КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа№ 910/17306/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Верховця А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 28.12.2015 року товариства з обмеженою відповідальністю "Насіннєва Компанія Сидера" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 справі 910/17306/15 (суддя Марченко О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Насіннєва Компанія Сидера", м. Бровари Київської області,

до 1. Державної служби інтелектуальної власності України, м. Київ,

2. Syngenta Participations AG (Сінгента Партісіпейшнс АГ), м. Базель, Швейцарія,

про визнання патенту України № 41255 на винахід таким, що припинився 14.07.2013, визнання недійсним рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 03.08.2009 та скасування відомостей, внесених до Державного реєстру патентів України,

за участю представників сторін:

від скаржника : Ярошенко О.О. - директор (наказ № 3-к від 02.06.2014) та Крутенко Ю.В. за довіреністю від 30.03.2015 №б/н;

від відповідача-1 - Ресенчук В.М. за довіреністю № 1-8/850 від 21.11.2015

від відповідача-2 - Сиклітенко В.В. за довіреністю від 01.09.2015

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Насіннєва Компанія Сидера" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання патенту України № 41255 на винахід таким, що припинився; визнання недійсним рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 03.08.2009; скасування відомостей, внесених до Державного реєстру патентів України.

ТОВ «Насіннєва Компанія Сидера" просила суд:

1. Визнати патент України № 41255 на винахід "Похідне 1,3,5 - оксідіазину чи його таутомер або сіль та інсектицидний засіб, що їх містить", виданий Державним департаментом інтелектуальної власності України 17.09.2001 року таким, що припинився 14.07.2013;

2. Визнати недійсним рішення Державного департаменту інтелектуальної власності України від 03.08.2009 про продовження строку дії патенту України на винахід № 41255;

3. Скасувати відомості про продовження строку дії патенту України на винахід № 41255, внесені до Державного реєстру патентів України на винаходи, на підставі рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 03.08.2009 року.

Судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовано з посиланням на ст. 465 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Господарський суд міста Києва 14.12.2015 року прийняв рішення, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Насіннєва Компанія Сидера" відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Насіннєва Компанія Сидера" (далі - товариство, скаржник) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва скасувати та задовольнити позов повністю (а.с. 181-185 том 2).

Товариство в скарзі вказує, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення невірно застосовано положення ч. 3 ст. 465 ЦК України та ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про охорону прав на корисні моделі та винаходи»; судом в порушення ст. 43 ГПК України не перевірив дотримання Держдепартаментом вимог закону при прийнятті рішення від 03.08.2009 р. про продовження строку дії патенту № 41255 на винахід до 14.07.2018 року; допущення судом норм процесуального права, зокрема, ст.ст.4-3, 33 ГПК України.

Відповідно до розпорядження секретаря третьої судової палати Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 у зв'язку з перебуванням судді Копитової О.М. на лікарняному та судді Сотнікова С.В. у відпустці визначено склад судової колегії на: головуючий суддя Разіна Т.І. судді Остапенко О.М. та Пантелієнко В.О.

Ухвалою суду від 19.01.16 розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Насіннєва Компанія Сидера" призначено на 19.07.16.

Скаржник 19.07.2016 року в судове засідання не з'явився. Через відділ документального забезпечення суду подав клопотання б/н від 19.07.16 про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 22, 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 09.08.2016 року.

Ухвалою від 09.08.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Разіна Т.І., судді Остапенко О.М. та Верховець А.А. прийнято апеляційну скаргу ТОВ «Насіннєва Компанія Сидера" до свого провадження.

Представники скаржника в судовому засіданні 09.08.16 надали пояснення та підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її.

Представник позивача 1, який 19.07.2016 та 09.08.2016 брав участь в судових засіданнях, заперечив щодо доводів апеляційної скарги, надав пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства - без задоволення. Пояснив, що обґрунтування та заперечення на скаргу відповідають наведеним у відзиві на позов. Просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача 2, який 19.07.2016 та 09.08.2016 брав участь у судових засіданнях, заперечував проти доводів апеляційної скарги, надав відзив на апеляційну скаргу та пояснення в судових засіданнях, просив в задоволенні апеляційні скарги відмовити, а рішення господарського суду міста Києва 14.12.2015 залишити без змін як законне та обґрунтоване.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Згідно частини 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 3 статті 465 ЦК України (далі - ЦК України) строк чинності виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід спливає через двадцять років, що відліковуються від дати подання заявки на винахід в установленому законом порядку. Цей строк може бути продовжений в установленому законом порядку щодо винаходу, використання якого потребує спеціальних випробувань та офіційного дозволу.

Частиною першою і третьою статті 418 Цивільного кодексу України передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений ЦК України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності відповідно до частини першої статті 155 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та частини першої статті 420 ЦК України належать, зокрема, винаходи.

Об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології (частина друга статті 459 ЦК України).

Відповідно до статті 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу.

Суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід є: винахідник; інші особи, які набули прав на винахід, за договором чи законом (стаття 463 ЦК України).

За приписами статті 464 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на винахід є: право на використання винаходу; виключне право дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Із матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що:

Компанією "Новартіс АГ" 17.09.2001 отримано патент на винахід "Похідне 1,3,5-оксадіозину чи його таумер або його сіль та інтектицидний засіб, що їх містить" (заявка від 14.07.1993 № 93002272). Строк дії патенту України № 41255 на винахід повинен був закінчитися 14.07.2013.

Позивач є власником патенту України № 41255 на винахід "Похідне 1,3,5 - оксідіазину чи його таутомер або сіль та інсектицидний засіб, що їх містить" з 17.11.2003 - дати укладення договору (реєстраційний № 1667) про передачу компанією "Новартіс АГ" прав на вказаний винахід Компанії (дата публікації відомостей в офіційному бюлетені "Промислова власність" № 11 - 17.11.2003).

З названої дати позивач взяв на себе усі права і обов'язки володільця патенту, які виникли фактично від дати подання заявки на реєстрацію винаходу, хоча заявником Компанія не була.

Департаментом за заявкою Компанії прийнято рішення від 03.08.2009 про продовження строку дії патенту на п'ять років - до 14.07.2018.

Скаржник вказує, що рішення про продовження строку дії вказаного патенту на п'ять років було прийнято Департаментом незаконно, без належних правових підстав, виходячи з такого:

- попередній власник патенту - компанія "Новартіс АГ" протягом 10 років з дня подання заявки (1993) по день передачі прав за патентом (2003) не зверталося до компетентних органів України за дозволом щодо використання засобу захисту рослин та не отримувала такий дозвіл;

- придбавши права за патентом на підставі договору передачі права, Компанія набула усі права і обов'язки власника патенту, які були визначені на дату такого придбання, зокрема, відповідач-2 придбав патент, строк дії якого мав сплинути 14.07.2013;

- Компанія не подавала заявки на винахід, а придбала патент на підставі цивільно-правового договору, тому продовження строку дії патенту на строк, що дорівнює періоду між датою подання заявки на винахід і датою одержання дозволу компетентного органу на використання винаходу, є неправомірним;

- чинним законодавством України не передбачено продовження строку дії патенту строк, що дорівнює періоду між датою придбання патенту за цивільно-правовою угодою і датою одержання дозволу компетентного органу на використання винаходу;

- отже, відповідач-2 не мав права на продовження строку дії патенту України № 41255 на винахід;

- підставою для ухвалення рішення про продовження строку дії патенту України № 41255 на винахід було клопотання представника відповідача-2. Так, у клопотанні було вказано те, що патент має бути продовжений строком на п'ять років у зв'язку з отриманням дозволу компетентного органу на використання винаходу, а саме реєстраційного посвідчення Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, серія А № 00612, виданого 31.01.2012 на препарат "Круїзер 350 FS, т.к.с., препарат для протруювання насіння";

- разом з тим, дозвіл на використання препарату "Круїзер 350 FS, т.к.с., препарат для протруювання насіння" було надано компанії "Сингента Кроп Протекшн АГ";

- Законом не передбачено можливості продовження строку дії патенту у випадку отримання іншою, ніж власник патенту, особою дозволу компетентного органу на використання винаходу;

- відповідач-2 не звертався до компетентних органів України за дозволом щодо використання засобу захисту рослин та не отримував такий дозвіл;

- отримання дозволу іншою особою не надає Компанії права на продовження строку дії патенту.

Відповідно до пункту 3 статті 465 ЦК України строк чинності виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід спливає через двадцять років, що відліковуються від дати подання заявки на винахід в установленому законом порядку. Цей строк може бути продовжений в установленому законом порядку щодо винаходу, використання якого потребує спеціальних випробувань та офіційного дозволу.

Згідно з абзацами третім, п'ятим і шостим пункту 4 статті 6 Закону строк дії патенту України на винахід становить 20 років від дати подання заявки до Установи.

Строк дії патенту України № 41255 на винахід повинен був закінчитися 14.07.2013.

Строк дії патенту на винахід, об'єктом якого є лікарський засіб, засіб захисту тварин, засіб захисту рослин тощо, використання якого потребує дозволу відповідного компетентного органу, може бути продовжено за клопотанням власника цього патенту на строк, що дорівнює періоду між датою подання заявки та датою одержання такого дозволу, але не більше ніж на 5 років. За подання клопотання сплачується збір.

Порядок подання клопотання та продовження строку дії патенту у цьому випадку визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Із матеріалів справи та пояснень представників апелянта вбачається, що позивач здійснює діяльність з торгівлі пестицидами і агрохімікатами на підставі ліцензії серії АЕ № 293550, виданої Міністерством аграрної політики України;

- 10.03.2014 на підставі договору про надання дозволу на використання препарату № 10/03/14 (далі - Договір від 10.03.2014), укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" (далі - ТОВ "Вассма Кемікал"), Товариство отримало право на проведення господарської діяльності з Препаратом (посвідчення про державну реєстрацію Препарату серії Б № 03701, виданого ТОВ "Вассма Кемікал" Міністерством екології та природних ресурсів України; запис про державну реєстрацію Препарату внесено 22.01.2014 за № 7573);

- відповідно до умов Договору від 10.03.2014 позивач отримав право на здійснення оптової і роздрібної торгівлі Препаратом, у тому числі із ввезенням на митну територію України вказаного препарату імпортного виробництва;

- при підготовці до закупівлі Препарату у компанії "Іпрохем компані Лімітед" (виробник), позивач з'ясував, що у Митному реєстрі прав інтелектуальної власності міститься запис про винахід "Похідне 1,3,5 - оксідіазину чи його таутомер або сіль та інсектицидний засіб, що їх містить", науковою назвою якого є "тіаметоксам", що, у свою чергу, є діючою речовиною Препарату;

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пестициди і агрохімікати" пестициди - це токсичні речовини, їх сполуки або суміші речовин хімічного чи біологічного походження, призначені для знищення, регуляції та припинення розвитку шкідливих організмів, внаслідок діяльності яких вражаються рослини, тварини, люди і завдається шкоди матеріальним цінностям, а також гризунів, бур'янів, деревної, чагарникової рослинності, засмічуючих видів риб.

Частиною другою статті 4 Закону України "Про пестициди і агрохімікати" передбачено, що забороняються ввезення на митну територію України (крім дослідних партій, що використовуються для державних випробувань та наукових досліджень), виробництво (крім виробництва для експорту та виробництва дослідних партій, що використовуються для державних випробувань, науково-технологічних досліджень та випробувань), торгівля, застосування та рекламування пестицидів і агрохімікатів до їх державної реєстрації.

Об'єкт патенту України № 41255 на винахід, тобто речовина "тіаметоксам" відноситься до засобу захисту рослин, використання якого потребує дозволу відповідного компетентного органу у розумінні Закону України "Про пестициди і агрохімікати" та Закону.

20.05.2009, тобто більш ніж за 6 місяців до закінчення 20-річного терміну дії патенту, до Департаменту було подано клопотання відповідача-2 про продовження строку дії патенту України № 41255 на винахід.

До клопотання була додана копія посвідчення про державну реєстрацію серії А № 00612 від 31.01.2002 препарату "Круїзер 350 РБ т.к.с., препарат для протруювання насіння" компанії "Сингента Кроп Протекшн АГ", в якому використано речовину "тіаметоксам", що охороняється патентом України № 41255 на винахід.

Доводи позивача про те, що Компанія не мала права на продовження строку дії патенту України №41255 на винахід, оскільки Законом не передбачено можливості продовження строку дії патенту у випадку отримання іншою, ніж власник патенту, особою дозволу компетентного органу на використання винаходу, є безпідставними, виходячи з такого.

Пункт 4 статті 6 Закону не містить умови, що дозвіл на використання засобу захисту рослин повинен бути отриманий виключно власником патенту. Крім того, відповідач-2 документально підтвердив наявність господарських зв'язків з компанією "Сингента Кроп Протекшн АГ" (Компанія є 100% власником компанії "Сингента Кроп Протекшн АГ").

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції власник патенту подає клопотання до Держслужби. За дорученням власника патенту клопотання може бути подано через представника у справах інтелектуальної власності (патентного повіреного) або іншу довірену особу (пункт 1.4 Інструкції).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції збір за подання клопотання має бути сплачено та клопотання має бути подано до Державної служби не пізніше ніж за 6 місяців до закінчення строку дії патенту.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що клопотання викладається в довільній формі українською мовою, має стосуватися одного патенту і містити: номер патенту; номер та дату подання заявки на винахід; назву винаходу; повне ім'я фізичної особи або найменування юридичної особи; власника патенту, його місце проживання або місцезнаходження; адресу для листування.

До клопотання додаються: завірена копія документа, що надає дозвіл на використання засобу, виданого компетентним органом (копія реєстраційного посвідчення тощо); довіреність, оформлена з дотриманням вимог чинного законодавства, якщо клопотання за дорученням власника патенту подає представник у справах інтелектуальної власності або інша довірена особа (пункт 2.3 Інструкції).

У разі відповідності клопотання та документів, що додаються до нього, вимогам, зазначеним у розділах 1 і 2 цієї Інструкції, Державна служба приймає рішення про продовження строку дії патенту (пункт 3.2 Інструкції).

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції на підставі прийнятого рішення про продовження строку дії патенту Державна служба вносить відомості щодо продовження строку дії патенту до реєстру в порядку, встановленому Положенням про Державний реєстр патентів і деклараційних патентів України на винаходи, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 12.04.2001 № 291 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.04.2001 за № 379/5570, та публікує відомості про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Службою прийнято рішення від 03.08.2009 про продовження строку дії патенту України № 41255, про що внесено відомості до Реєстру.

Період між датою подання компанією "Новартіс АГ" заявки на винахід за патентом України № 41255 (14.07.1993) та датою одержання компанією "Сингента Кроп Протекшн АГ"дозволу на використання засобу захисту рослин (посвідчення про державну реєстрацію А №00613 від 31.01.2012) складав майже 9 років. Тому строк дії патенту України № 41255 на винахід міг бути продовжений на строк, що дорівнює періоду між датою подання заявки на винахід та датою одержання такого дозволу, але не більше ніж на 5 років.

03.08.2009 Департамент, розглянувши клопотання та додані до нього відповідно до Інструкції документи, прийняв рішення про продовження строку дії патенту до 14.07.2018.

Отже, відповідач-2 як власник патенту України № 41255 на винахід скористався своїм правом на продовження строку дії патенту, а Департамент прийняв рішення від 03.08.2009 про продовження строку дії патенту України № 41255 на винахід на 5 років відповідно до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів зазначає, що саме на апелянтові лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Окрім того, апелянт не довів які саме його права згідно ст.15 ЦК України порушено відповідачами.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пояснень представників сторін, дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити рішення господарського міста Києва від 14.12.2015 у справі № 910/17306/15 без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Насіннєва Компанія Сидера" без задоволення.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді О.М. Остапенко

А.А. Верховець