ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" серпня 2016 р.Справа № 922/2326/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Слановій М.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Конбитех", м. Харків
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс", м. Харків відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Граківські комбікорма", смт. Чкаловське
провизнання недійсною угоди
за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: ОСОБА_1 (дов. № б/н від 24.06.2016);

від відповідача 2: ОСОБА_2 (дов. № б/н від 13.07.2016);

вільний слухач: ОСОБА_3 (посвідчення).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Конбитех" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Граківські комбікорма" (відповідач 2) про визнання недійсними додаткових угод до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням між відповідачем 1 та відповідачем 2 додаткових угод № 1 від 03.08.2015 року та № 2 від 14.08.2015 року після укладення із позивачем договору №2/ВПВ від 04.01.2016 року про відступлення права вимоги.

16.08.2016 року за вх. № 99 до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_4 про відвід судді Ємельянової О.О.

В обґрунтування відводу судді заявник посилається на те, що позивач звернувся до суду із клопотанням про витребування у відповідачів ригіналів оскаржуваних додаткової угоди № 1 від 03.08.2015 року та додаткової угоди №2 від 14.08.2015 року до договору поставки № 01-08 від 01.09.2015 року. На думку заявника, суддя Ємельянова О.О. в супереч нормам Ггосподарського процесуального кодексу України не розглядає вказані клопотання та зобовязує позивача надати докази. Таким чином, суддя Ємельянова О.О. фактично позбавляє позивача надати докази в обгрунтування свого позову та фактично порушує засаду змагальності та не створює позивачу необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Тому заявник вважає, що вищезазначені обставини, про які позивач дізнався лише після початого розгляду справи, викликають сумнів в неупередженості судді Ємельянової О.О.

Надаючи юридичну кваліфікацію зазначеним заявником відводу обставинам з урахуванням вимог процесуального закону, слід виходити з наступного.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, які можуть бути підставою для відводу судді. Зокрема, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

Судом встановлено, що вказані заявником відводу обставини виходячи із змісту зазначених вимог закону не можуть бути правовими підставами для відводу судді. Такий висновок обґрунтовується наступним.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

Частиною 2 пункту 1.2.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) судді самостійно визначають коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовують його, здійснюють його тлумачення, вирішують питання про розгляд заяв та клопотань учасників судового процесу та надають правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону.

При цьому розгляд по суті наведених питань є виключним правом суду, який розглядає конкретну судову справу, оскільки відповідно до Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється виключно судами і делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Крім того, законом встановлено право учасників судового процесу на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення у випадку незгоди з прийнятим судовим рішенням з мотивів саме невірного застосування матеріального чи (або) процесуального права.

Враховуючи вищенаведене і приймаючи до уваги те, що заява про відвід не містить посилань на належні і допустимі докази, які б підтверджували обставини, що викликають сумнів щодо неупередженості судді Ємельянової О.О. при розгляді даної справи.

Отже посилання заявника відводу на вище перелічені обставини, як на підставу для відводу судді, не узгоджується із вказаними приписами закону, оскільки розгляд заявлених позивачем клопотань та прийняття суддею ухвал у справі № 922/2326/16 не на користь позивача не є обставиною, яка доводить його неупередженості в розумінні частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Тому суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника позивача про відвід судді Ємельянової О.О., оскільки вона позбавлена фактичного та правового обґрунтування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви вх. № 99 від 16.08.2016 року представника позивача ОСОБА_4 про відвід судді - відмовити.

Суддя ОСОБА_5