РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016Справа №910/11097/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Київгаз»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Гєлліос ЛТД»

про стягнення заборгованості в розмірі 968 974,91 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Ступак Т.О. (довіреність № Д-10/16 від 19.03.2016);

від відповідача: не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Київгаз» (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Гєлліос ЛТД» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 968 974,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між ним та відповідачем був укладений договір про погашення заборгованості № 1129 від 30.10.2015 (далі - договір про погашення заборгованості), згідно з умовами якого відповідач зобов'язувався сплатити заборгованість перед позивачем у розмірі 968 974,91 грн за встановленим графіком платежів.

Проте, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору про погашення заборгованості, не виконав, заборгованість перед позивачем не оплатив.

Вважаючи, що його права порушені позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача борг у розмірі 968 974,91 грн.

Провадження у справі № 910/11097/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 та призначено її розгляд на 11.07.2016.

08.07.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача для долучення до матеріалів справи надійшли документи, витребувані ухвалою від 16.06.2016.

11.07.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 16.06.2016 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 розгляд справи відкладено на 25.07.2016.

22.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представником позивача були подані письмові пояснення щодо підстав розірвання договору про погашення заборгованості в односторонньому порядку, а також підстав вимагати дострокового виконання зобов'язання.

25.07.2016 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 16.06.2016 та 11.07.2016 не виконав.

Ухвали в даній справі надсилались, зокрема, й відповідачу на його адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Викладене підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, долученими до матеріалів справи.

Відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Однак, відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання суду не надав, правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзиву на позов не надав, а тому, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа була розглянута за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.07.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.10.2012 між публічним акціонерним товариством «Київгаз» (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Гєлліос ЛТД» (далі - відповідач) був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання № 232424 (далі - договір на постачання природного газу), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався постачати відповідачу для забезпечення його потреб природний газ в обсягах і порядку, передбачених договором, а відповідач зобов'язувався оплачувати вартість газу та наданих послуг своєчасно і в повному обсязі.

Вищевказаний договір на постачання природного газу був розірваний за рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 по справі № 910/13620/15. Доказів оскарження або скасування вказаного рішення представники сторін суду не надали.

30.10.2015 між позивачем (кредитор за договором) та відповідачем (боржник за договором) був укладений договір про погашення заборгованості № 1129 (далі - договір про погашення заборгованості).

Пунктом 1.1 договору про погашення заборгованості сторони погодили, що оскільки боржник порушив виконання грошових зобов'язань зі здійснення оплат послуг кредитора по укладеному між сторонами договору на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання від 01.10.2012 № 232424 (далі - первинний договір), який було розірвано рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2015, боржник станом на 30.10.2015 зобов'язаний погасити борг перед кредитором в розмірі 968 974,91 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору про погашення заборгованості боржник зобов'язувався виплатити суму боргу кредитору в терміни та в порядку, передбаченому графіком платежів, наведеному в цьому пункті договору: 108 000,00 грн - 25.02.2016; 108 000,00 грн - 25.03.2016; 108 000,00 грн - 25.04.2016; 108 000,00 грн - 25.05.2016; 108 000,00 грн - 25.06.2016; 108 000,00 грн - 25.07.2016; 108 000,00 грн - 25.08.2016; 108 000,00 грн - 25.09.2016; 104 974,91 грн - 25.10.2016.

Проте, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору про погашення заборгованості, не виконував та оплату боргу згідно графіку платежів, визначеного умовами вказаного договору, не здійснював.

01.06.2016 позивач звернувся до відповідача з листом № 1134/04 від 31.05.2016, яким повідомив останнього про розірвання договору про погашення заборгованості з 31.05.2016, а також з претензією № 1133/04 від 31.05.2016, у якій просив відповідача оплатити заборгованість у розмірі 968 974,91 грн. Направлення зазначених звернень підтверджується описами вкладення у цінний лист від 01.06.2016 та фіскальними чеками підприємства поштового зв'язку № 1341 та № 1340 від 01.06.2016, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач на вищевказані листи відповіді не надав, заборгованість перед позивачем не оплатив.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача борг у розмірі 968 974,91 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.3 договору про погашення заборгованості передбачено, що договір може бути розірваний кредитором в односторонньому порядку, у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених розділом 2 договору; в такому випадку кредитор надсилає боржнику цінного листа з повідомленням про розірвання договору, з зазначенням дати розірвання.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила надання послуг поштового зв'язку) поштове відправлення з оголошеною цінністю - реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою (п. 19 Правил надання послуг поштового зв'язку).

Судом встановлено, що позивач листом № 1134/04 від 31.05.2016 повідомив відповідача про розірвання договору про погашення заборгованості з 31.05.2016. Вказаний лист був направлений як цінний, про що зазначено у фіскальному чеку підприємства поштового зв'язку № 1340 від 01.06.2016, а також підтверджується описом вкладення у цінний лист від 01.06.2016 (ідентифікатор поштового відправлення 952).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно розірвав договір про погашення заборгованості із дотриманням вимог, визначених умовами вказаного договору.

Відповідно до п. 2.2 договору про погашення заборгованості у випадку непогашений або неповного погашення боржником своєї заборгованості по договору, в тому числі прострочення здійснення одного або більше платежів, передбачених графіком платежів, наведеним в п. 2.1. договору, кредитор має право вимагати погашення вказаної заборгованості від боржника також здійснити примусове стягнення боргу боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 вказаної статті).

З огляду на те, що договір на постачання природного газу був розірваний за рішенням суду, а договір про погашення заборгованості був розірваний позивачем, дія положень (умов) вказаних договорів, зокрема і в частині встановлення строків виконання зобов'язання, припинилась.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 (далі - постанова Пленуму ВГСУ № 14) днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Судом встановлено, що претензія № 1133/04 від 31.05.2016 (ідентифікатор поштового відправлення 960) була направлена позивачем відповідачу 01.06.2016 та отримана останнім 09.06.2016, що підтверджується витягом з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», долученим до матеріалів справи.

Отже, останнім днем строку виконання відповідачем зобов'язання з оплати боргу було 16.06.2016.

У пункті 1.7-1 постанови Пленуму ВГСУ № 14 роз'яснено, що господарському суду необхідно мати на увазі, що питання про те, чи мало місце пред'явлення кредитором боржникові вимоги про оплату, вирішується не під час прийняття судом позовної заяви, а виключно в процесі вирішення ним спору по суті. Отже, коли господарським судом буде з'ясовано, що таку вимогу пред'явлено після початку розгляду ним справи зі спору, пов'язаного зі стягненням заборгованості, то відповідний позов може бути задоволений, якщо строк виконання грошового зобов'язання настав до прийняття рішення по суті справи.

Оскільки останнім днем строку виконання відповідачем зобов'язання з оплати боргу було 16.06.2016, а рішення в даній справі було прийнято судом 25.07.2016, строк виконання зобов'язання на момент прийняття судом рішення по суті спору настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 968 974,91 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що вимоги позивача задоволені судом у повному обсязі, судовий збір у розмірі 14 534,62 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов публічного акціонерного товариства «Київгаз» задовольнити провністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Гєлліос ЛТД» (04075, м. Київ, вул. Курортна, буд. 4; ідентифікаційний код 37617424) на користь публічного акціонерного товариства «Київгаз» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 4Б; ідентифікаційний код 03346331) борг у розмірі 968 974,91 грн (дев'ятсот шістдесят вісім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири грн 91 коп.); судовий збір у сумі 14 534,62 грн (чотирнадцять тисяч п'ятсот тридцять чотири грн 62 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08 серпня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань