ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" серпня 2016 р. Справа № 922/5188/14

вх. № 5188/14л

Суддя господарського суду Харківської області: Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання: Нагірна М.Т.

За участю представників:

стягувача (скаржника) - ОСОБА_1, довіреність б/н від 10.06.2016 р.

боржника - не з'явився

УДКС у Слов'яносербському районі Луганської області - ОСОБА_2, довіреність №01-15/14 від 20.07.2016 р.

розглянувши скаргу ТОВ "ТПЦ "Прайд" на дії Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області по справі за позовом ТОВ "ТПЦ "Прайд", м. Луганськ

до Слов'яносербської виправної колонії УДПСУ в Луганській області (№ 60), смт. Лозівський

про стягнення 82 274,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

07.06.2016 року до суду від стягувача - ТОВ "ТПЦ "Прайд" надійшла скарга (вх.№186) на дії Управління державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області, в якій стягувач просить суд:

1. Визнати дії Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області щодо відмови у прийнятті до виконання наказу господарського суду Харківської області від 06.01.2015 р. по справі № 922/5188/14 неправомірними.

2. Зобов'язати Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області прийняти до виконання наказ господарського суду Харківської області від 06.01.2015 р. по справі № 922/5188/14.

В обґрунтування скарги стягувач зазначив, що 03.03.2016 року стягувач звернувся до Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області, в якому обслуговується боржник, з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду у даній справі.

Однак листом від 24.03.2016 р. №01-15/11 Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області повернуло стягувачеві оригінал наказу суду у даній справі та повідомило, що з 01.01.2015 р. боржник не обслуговується даним казначейством та знаходиться на території непідконтрольній українській владі (т. 1 а.с. 210).

Стягувач наполягає на тому, що на даний час боржник обслуговується в Управлінні Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області та має діючі з 01.01.2016 р. рахунки за №№5610, 5610, про що свідчить офіційна інформація, яка міститься на офіційному сайті Головного Управління Державної казначейської служби України у Луганській області (письмове пояснення, т. 2 а.с. 80-81).

Представник стягувача у судовому засіданні підтримує скаргу, просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник боржника у судове засідання не з'явився, витребуваних документів до суду не подав. У наданій до суду заяві (т. 2 а.с. 45) повідомив суду про те, що боржник не має змоги надати витребувану судом інформацію щодо рахунку та органу Казначейства, в якому на даний час обслуговується боржник, оскільки з грудня 2014 року відповідач не підпорядковується управлінню Державної пенітенціарної служби України.

Представник УДКС у Слов'яносербському районі Луганської області у судовому засіданні просить відмовити у скарзі стягувача. Наполягає на тому, що УДКС у Слов'яносербському районі Луганської області не має можливості виконати наказ суду у даній справі. Подав до суду письмові пояснення (вх.№26997 від 15.08.2016 р.), в яких повідомив суду про те, що згідно з наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 р. №758 "Про затвердження Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України" рахунки закриваються щороку і відкриваються з початку кожного року автоматично і на сайті Державної казначейської служби України розміщені всі рахунки, які були відкриті розпорядниками бюджетних коштів. У зв'язку з тим, що боржник у даній справі не переміщений до Новоайдарського району відповідно до п. 11 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціями Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №595, установи, які переміщені в населений пункт, на території якого органи державної влади, здійснюють свої повноваження в повному обсязі, відкривають рахунки в органах Казначейства за місцезнаходженням у порядку, встановленому законодавством, а рахунки можливо закрити тільки за заявою розпорядника бюджетних коштів. Однак, така заява до УДКС у Слов'яносербському районі Луганської області не надходила, тому не має підстав вилучати раніше відкриті рахунки.

Враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення боржника про дату, час та місце розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника боржника за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Ухвалою суду від 08.08.2016 р. було продовжено строк розгляду скарги на 15 днів відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши скаргу стягувача та додані до скарги докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.12.2014 р. по справі № 922/5188/14 позов ТОВ "ТПЦ "Прайд" задоволено повністю. Стягнуто з Слов'яносербської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 60) на користь ТОВ "ТПЦ "Прайд" основний борг в розмірі 63 875,16 грн., пеню в розмірі 4 612,87 грн., інфляційні втрати в розмірі 12 136,28 грн., 3% річних в розмірі 1 649,89 грн., судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. та витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 6 500,00 грн.

На примусове виконання рішення суду у даній справі видано наказ від 06.01.2015 р. про стягнення з Слов'яносербської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 60) (93745, Луганська область, Слов'яносербський район, смт. Лозівський, вул. Цупова, 3, , р/р 0659 в УДК в Слов'яносербському районі, МФО 804013) на користь ТОВ "ТПЦ "Прайд" основного боргу в розмірі 63 875,16 грн., пені в розмірі 4 612,87 грн., інфляційних втрат в розмірі 12 136,28 грн., 3% річних в розмірі 1 649,89 грн., судового збору в розмірі 1 827,00 грн. та витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката в розмірі 6 500,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 115 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

У п. 40 рішення від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява N 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Отже, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб).

З матеріалів справи вбачається, що боржник у даній справі - Слов'яносербська виправна колонія управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 60) є державною установою, яка фінансується з державного бюджету.

З 1 січня 2013 року набув чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 5 червня 2012 року N 4901-VI (далі - Закон N 4901), який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання.

Частиною 1 статті 2 Закону N 4901 визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно частинами 1, 2, 6, 7, 8 статті 4 Закону N 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" і п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 був затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 Порядку передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Стягувач у скарзі зазначив, що 03.03.2016 року звернувся до Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області, в якому відкрито рахунки боржника, із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду у даній справі.

Листом від 24.03.2016 р. №01-15/11 Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області повернуло стягувачеві оригінал наказу суду у даній справі та повідомило, що з 01.01.2015 р. боржник не обслуговується даним казначейством та знаходиться на території непідконтрольній українській владі (т. 1 а.с. 210).

У письмових поясненнях (т. 1 а.с. 80-81) стягувач повідомив суду про те, що підтвердженням того факту, що боржник обслуговується в Управлінні Державної казначейської служби України в Слов'яносербському районі Луганської є інформація, яка міститься на офіційному сайті Головного Управління Державної казначейської служби України у Луганській області у розділі "Реквізити рахунків у підрозділі "Перелік рахунків, які будуть закриті в кінці 2015 бюджетного року в органах ДКСУ та відкриті в ДКСУ у зв'язку з централізацією державного бюджету України за видатками (http://www.treasury.gov.ua/reg/control/lug/uk/publish/categ 110), згідно якої у рядку 415 вказані номера рахунків боржника діючих до 31.12.2015 р. за №№5610, 5610 та номера боржника, що будуть відкриті з 01.01.2016 р. за №№5610, 5610.

Отже, відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті Головного Управління Державної казначейської служби України у Луганській області, боржник на даний час обслуговується в Управлінні державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області та має діючі з 01.01.2016 року рахунки за №№5610, 5610.

Даний факт не заперечується представником Управління державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області у судовому засіданні та підтверджується письмовими поясненнями цього органу казначейства.

Так, у письмових поясненнях Управління державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області за вх.№26997 від 15.08.2016 р. зазначено, що згідно з наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 р. №758 "Про затвердження Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України" рахунки закриваються щороку і відкриваються з початку кожного року автоматично і на сайті Державної казначейської служби України розміщені всі рахунки, які були відкриті розпорядниками бюджетних коштів. У зв'язку з тим, що боржник у даній справі не переміщений до Новоайдарського району відповідно до п. 11 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціями Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №595, установи, які переміщені в населений пункт, на території якого органи державної влади, здійснюють свої повноваження в повному обсязі, відкривають рахунки в органах Казначейства за місцезнаходженням у порядку, встановленому законодавством, а рахунки можливо закрити тільки за заявою розпорядника бюджетних коштів. Однак, така заява до УДКС у Слов'яносербському районі Луганської області не надходила, тому не має підстав вилучати раніше відкриті рахунки.

Вищевикладені обставини та норми закону надають суду підстави для висновку про те, що виконання наказу господарського суду Харківської області від 06.01.2015 р. по справі № 922/5188/14 про стягнення коштів з боржника підлягає виконанню органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів боржника як їх розпорядника, а саме Управлінням Державної казначейської служби України в Слов'яносербському районі.

З огляду на викладені обставини і приписи закону, суд дійшов висновку про те, що вимоги стягувача, викладені у скарзі, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", cт. ст. 8, 18 Закону України "Про виконавче провадження", Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, ст. ст. 32-34, 43, 86, 115, 116, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу стягувача - ТОВ "ТПЦ "Прайд" на дії Управління державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області в повному обсязі.

2. Визнати дії Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області щодо відмови у прийнятті до виконання наказу господарського суду Харківської області від 06.01.2015 р. по справі № 922/5188/14 неправомірними.

3. Зобов'язати Управління Державної казначейської служби у Слов'яносербському районі Луганської області прийняти до виконання наказ господарського суду Харківської області від 06.01.2015 р. по справі № 922/5188/14.

Суддя Макаренко О.В.