УХВАЛА

10.08.2016Справа № 910/11969/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Біпродукт»
до1. Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача1. Публічного акціонерного товариства «Златобанк» 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 3. Національного банку України
провизнання недійсним договору
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:не з'явився
від відповідача 1:Ананійчук О.А.
від відповідача 2:не з'явився
від третьої особи 1:Герасименко С.В.
від третьої особи 2:Голік О.А.
від третьої особи 3:не з'явився

Обставини справи:

В провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Златобанк", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України про визнання недійсним договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2016 р. розгляд справи відкладено на 10.08.2016 р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

10.08.2016 р. представником відповідача 1 в судовому засіданні подано заяву про відвід судді Босого В.П. у зв'язку із його упередженістю при розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Частиною 5 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

В пункті 1.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 зазначено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Відповідно до п. 1.2.5 вказаної постанови право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Тому слід розцінювати як зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами, зокрема, подання ним другої і наступних заяв про відвід судді (суддів) господарських судів з одних і тих самих підстав (у тому числі з викладенням відповідної заяви в іншій стилістичній формі), або, хоча й з інших підстав, ніж у первісній заяві, але з таких, що з урахуванням обставин справи були або мали бути відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, і, отже, повинні були зазначатися саме в ній.

Дослідивши обставини, якими Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» обґрунтовує заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що вказані обставини є необґрунтованими та не підтверджують упередженість судді Босого В.П. при розгляді даної справи; будь-яких підстав для відводу судді Босого В.П. які передбачені ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, заявником суду не наведено.

З огляду на вищевикладене, заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід судді є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід судді залишити без задоволення.

Суддя В.П. Босий