донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.08.2016р. справа №905/477/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, представник за дов. б/н від 16.08.16р.
від відповідача:ОСОБА_6, представник за дов.№45 від 28.03.16р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Горлівський м»ясокомбінат» с.Новолуганське, Донецька область

на рішення господарського судуДонецької області
від18.05.2016 року
у справі№905/477/16 (Головуючий суддя О.О.Кучерява, Ю.С.Мельниченко, О.В.Кротінова)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спеції та технології» м.Дніпропетровськ
до Приватного акціонерного товариства «Горлівський м»ясокомбінат» с.Новолуганське, Донецька область
простягнення заборгованості за договором поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. у розмірі 331794,54грн. та штрафу у розмірі 33179,45грн.

ВСТАНОВИВ:

05.02.2016р. до господарського суду Донецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеції та технології» м.Дніпропетровськ з позовом до Приватного акціонерного товариства «Горлівський м»ясокомбінат» с.Новолуганське, Донецька область про стягнення заборгованості за договором поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. у розмірі 331794,54грн. та штрафу у розмірі 33179,45грн. (а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. по справі №905/477/16 позовні вимоги задоволені частково (а.с.135-138).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Горлівський м»ясокомбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеції та технології» заборгованість за договором поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. у розмірі 331 794,54грн., штраф у розмірі 16 589,73 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5474,61грн. В решті позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог щодо суми заборгованості за поставлений товар відповідно до договору поставки № S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. Щодо вимоги про стягнення штрафу у розмірі 33 179,45грн, то в цій частині судом зменшено суму штрафу на 50%, з огляду на незначність прострочення виконання зобов»язання, відсутність доказів понесення збитків позивачем та фактичні обставини справи.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Горлівський м»ясокомбінат» звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. по справі №905/477/16 та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову (а.с.144-148).

Скаржник вказує на те, що при винесенні рішення місцевим господарським судом не з»ясовані обставини даної справи та не надано їм належної оцінки, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Апелянт наполягає на тому, що внаслідок обставин, що мають ознаки форс-мажорних, підприємство відповідача не може вести господарську діяльність та виконувати існуючи зобов»язання за договором поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р.

Апелянт вказує на те, що загальна сума заборгованості за рахунками, з урахуванням сплачених платежів, яку останній визнає, складає 321 775,96грн. та не визнає суму у розмірі 10 018,56грн. за видатковою накладною № 496 від 02.07.2015р. у зв»язку з відсутністю документальних підтверджень на вказану суму.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Марченко О.А., Попков Д.О.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №793 від 18.07.2016р., на виконання службової записки головуючого судді по справі ОСОБА_1, у зв»язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_7 через перебування у відпустці на дату слухання справи 19.07.2016р., відповідно до пункту 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/477/16.

За результатами протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Попков Д.О.

15.07.2016р. через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача щодо відкладання розгляду справи з посиланням на поважну причину, яке колегією суддів розглянуто, прийнято до уваги та задоволено.

19.07.2016р. до Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу від 19.07.2016р., в яких позивач просив залишити без змін рішення місцевого господарського суду від 18.05.16р. у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.159-160).

19.07.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. по справі №905/477/16 і прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити (а.с.161-162)

19.07.2016р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення до матеріалів справи Сертифікату №6514 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №797/05.0-4 від 14.07.2016р. Клопотання колегією суддів розглянуте та залучене до матеріалів справи.

16.08.2016р. позивач надав пояснення на виконання ухвали суду від 19.07.2016р., які колегією суддів розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Судове засідання відкладалося з метою всебічного, повного та об"єктивного розгляду справи.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеції та технології» є юридичною особою (ідентифікаційний код 36638239), що підтверджено витягом з ЄДРПОУ (а.с. 9-11).

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Горлівський м»ясокомбінат» є юридичною особою (ідентифікаційний код 00443364), що підтверджено витягом з ЄДРПОУ (а.с. 67-71).

20.10.2009р. між Приватним акціонерним товариством «Горлівський м»ясокомбінат» (за договором покупець, далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеції та технології» (за договором - постачальник, далі позивач) було укладено договір поставки №S-20/10/09-01 (а.с.12-13).

З предмету договору вбачається, що постачальник зобов»язується поставити, а покупець зобо»язується придбати на умовах, викладених у договорі, товар в асортименті відповідно до специфікацій, які є невід»ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, кількість і номенклатура товару визначається заявками покупця відповідно до специфікації.

Ціна товару за одиницю продукції зазначається у вищевказаній специфікації (п.2.3 договору).

Загальна сума договору визначається сумою всіх специфікацій, в національній валюті України (п.2.4 договору).

Розділом 3 договору визначено умови поставки.

Строки поставки визначаються: в кожному окремому випадку шляхом указання в специфікації. Допускається дострокова поставка (п.3.2 договору).

Датою поставки вважається дата відповідної видаткової накладної на відпуск товару (п.3.3 договору).

Розділом 4 договору визначені умови оплати.

Так, розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в такому порядку: відстрочка платежу протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця (п.4.1 договору).

Пунктом 5.2 договору встановлено, приймання товару по кількості і якості здійснюється покупцем відповідно з Інструкціями П-6, П-7.

Розділом 6 договору визначена відповідальність сторін.

У випадку односторонньої відмови одною із сторін від виконання своїх зобов»язань за договором винна сторона зобов»язана сплатити іншій стороні штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобов»язання (п.6.4 договору).

Сьомим розділом договору сторони зазначили форс-мажор.

Сторона звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов»язань за договором, якщо воно з»явилось наслідком дії обставин непереборної сили, як-то: стихійне лихо, війни і військові дії, страйки, акти вищих органів державної влади і/або управління і т.і., які роблять неможливим виконання даного договору (п.7.1 договору).

При настанні вказаних вище обставин непереборної сили сторона повинна протягом 5 днів любими засобами сповістити про це іншу сторону з доданням документів, виданих уповноваженими органами і підтверджуючими факт настання вказаних обставин. У випадку невиконання вказаних умов сторона не може посилатися на форс-мажорні обставини (п.7.2 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2009р. (п. 9.1 договору).

У випадку, якщо жодною із сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не надійде письмового повідомлення про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п.9.2 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками підприємств у встановленому порядку.

01.02.2013р. сторони уклали Додаткову угоду №3 до договору поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. (а.с.14).

02.03.2015р. між позивачем, ТОВ «Спеції та технології» та відповідачем, ПрАТ «Горлівський м»ясокомбінат» підписано Специфікацію №3 до договору поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. (а.с. 84).

19.03.2015р. сторони підписали Специфікацію №4 до Договору поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. (а.с. 15).

19.03.2015р. сторони підписали ще Специфікацію №5 до Договору поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. (а.с. 16).

Пунктом 2 зазначених специфікацій встановлені терміни поставки товару: березень 2015р.

Позивач наполягає на тому, що відповідно до умов договору поставив відповідачу, товар на суму 680 810,78 грн., що підтверджується видатковими накладними № 142 від 05.03.15р. на суму 157517,40 грн., №189 від 24.03.15 на суму 254 716,20грн, №190 від 24.03.15 на суму 44271,86грн., №267 від 16.04.15 на суму 90610,20грн., №268 від 16.04.15 на суму 40000,80грн., №338 від 07.05.15 на суму 83675,76грн, №469 від 02.07.15 на суму 10018,56грн., рахунками №136 від 02.03.15, № 188 від 19.03.15., №189 від 19.03.15, №272 від 14.04.15,№ 338 від 05.05.15, №417 від 28.05.15, які наявні в матеріалах справи (а.с. 17-23, 101-106).

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписами осіб, відповідальних за отримання товарно-матеріальних цінностей, які діяли на підставі довіреностей №96 від 05.03.15 на ім»я ОСОБА_8, №140 від 24.03.2015р. на ім»я ОСОБА_9, №187 від 17.04.2015р., №233 від 07.05.2015р., які наявні у матеріалах справи (а.с.85-86, 89-90, 94-95, 97-98)

В порушення умов договору, відповідач не сплатив вартість отриманого товару в повному обсязі, а розрахувався лише частково, що підтверджено платіжними дорученнями №38908 від 05.03.2015р., №39022 від 23.03.2015р., №39023 від 23.03.2015р., №39188 від 15.04.2015р., №39294 від 07.05.2015р., №39569 від 01.07.2015р., які наявні у матеріалах справи (а.с.107-112).

Так, за період з березня 2015р. по липень 2015р. за відповідачем утворилась заборгованість за договором поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р., яка склала 331 794,54грн.

Зазначена сума заборгованості також зафіксована в Акті звірки розрахунків, підписаним сторонами станом на 31 грудня 2015 року (а.с.128).

Як зазначає позивач, відповідач за поставлений товар не розрахувався у повному обсязі.

За таких обставин позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 331 794,54грн. та штрафу у розмірі 33 179,45грн.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності стягнення суми боргу за поставлений товар за договором поставки.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договір поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. є за своєю правовою природою договором постачання, правовідносини за яким регулюються главою 30 параграф 1 Господарського кодексу України та главою 54 параграф 3 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов»язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зоов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов»язан вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов»язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 692 ЦК України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в такому порядку: відстрочка платежу протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця.

Як зазначає позивач, відповідачем не погашена заборгованість у розмірі 331 794,54грн. за поставлений йому товар та просить суд стягнути з останнього вказану суму боргу.

Втім, відповідач визнає заборгованість за договором поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р. лише у розмірі 321 775,96грн. та заперечує проти наявності боргу у сумі 10 018,56грн. за видатковою накладною №496 від 02.07.2015р., посилаючись на відсутність документальних підтверджень поставки продукції на вказану суму.

Проте, суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості та правомірності позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 331 794,54 грн. та прийняв в якості належного доказу видаткову накладну№496 від 02.07.2015р., пославшись на п.5.2 договору стосовно застосування норм Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю та кількістю П-6 та П-7 та відсутність претензій до позивача щодо того, що не вистачає документів, передбачених розділом 5 договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність факту отримання товару за спірною видатковою накладною саме відповідачем та задовольнив вимоги стосовно стягнення суми боргу у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ухвалою від 19.07.2016р. апеляційний суд зобов»язував позивача надати оригінал видаткової накладної №496 від 02.07.2015р. для огляду, проте позивач не виконав вимоги суду та не надав оригінал даної видаткової накладної.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому є підставою виникнення обов"язку щодо здійснення розрахунків на отриману продукцію.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що постачальник зобов»язується в день поставки надати покупцю (його представнику) оригінали наступних документів: рахунок-фактура на товар, накладна на товар, податкова накладна, товарно-транспортна накладна. Оригінали документів передаються покупцю або вказаному представнику із рук в руки. Податкова накладна оформлюється і передається відповідно з Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР.

Як стверджує позивач, згідно видатковій накладній №496 від 02.07.2015р. він передав, а повноважна особа відповідача отримала товар на суму 10 018,56грн., що підтверджується підписами осіб на вказаній накладній (а.с.100).

На вищенаведену накладну був виписаний рахунок №417 від 28.05.2015р. (а.с.106).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що у справі наявні дві копії видаткових накладних №496 від 02.07.2015р. на суму 10 018,56грн. (а.с.23, 100), одна з яких взагалі не містять підпису з боку відповідача (а.с. 23).

В матеріалах справи також відсутня довіреність на отримання товару, вказаного у видатковій накладній №496 від 02.07.2015р. на суму 10018,56грн.

Слід зазначити, що рахунок №417 складений 28.05.2015р. та має припис «Товар по рахунку зарезервований на 3 дні», а видаткова накладна №496 складена 02.07.2015р.

Крім того, позивач на вимогу суду щодо надання оригіналу зазначеної видаткової накладної надав скрін-шот податкової накладної №5 від 02.07.2015р. на підтвердження факту поставки відповідачу продукції згідно первинних документів, але цей доказ судовою колегією не приймається, оскільки він не є належним в розумінні ст. 34 ГПК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на дані обставини та необгрунтовано задовольнив позовні вимоги щодо стягнення боргу у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведена поставка товару відповідачу за видатковою накладною№496 від 02.07.2015р. на суму 10018,56грн., а відтак позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково у розмірі 321 775,98грн. за поставлений, але своєчасно не сплачений товар.

В решті суми основного боргу у розмірі 10 018,56грн. слід відмовити, у зв»язку з недоведеністю.

Інші видаткові накладні №142 від 05.03.2015р. на суму 157517,40 грн., №189 від 24.03.2015р. на суму 254716,20грн., №190 від 24.03.2015р. на суму 44271,86грн., №268 від 16.04.2015р. на суму 40000,80грн., №267 від 16.04.2015р. на суму 90610,20грн., №338 від 07.05.2015р. на суму 83675,76грн., які наявні у матеріалах справи (а.с.83, 87, 88, 92, 93, 96) містять підпис та прізвища особи, що його отримала за довіреністю, а тому є належними доказами поставки товару відповідачу.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 33 179,45грн.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Враховуючи, що домовленість сторін про застосування штрафу у випадку односторонньої відмови одною із сторін від виконання своїх зобов»язань за договором винна сторона зобов»язана сплатити іншій стороні штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобов»язання, відповідно сформульована безпосередньо у п. 6.4. договору поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009р., вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобовязання, видом якого у розумінні ч. 1 ст. 546 цього Кодексу є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання.

Зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру цих санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання, господарський суд повинен об"єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов"язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов"язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов"язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони ( в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов"язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до статті 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобовязання, якщо розмір неустойки значно перебільшує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про зменшення суми штрафу, яка підлягає стягненню, а саме з 33 179,45грн. до 16 589,73грн., правильним, але у зв»язку з частковим задоволенням суми боргу у розмірі 321 775,98грн. сума штрафу, яка підлягає стягненню складає 16 088,79грн.

Стосовно доводів апелянта відносно форс-мажорних обставин, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

В матеріалах справи наявний висновок Донецької торгово-промислової палати №331/12.1-21-03 від 01.04.2016р., в якому зазначено, що вказане невиконання зобов'язань сталося в період проведення антитерористичної операції на території Донецької області та заходів з подолання наслідків дії терористичних угрупувань, за наявності фактів озброєних зіткнень на зазначеній території, загрози життю та здоровю людей та інші, обставини мають форс-мажорних (а.с.57-58).

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014р. за №44(5).

До того ж відповідач мав достатньо часу (з 02.07.2015р., дати настання форс-мажорних обстави) для реалізації свого права на відмову від виконання зобов"язання у зв"язку з настанням форс-мажорних обставин та отримання відповідного сертифікату ТПП для підтвердження цього (Сертифікат про форс-мажорні обставини №6514 від 14.07.2016р.).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Висновок ТПП не є актом державного органу, такий висновок є лише одним із видів доказів, який не має наперед визначеної сили.

Сторони у договорі поставки обумовили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили (стихійного лиха, війни блокади, обставин, які не залежалі від волі) (п. 7.1 Договору).

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що сторона, при настанні вказаних вище обставин непереборної сили сторона повинна протягом 5 днів любими засобами сповістити про них іншу сторону з доданням документів, виданих уповноваженими органами і підтверджуючих факт настання вказаних обставин. У випадку недотримання вказаних умов сторона не вправі посилатися на форс-мажорні обставини.

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з повідомленнями про неможливість виконання своїх зобовязань за договором та звернень щодо перегляду умов договору поставки в частині відстрочення оплати за отриману продукцію.

Таким чином, у випадку недотримання вказаних умов сторона не вправі посилатися на форс-мажорні обставини.

Обставини, на які посилається відповідач, що повязані з проведенням антитерористичної операції, з урахуванням виконання ним пунктів 7.1, 7.2 Договору, є підставами для звільнення від цивільно-правової відповідальності, а не від виконання договірного зобовязання, оскільки як унормовано чинним законодавством, договір є обовязковим для виконання.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Горлівський м»ясокомбінат» підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. у справі №905/477/16 зміні в частині стягнення заборгованості у розмірі 331 794,54грн., штрафу у розмірі 33179,45грн.

В решті рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. у справі № 905/477/16 підлягає залишенню без змін за мотивами, викладеними у постанові.

Одночасно, судова колегія зазначає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Горлівський м»ясокомбінат» с.Новолуганське, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. у справі №905/477/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. у справі №905/477/16 в частині стягнення заборгованості у розмірі 331 794,54грн. та штрафу у розмірі 331179,45грн. - змінити.

Другий абзац резолютивної частини рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. у справі №905/477/16 викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Горлівський м'ясокомбінат" (84573 Донецька область, с. Новолуганське, квартал Молодіжний, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Фучика, буд. 18, офіс 410, ) 321 775,98грн. заборгованість, 16 088,79грн. штрафу».

Четвертий абзац резолютивної частини рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. у справі №905/477/16 викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Горлівський м'ясокомбінат" (84573 Донецька область, с. Новолуганське, квартал Молодіжний, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Фучика, буд. 18, офіс 410, ) судовий збір у розмірі 5 309,30 грн.»

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 18.05.2016р. по справі №905/477/16 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеції та технології» м.Дніпропетровськ () на користь Приватного акціонерного товариства «Горлівський м»ясокомбінат» с.Новолуганське, Донецька область судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 530,93 грн.

Господарському суду Донецької області надати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Донецької обл.