контроль за дотриманням процедури надання згоди на проведення поліпшень орендованого майна, а орендар ВКПТОВФ "Сова" ЛТД не мав правових підстав на перевірку відповідності чинному законодавству отримання орендодавцем повноважень на надання згоди та дотримання форми цієї згоди.

Таким чином, незважаючи на часткове відхилення орендарем від процедури отримання згоди, орендодавець таку згоду надав у спосіб вчинення резолюцій на листах-проханнях ВКПТОВФ "Сова" ЛТД від 10.10.2008р. (а.с.16-22, т.1) , кошторисі на виконання будівельних робіт та переліку матеріалів, необхідних для проведення робіт з поліпшення орендованого об'єкту (а.с.25-29, т.1), на загальну суму 216422,00грн. який по своїй суті не суперечить формі, вказаній в п.7 Порядку.

При цьому слід зазначити, що відсутність у КЕВ м.Вінниці доказів надання згоди на проведення відповідних поліпшень, не є визначальною, оскільки такі документи надані суду позивачем.

Отже, вказане вище, в сукупності із підтвердженою судовим експертом вартістю невід'ємних поліпшень, які були проведені в орендованих приміщеннях за адресою м.Вінниця, пл.Перемоги №1, військове містечко №25, буд.1 в розмірі 216422,00грн., свідчить, що ремонтні роботи на вказану суму були здійснені позивачем на виконання досягнутих з орендодавцем домовленостей та за його погодженням.

Враховуючи наведе вище, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком господарського суду Вінницької області про часткове задоволення позовних вимог в сумі 216422,00грн., а в сумі 9736,82грн. (226158,82грн. 216422,00 = 9736,82грн.) слід позивачу відмовити через відсутність погодження з орендодавцем робіт із встановлення дверей, вікон, виготовлення та встановлення ролет, встановлення системи сигналізації та відео спостереження.

При цьому, заперечення відповідача проти позову щодо недотримання орендарем Порядку не може слугувати підставою для відмови в задоволенні частини позовних вимог, оскільки часткове недотримання Порядку орендарем не спростовує фактів погодження відповідачем кошторисної документації, виконання на підставі погодженого кошторису ремонтних робіт та використання матеріалів, вказаних в погодженому переліку, внаслідок яких виникли невід'ємні поліпшення орендованого майна на встановлену експертним шляхом суму 216422,00грн. і таким чином не впливає на обов'язок відповідача щодо компенсації проведених поліпшень.

Виходячи із диспозитивних приписів ч.3 ст.778 ЦК України та ч.2 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також умов п.п.4.4, 6.3, 10.8 договору оренди №4/2010 від 29.10.2010р., обов'язок орендодавця відшкодувати вартість невідокремлюваних поліпшень орендованого майна, за наявності фактичної згоди орендодавця на їх проведення, не поставлено у залежність від того чи дотримано при цьому вказаний вище Порядок.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом ст.36 ГПК України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

При цьому, згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Сова" ЛТД є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Доводи Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду області від 25.05.2016р. у справі №902/714/15 прийняте з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 25.05.2016р. у справі №902/714/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці - без задоволення.

2. Справу №902/714/15 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Мамченко Ю.А.

Віддрук. прим.:

1 до справи,

2 ВКП ТОВ "СОВА" ЛТД (21000, м.Вінниця, вул.А.Первозваного (Стахурського)АДРЕСА_1),

3 КЕВ м.Вінниці (21007, м.Вінниця, вул.Стрілецька (Червоноармійська), буд.87),

4 в наряд.