КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р. Справа№ 910/16924/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Іоннікової І.А.

за участі представників:

від позивача: Аргат Т.В. - представник;

Глухенька Я.В. - представник;

Саковець А.О. - представник;

Спєров Д.К. - представник

від відповідача: Любар-Пурлінська Т.М. - представник

від 3-ї особи: Кондратюк А.В. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2015р. у справі № 910/16924/15 (суддя - Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України»

до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД»

про звернення стягнення на предмет іпотеки 67 922 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2015р. позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» задоволено повністю.

В рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», за договором кредитної лінії № 280 від 23.05.2013 в сумі 67 922 000,00 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором №1 від 23.05.2013, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», посвідченим 23.05.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., зареєстрований в реєстрі за № 708, а саме на нерухоме майно, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк»: виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,00 кв. м, який знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4. шляхом набуття Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» права власності на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором №1 від 23.05.2013, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», посвідченим 23.05.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., зареєстрованим в реєстрі за № 708, а саме на нерухоме майно, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк»: виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,00 кв. м, який знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4 вартість якого складає 67 922 000,00 грн. гривень згідно зі звітом про експертну грошову оцінку від 31.03.2015, суб'єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Консалтинг», що діє на підставі сертифікату суб'єкта оціночної діяльності від 26.06.2013 №14815/13.

Визнано за Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» право власності на виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,00 кв. м, який знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4. А також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2015р. у справі №910/16924/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України».

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення стосується прав та обов'язків апелянта, прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, в тому числі, у рішенні містяться висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Представник позивача 21.09.2015 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

21.09.2015 представником позивача надано письмові пояснення щодо обставин справи, в яких відповідач просив прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 11.11.2015 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи було відкладено на 25.11.2015.

25.11.2015 представником позивача надано додаткові письмові пояснення по справі.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/16924/15 задоволено клопотання апелянта, призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі № 910/16924/15 до проведення експертизи та отримання висновку експерта.

Матеріали справи № 910/16924/15 разом з висновком експертів за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 11/16-43/2702/16-42 від 31.05.2016 було повернуто до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.07.2016.

20.07.2016 від представника апелянта надійшла заява про уточнення вимог апеляційної скарги з урахуванням висновку судового експерта.

Заслухавши у судовому засіданні 27.07.2016 учасників судового процесу, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено права сторони на внесення змін чи уточнень до апеляційних скарг, а тому зазначена заява задоволенню не підлягає.

Представники сторін та третьої особи у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву та письмових пояснень, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.05.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбапк» (далі - позичальник) укладено договір кредитної лінії № 280 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п.2.1 Кредитного договору (з урахуванням додаткових угод № 1 від 23.05.2013 та № 2 від 12.08.2013), Банк зобов'язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 2.2 Кредитного договору кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії з остаточним терміном погашення не пізніше 21.11.2014.

Положеннями пункту 2.3 Кредитного договору сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 300 000 000,00 гривень.

Підпунктом 2.3.2 Кредитного договору встановлено, що сторони погоди зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з графіком.

Відповідно до п.2.4 Кредитного договору зазначено, що кредит надається в безготівковому порядку з погашенням в строки, визначені цим договором.

Банком були виконані зобов'язання за Кредитним договором по наданню кредитних коштів, що підтверджується платіжним дорученням №135553019 від 23.05.2013, меморіальним ордером №135553329 від 23.05.2013 та випискою по рахункам за період з 23.05.2013 по 27.03.2015.

Відповідно до пункту 2.7 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються Банком за фіксованою процентною ставкою.

Проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі процентної ставки в розмірі 16,5 процентів річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим договором (підпункт 2.7.1 Кредитного договору).

Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається (підпункт 2.7.1 Кредитного договору).

У відповідності до підпункту 3.3.1 Кредитного договору Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та/або Майновим поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеним Позичальником з Банком, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо:

- позичальник вчасно не сплатив суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором та/або будь-яким договором про надання кредиту, який укладений Позичальником з Банком (установою АТ «Ощадбанк») (абзац 2 підпункту 3.3.1 Кредитного договору);

- з'являться обставини, які за обґрунтованим висновком Банку призведуть до того, що Позичальник не виконає свої зобов'язання за цим договором (абзац 6 підпункту 3.3.1 Кредитного договору).

Згідно підпункту 3.3.2 Кредитного договору після отримання Позичальником від Банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання Кредиту Позичальник зобов'язаний не пізніше 20 (двадцяти) банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку відповідно до умов цього договору).

Підпунктом 3.4.1 Кредитного договору встановлено, що підставою для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь-якої неповерненої Позичальником Банку частини кредиту (включаючи суми нарахованих та інших платежів) є виписки з рахунків, відкритих у Банку для обліку заборгованості Позичальника за цим договором по кредиту, нарахованих процентах та інших платежах.

Розділом 4 Кредитного договору передбачено забезпечення зобов'язання за договором.

Зазначеним розділом визначено, що виконання позичальником зобов'язання за Кредитним договором (у тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується:

4.1.1. іпотекою нерухомого майна, а саме іпотекою нерухомого майна, а саме виробничого корпусу №47 (літ. А, А'), що знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4, загальною площею 12 572,00 квадратних метрів, що надається в іпотеку АТ «Брокбізнесбанк»,

4.1.2. іпотекою нерухомого майна, а саме нежилого будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а, що надається в іпотеку ТОВ «Капітал Інвест ЛТД»,

4.1.3. заставою (іпотекою) іншого рухомого і нерухомого майна (активів), порукою та іншими видами забезпечення на підставі правочинів, що можуть бути укладені в майбутньому між сторонами та/або між банком та третіми особами відповідно до умов Кредитного договору та чинного законодавства.

Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачені, у тому числі, наступні права Банку:

- вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за цим договором (підпункт 5.2.1 Кредитного договору);

- відкликати кредит відповідно до умов цього договору (підпункт 5.2.6 Кредитного договору);

- звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) відповідно до документів забезпечення та задовольнити повному обсязі за рахунок його вартості свої вимоги за цим договором у випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором та/або будь-яким іншим договором про надання кредиту, який укладений Позичальником з Банком (установою АТ «Ощадбанк») (підпункт 5.2.7 Кредитного договору).

Пунктом 5.3 Кредитного договору встановлені наступні зобов'язання Позичальника:

- належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов'язання (підпункт 5.3.1 Кредитного договору);

- точно в строки, обумовлені цим Договором, погашати кредит та своєчасно у визначені цим договором строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та завдані збитки (підпункт 5.3.2 Кредитного договору).

Відповідно до пункту 7.1 Кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань по цьому договору винна сторона відшкодовує другій стороні спричинені у зв'язку з цим збитки понад штрафні санкції, визначені пунктом 7.2 цього Договору.

Умовами підпункту 7.2.1 Кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених положеннями цього договору, Банк має право застосувати до Позичальника пеню на користь Банку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених процентів за користування кредитом за кожен день прострочення.

23.05.13 між Банком та Позичальником був укладений Іпотечний договір №1, посвідчений 23.05.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., зареєстрований в реєстрі за № 708 (надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до пункту 1.1 Іпотечного договору Іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання Зобов'язання (згідно пункту 2 розділу «Визначення та їх тлумачення» Іпотечного договору Зобов'язанням є: зобов'язання Позичальника (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з Кредитного договору), передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, що належить Іпотекодавцю на праві власності.

Згідно підпункту 1.1.1 Іпотечного договору предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,00 кв. м, який знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4 (надалі - Предмет іпотеки).

Відповідно до п.1.2 Іпотечного договору право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки підтверджується рішенням господарського суду м. Києва №14/72 від « 27» травня 2004 року; Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. 21 травня 2013 року № 3735850, а також Інформаційною довідкою НЖ-2013 №1920 від 17.05.2013, виданою Комунальним Підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна». Право власності на Предмет іпотеки зареєстроване за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №0 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3735850 від « 21» травня 2013 року.

Положеннями пункту 1.3. Іпотечного договору сторони визначили, що вартість нерухомого майна, що є предметом іпотеки, визначена шляхом оцінки Предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і згідно зі звітом про оцінку майна від 05 квітня 2013 року становить 432 659 000,00 грн.

За взаємною згодою сторін вартість предмету іпотеки становить 308 921 000,00 гривень. (п. 1.4. Іпотечного договору)

Про реєстрацію обтяження Предмету іпотеки інформацію було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №3831107 від 23.05.2013), також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено інформацію про обтяження Предмету іпотеки іпотекою (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №3834130 від 23.05.2013). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.05.2013 пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості Предмету іпотеки відсутній.

Натомість, відповідно до наданого позивачем звіту про експертну грошову оцінку від 31.03.2015, суб'єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «ВП Консалтинг» (, місцезнаходження: 03035, Україна, м. Київ, вул. В.Липківського, 16), що діє на підставі сертифікату суб'єкта оціночної діяльності від 26.06.2013 №14815/13 вартість Предмету іпотеки складає 67 922 000,00 грн.

В зв'язку з простроченням Позичальником виконання зобов'язань за Кредитним договором, зважаючи на те, що 28.02.2014 правлінням Національного банку України прийнято постанову № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних», керуючись підпунктами 3.3.1, 3.3.2, 5.2.6 Кредитного договору, пунктом 6.1 Іпотечного договору, 20.03.2014 Банком було направлено до АТ «Брокбізнесбанк» вимогу про дострокове повернення кредиту за № 26/3-06/492-2930 від 18.03.2014, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення від 25.03.2014.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

В газетах «Голос України» (№113(5863) від 14.06.2014) та «Урядовий кур'єр» (№106 від 14.06.2014) було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії АТ «Брокбізнесбанк».

27.06.14 року АТ «Ощадбанк» направив на адресу АТ «Брокбізнесбак» № 26/3- 06/1214-7546 вимогу згідно якої просив визнати кредитором АТ «Брокбізнесбанк» за Договором кредитної лінії № 280 від 23.03.2013 на суму 191 533 442,63 грн. Крім того, згідно вимоги від 27.06.2014 № 26/3-06/1214 - 7546 АТ «Ощадбанк» відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» просив уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» погодити звернення стягнення на Предмет іпотеки, що належить Відповідачу, у порядку, встановленому Іпотечним договором, для задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки.

08.06.2015 АТ «Ощадбанк» звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» листом № 55/2-1/774 згідно якого просив погодити звернення стягнення на Предмет іпотеки, що належить Відповідачу в судовому порядку шляхом набуття такого предмета іпотеки у власність АТ «Ощадбанк» за ціною, що буде визначена в рішенні суду.

22.06.2015 року Банком отримано від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» лист № 4183 згідно якого АТ «Ощадбанк» надано погодження відповідно до ч. З ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, за умови нереалізації на повторних відкритих торгах (аукціоні) у електронній формі майна АТ «Брокбізнесбанк», що є предметом застави.

Повторні відкриті торги (аукціон) у електронній формі з реалізації Предмету іпотеки проводились 30.06.2015 товарною біржею «Електронні торги України». Предмет іпотеки не був реалізований Повторних відкритих торгах (аукціоні) у електронній формі з реалізації Предмету іпотеки проводились 30.06.2015 товарною біржею «Електронні торги України».

Отже, Банк відповідно до погодження, наданого листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» від 22.06.2015 № 4183 має право звернути стягнення на Предмет іпотеки, що не заперечується сторонами.

Заборгованість за Кредитним договором Позичальником на дату подачі позову не погашена.

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 27.03.2015 розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 191 533 442,63 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 180 000 000,00 грн.; заборгованість за процентами - 10 731 780,82 грн.; пеня за несплату процентів - 1 732,42 грн.; 3% річних за несплату процентів (ст. 625 ЦК України) - 799 929,39 грн.

Положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув (уму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього І Кодексу (частина 1).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боріу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним поговором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Положеннями ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 3.1 Іпотечного договору передбачені наступні права Іпотекодержателя:

- самостійно обирати спосіб звернення стягнення на Предмет іпотеки (підпункт 3.1.4 Іпотечного договору);

- у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником Зобов'язання за Кредитним договором та/або Іпотекодавцем обов'язків за Іпотечним договором, а також в інших випадках, передбачених Іпотечним договором, законодавством, Кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи: основну суму боргу відповідно до умов Зобов'язання, проценти за користування кредитними коштами, неустойки (пені і штрафи) та інші платежі і санкції, що передбачені та/або які випливають із Зобов'язання, а також витрати, пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням Позичальником умов Кредитного договору та/або Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, витрати Іпотекодержателя, пов'язані з пред'явленням вимоги за Кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет іпотеки (в тому числі витрати, пов'язані з реалізацією предмета іпотеки та вартість послуг незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності), а також витрати на утримання і збереження предмета іпотеки (підпункт 3.1.5 Іпотечного договору);

- вимагати дострокового виконання Зобов'язання, забезпеченого іпотекою за Іпотечним договором, а якщо вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет іпотеки, у тому числі у разі невиконання та/або неналежного виконання Іпотекодавцем Кредитного договору (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору) (підпункт 4 підпункту 3.1.6 Іпотечного договору).

Згідно підпункту 3.3.6 Іпотечного договору Іпотекодавець зобов'язаний відшкодувати Іпотекодержателю в повному обсязі всі збитки, які виникли у Іпотекодержателя в зв'язку з невиконанням Іпотекодавцем зобов'язань по цьому договору, під якими розуміються: витрати, зроблені Іпотекодержателем, в тому числі витрати пов'язані зі зверненням стягнення на предмет іпотеки; втрата Іпотекодержателем грошових коштів, а також неодержані ним доходи.

Пунктом 4.2 Іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Зобов'язання, та/або у випадках невиконання Іпотекодавцем обов'язків за Іпотечним договором, а також у інших випадках, передбачених Іпотечним договором та/або законодавством, Іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки порядку, визначеному Іпотечним договором.

У пункті 6.1 Іпотечного договору зазначено, що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених цим договором та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов зобов'язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені Кредитним договором, Іпотекодавець не поверне (повністю або частково) Іпотекодержателю суму кредитних коштів, та/або не сплатить проценти за користування кредитними коштами або іншу заборгованість, платежі, неустойки (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із Зобов'язання, у тому числі у випадку одноразового прострочення будь-якого зобов'язання, що складає Зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій/запевнень або будь-який документ, надані Іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявляться (стануть) недійсними.

Відповідно до п.п. 6.2.3.1. п. 6.2. Договору іпотеки задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет Іпотеки в рахунок виконання зобов'язання у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» та цим Договором.

Пунктом 6.2 Іпотечного договору сторони погодили, що за вибором Іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя, зокрема за рішенням суду (п.п. 6.2.1).

Нормами ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, поряд з іншими, може застосовуватися, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Сторони за законом можуть це питання врегулювати в позасудовому порядку, але вони не позбавлені цього права в судовому порядку за рішенням суду, що відповідає положенням ст. ст. 55, 124 Конституції України. Аналогічна правова позиція дотримана Верховним Судом України також в Постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-124цс13 та постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 5011-32/10471-2012.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 23.05.2013 року сторони погодили, що вартість нерухомого майна, що є предметом іпотеки становить 308 921 000,00 грн., а відповідно до наданого позивачем звітом про експертну грошову оцінку від 31.03.2015, суб'єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «ВП Консалтинг» вартість складає 67 922 000,00 грн.

Наведені факти свідчать, що позивач вказує, що вартість предмету іпотеки за період з 23.05.2013 по 31.03.2015 знизилась на 240 999 000,00 грн.

З метою перевірки зазначених фактів, за клопотанням третьої особи, яка, як вбачається зі змісту Кредитного договору, відповідає своїм майном за зобов'язаннями відповідача (п. 4.1.2. Договору кредитної лінії № 280 від 23.05.2013) було призначено судову експертизу.

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 11/16-43/2702/16-42 від 31.05.2016 Ринкова вартість об'єкту нерухомого майна, а саме: виробничого корпусу № 47 (літ. А, А-1), який знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Лепсе, 4 та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Брокбізнесбанк» в цінах та станом на момент оцінки (06.05.2016), складає: 118 758 917,00 грн. без урахування ПДВ (142 510 700,00 грн. з урахуванням ПДВ відповідно до дослідницької частини висновку).

Наведені обставини свідчать, що відомості надані позивачем щодо вартості предмета застави є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Розглядаючи питання щодо врахування чи неврахування ПДВ при врахуванні вартості предмета іпотеки, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Міністерство доходів і зборів України від 22 листопада 2013 року № 700 затверджено «Узагальнююча податкова консультація щодо особливостей оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання банками заставного майна».

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) в силу застави кредитор (заставоутримувач) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлене законом (право застави).

Статтею 591 Цивільного кодексу України передбачено, що реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлене договором або законом. Аналогічну норму наведено також у статті 20 Закону України «Про заставу».

Таким чином, заставоутримувач відповідно до укладеного договору застави здійснює звернення стягнення на предмет застави:

- або шляхом набуття на нього права власності (предмет застави оприбутковується на баланс заставоутримувача), відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 593 ЦКУ право застави в такому випадку припиняється;

- або шляхом продажу предмета застави, на який звернено стягнення.

Обидві ситуації для заставодавця розцінюються податковим законодавством як операція з постачання. При цьому і у разі звернення стягнення на предмет застави шляхом набуття на нього заставоутримувачем права власності (предмет застави оприбутковується на баланс заставоутримувача), і у разі звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу предмета застави, якщо заставодавець є зареєстрованим платником податку на додану вартість, ним мають бути визначені податкові зобов'язання та виписана податкова накладна на ім'я заставоутримувача.

Зазначене ґрунтується на таких нормах Податкового кодексу України (далі - Кодекс):

- під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 розділу I Кодексу);

- об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю (підпункт «а» пункту 185.1 статті 185 Кодексу).

Для банківської установи у разі звернення стягнення на предмет застави шляхом набуття на нього заставоутримувачем права власності (предмет застави оприбутковується на баланс заставоутримувача) відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 593 ЦКУ право застави припиняється, операція з оприбуткування об'єкта застави на баланс заставоутримувача розглядається податковим законодавством як операція з придбання, подальші дії банківської установи з таким об'єктом є операціями з постачання власного майна, а не майна заставодавця.

Враховуючи, що і позивач і відповідач є платниками податку на додану вартість, що не заперечується сторонами, колегія суддів дійшла висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки має здійснюватись з урахуванням податку на додану вартість при визначені ціни предмета застави.

Наведені обставини свідчать, що судом першої інстанції неповно було досліджено обставини справи, не враховано, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД», а вартість предмета іпотеки, в наданому позивачем висновку, неправомірно занижена.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з урахуванням, що вартість предмета іпотеки становить 142 510 700,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.20156 року у справі № 910/16924/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/16924/15 - скасувати.

3. Постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

4. В рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 41, ) перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, рах. № в АТ «Ощадбанк», МФО 300465, ), за договором кредитної лінії № 280 від 23.05.2013 в сумі 142 510 700,00 грн. (сто сорок два мільйони п'ятсот десять тисяч сімсот грн. 00 коп.) звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором №1 від 23.05.2013, який був укладений між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», посвідченим 23.05.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., зареєстрований в реєстрі за № 708, а саме на нерухоме майно, що належить на праві власності публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 41, ): виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,00 кв. м, який знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4. шляхом набуття Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вулиця Госпітальна, 12-г, ) права власності на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором №1 від 23.05.2013, який був укладений між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», посвідченим 23.05.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., зареєстрованим в реєстрі за № 708, а саме на нерухоме майно, що належить на праві власності публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 41, ): виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,00 кв. м, який знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4 вартість якого з урахуванням ПДВ складає 142 510 700,00 грн. (сто сорок два мільйони п'ятсот десять тисяч сімсот грн. 00 коп.) згідно з висновком за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №11/16-43/2702/16-42 від 31.05.2016 проведеної комісією експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

5. Визнати за Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вулиця Госпітальна, 12-г, ) право власності на виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,00 кв. м, який знаходиться у м. Києві, бульв. І. Лепсе, буд. 4.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 41, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, рах. № в АТ «Ощадбанк», МФО 300465, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 74 298,00 грн. (сімдесят чотири тисячі двісті дев'яносто вісім грн. 00 коп.).

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

8. Матеріали справи № 910/16924/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

І.А. Іоннікова