ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року Справа № 904/1284/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Кощеєв І.М. ( доповідач ),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Березкіної О.В.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 9 від 29.06.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 26/02-16 від 26.02.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 р. у справі

за позовом Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія",

м. Вугледар, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Науково-виробнича фірма "Константа-Строй",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 27 203,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Донецька вугільна енергетична компанія" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" про стягнення заборгованості у розмірі 27 203,92 грн. за договором № 2 від 12.05.2015, з яких 21 580,36 грн. компенсація витрат за надані комунальні послуги, 3 800,57 грн. пеня, 1 510,62 грн. штраф, 312,37 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням Відповідачем укладеного між сторонами Договору № 2 від 12.12.2015 р. в частині відшкодування витрат з електроенергії, води та каналізації. Зазначені комунальні послуги були надані Позивачем у звязку з тимчасовим розміщенням працівників Відповідача у період з травня по вересень 2015 року у санаторії-профілакторії Гірник.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що не мав з Позивачем ніяких фінансово-господарських відносин.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 р. ( суддя Золотарьова Я. С. ) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт укладення між сторонами договору про відшкодування витрат з електроенергії, води та каналізації, зокрема суду не було надано оригіналу вказаного договору.

Не погодившись з вказаним рішенням Державне підприємство "Донецька вугільна енергетична компанія" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на його невідповідність вимогам чинного законодавства, просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення.

У обґрунтування апеляційної скарги Державне підприємство "Донецька вугільна енергетична компанія" зазначає на те, що у розумінні ст. 181 ГК України Договір № 2 від 12.05.2015 р. між ТОВ «Наукова-виробнича фірма Константа-Строй» та ДП «ДВЕК» вважається укладеним. Під час розгляду справи в суді першої інстанції підтвердився факт, що ТОВ «Наукова-виробнича фірма Константа-Строй», всупереч вимогам ст. 181 ГК України, не повернуло примірник Договору із мокрою печаткою.

В апеляційній скарзі, Скаржник вважаємо за необхідне зобовязати представника Відповідача виконати ухвалу суду першої інстанції та надати письмові пояснення про працівників ТОВ «Наукова-виробнича фірма Константа-Строй» зазначених в гарантійних листах. Визначивши осіб які є працівниками ТОВ «Наукова - виробнича фірма Константа-Строй» необхідно зобовязати ДПІ у Жовтневому районі надати інформацію про те, чи були відрахування до ДПІ від ТОВ «Наукова-виробнича фірма Константа-Строй» по таким особам. Визначених осіб ( працівників ТОВ «Наукова-виробнича фірма Константг- Строй») у відповідності до ст. 30 ГПК України необхідно викликати для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи.

Представник Відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін, підтвердивши доводи викладені у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності з Позивачем будь-яких фінансово-господарських відносин.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_3 у складі колегії суддів: Паруснікова Ю.Б., Березкіної О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.07.2016 р. у справі № 904/1284/16, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено на 04.07.2016 р.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 14.07.2016 р. по даній справі задоволено клопотання Позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначено розгляд справи у судовому засіданні 04.08.2016 р. о 14:30 год., доручено Вугледарському міському суді Донецької області забезпечити проведення відеоконференції за участю представника позивача з Дніпропетровським апеляційним господарським судом у зазначені вище дату та час.

У судовому засіданні проведеному 04.07.2016 р. в режимі відеоконференції з забезпеченням її проведення для Позивача ( його представника) в Вугледарському міському суді Донецької області, оголошені вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в силу наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надана копія Договору № 2 від 12.05.2015 р. укладеного між Державним підприємством "Донецька вугільна енергетична компанія" Відокремлений підрозділ Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая ( Виконавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" ( Замовник ), відповідно до п. 1.1. якого Виконавець повинен надати послуги з тимчасового розміщення працівників Замовника в санаторії-профілакторії «Гірник», що знаходится за адресою: Донецька область, м. Вугледар, вул. Молодіжна, 20 ( а. с. 13-14 ).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Виконавець зобовязується надати послуги з розміщення працівників відповідно до переліку, наданого Замовником.

Замовник, згідно з п. 3.1. Договору, зобовязується направляти для розміщення в санаторій-профілакторій своїх працівників.

Відповідно до п. 3.2 Договору, Замовник також зобовязується своєчасно компенсувати витрати з наданих комунальних послуг, а саме: електроенергії, води та каналізації за фактом надання.

Згідно з п. 4.1. Договору, оплата послуг проводиться, виходячи з фактичних витрат, відповідно до переліку, наданого Замовником, який є невідємною частиною цього договору.

Вартість всіх наданих комунальних послуг, сплачується Замовником на підставі рахунків, наданих бухгалтерією Виконавця ( п. 4.2. Договору ).

Відповідно до п. 4.3. Договору, Замовник зобовязаний протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту отримання рахунку на оплату послуг сплатити за надані комунальні послуги.

Плата за послуги виконується шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Виконавця по безготівковому рахунку ( п.4.4 Договору ).

Згідно п. 5.1.1 Договору, у випадку прострочення по оплаті за надане приміщення нараховується пеня в розмірі 3 % річних за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до п. 10.1 Договору, Договір укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін.

Згідно наданої Позивачем копії листа № 45/15 від 08.05.2015 р., Замовник просив Виконавця розмістити відряджених працівників ТОВ НВФ Константа-Строй у кількості 19 чоловік, виконуючих підрядні роботи на обєкти Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави ( перехрестя доріг, 3 км. Східніше населеного пункту Солодке Марїнського району Донецької області ) на території санаторію-профілакторію "Гірник" згідно переліку ( а. с. 18 ).

В матеріалах справи міститься також копія гарантійного листа № 84/15 від 17.07.2015 р. ( а. с. 23 ), яким Відповідач гарантував Позивачу відшкодувати витрати за електроенергію, воду та каналізацію згідно розрахункам, наданим Позивачем, по розміщеним відрядженим працівникам ТОВ НВФ Константа-Строй у кількості 19 чоловік, виконуючих підрядні роботи на обєкти Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави ( перехрестя доріг, 3 км. Східніше населеного пункту Солодке Марїнського району Донецької області ).

Згідно копій рахунків-фактур № 74 від 22.07.2015 р. на суму 15 760,82 грн., № 87 від 31.07.2015 р. на суму 1 964, 36 грн., № 103 від 31.08.2015 р. на суму 2 012,74 грн., № 113 від 30.09.2015 на суму 3 342,44 грн. ( а. с. 15-16 ), витрати за електроенергію, воду та каналізацію склали 23080,37 грн.

В матеріалах справи є надана Позивачем виписка по рахунку № 3 ( а. с. 17 ), відповідно до якої на рахунок Позивача надійшли грошові кошти у сумі 1 500,00 грн. від ОСОБА_4

15.12.2015 р. Позивач направив Відповідачу претензію про стягнення 23 080,37 грн. в рахунок відшкодування витрат за електроенергію, воду та каналізацію, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи ( а. с. 26 ).

В матеріалах справи є оригінали розписок осіб, яких Позивач вважає працівниками Відповідача, але відповідні докази у матеріалах справи відсутні ( а. с. 83-86 ).

Позивачем надана Розписка від 10.07.2015 р. за підписом ОСОБА_5, який стверджує, що бригада ТОВ НВФ Константа-Строй проживає у санаторії-профілакторії "Гірник" з 12 травня по 10 липня 2015 у кількості 31 особа. ( а. с. 83 ).

Розпискою від 17.07.2015 р. ОСОБА_6 просить надати дозвіл на проживання у санаторії-профілакторії "Гірник" з 17.07.2015 р. по 20.07.2015 р. до 12:00 до надання керівником гарантійного листа, договору. ( а. с. 84 ).

Розпискою від 14.08.2015 р. ОСОБА_6 просить надати дозвіл на заселення у санаторій-профілакторій "Гірник" бригаду ТОВ НВФ Константа-Строй у кількості 25 з 15.08.2015 р. по 17.08.2015 р. до надання керівником оплати ( а. с. 85 ).

Розпискою від 03.09.2015 р. ОСОБА_7 просить дозвіл на проживання бригади ТОВ НВФ Константа-Строй у санаторії-профілакторії "Гірник" строком на 1 день до надання керівником оплати за проживання.

За твердженням Позивача, Відповідач зобовязань за вищезазначеним договором не виконав, що стало підставою звернення Позивача до суду з відповідними вимогами.

Відповідач взагалі заперечує факт перебування з Позивачем в договірних відносинах, а також факт направлення своїх працівників до Позивача і отримання будь-яких послуг та надання будь-яких гарантійних листів.

Позивачем оригінал Договору на вимогу суду першої інстанції надано не було. За твердженням Позивача вказана копія Договору надійшла йому електронною поштою вже підписаною з боку Відповідача.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції, господарський суд викликав в судове засідання керівника ТОВ Науково-виробнича фірма Константа-Строй для дачі пояснень про те, чи є працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" певні особи, зобов'язавав його надати вільні зразки нотаріально посвідчених документів. Також, звертався до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про надання інформації про те, чи були відрахування до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" по значеному переліку осіб.

Місцевий господарський суд оскаржуваним рішенням у даній справі відмовив Позивачу в задоволені позовних вимог, пославшись на ті обставини, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт укладення між сторонами договору про відшкодування витрат з електроенергії, води та каналізації, зокрема суду не надано оригіналу вказаного договору, хоча п. 10.1 Договору передбаченого його укладення в двох оригінальних примірниках. Надані Позивачем копії актів прийому-передачі, листів, рахунків-фактур, оригіналів розписок та банківської виписки не є підтвердженням виникнення зобовязання саме у Відповідача. Щодо встановлення факту складання та використання певними особами завідомо підробних документів, то суд не може надати оцінку діям сторін оскільки це питання належить до компетенції правоохоронних органів. Судова експертиза (почеркознавча) не може бути призначена судом, оскільки керівник Відповідача ухилився від виконання ухвали суду, якою його було викликано у судове засідання. Крім того, на розгляд експертів не могло бути надано оригіналу договору та інших документів, які свідчать про взаємовідносини сторін, оскільки представники сторін заперечували наявність у них оригіналів таких документів. Оскільки судом встановлено відсутність договору між сторонами, не може бути встановлений факт не виконання Відповідачем зобов'язань за цим договором, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат з електроенергії, води та каналізації за Договором № 2 від 12.12.2015 р. не підлягають задоволенню.

Апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до копії Договору № 2 від 12.05.2015 р. предметом останього є надання Позивачем послуги з тимчасового розміщення працівників Відповідача в санаторії-профілакторії.

Предметом позову в даній справі є стягнення витрат з фактично наданих комунальних послуг, а саме: електроенергії, води та каналізації, які Замовник, відповідно до п. 3.2 Договору зобовязується своєчасно компенсувати, згідно з переліку, наданого Замовником, який є невідємною частиною цього договору ( п. 4.1. Договору ). При цьому, вказаний перелік, навіть в копії Позивачем наданий не був.

Комунальні послуги ( централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо ), згідно зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення є житлово-комунальними послугами.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

П. 1 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин, зобов'язання Відповідача оплатити послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при перегляді рішень господарських судів у справах зі спорів про стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги без укладення письмового договору про надання комунальних послуг ( постанова ВСУ від 25.11.2014 р. у справі № 916/3566/13 ).

Згідно з ч. 2 ст. 4 3 ГПК та ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"( далі - постанова Пленуму)

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії ( ст. 36 ГПК України ).

Судом попередньої інстанції достеменно встановлено та скаржником не спростовано недоведеність реального надання Відповідачу та споживання останнім комунальних послуг а саме: електроенергії, води та каналізації з огляду на відсутність доказів: існування в оригіналі Договору № 2 від 12.05.2015 р.; виконання зобовязань за Договором № 2 від 12.05.2015 р. з боку Виконавця щодо тимчасового розміщення працівників Замовника в санаторії-профілакторії «Гірник»; споживання працівниками Замовника в санаторії-профілакторії комунальних послуг на суму зазначену в позові, виходячи з обсягів вказаних в рахунках-фактурах; щомісячного виставлення та направлення у спірному періоді на адресу Відповідача рахунків на оплату таких послуг, що свідчить про відсутність узгоджених дій постачальника і споживача послуг як підстави для виникнення обов'язку з їх оплати. Відповідно до п. 2.3. постанови Пленуму, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК України ( п 2.4 постанови Пленуму ).

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання скаржника з цього приводу на долучені розписки, які виконані невідомими особами з проханням надати дозвіл на проживання, і які не містить підпису Відповідача.

Якщо здійснювати оцінку наявних у справі доказів, то вони мають одноосібний характер, а враховуючи наявність заперечень другої сторони - їх недостатньо для встановлені обставин зазначених у позові.

В п. 2.5. постанови Пленуму зазначається, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, наявні заперечення Скаржника зводяться виключно до намагань надати рекомендації, які дії потрібно вчиняти суду для розгляду спору, які доречи суд першої інстанції і здійснив.

Враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені обставини справи, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам законодавства та спростовуються встановленим судом першої інстанції обставинами справи.

Керуючись ст. ст. 101 - 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року у справі № 904/1284/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 05.08.2016 року

Головуючий колегії ОСОБА_3

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя О.В. Березкіна