ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016р. Справа№ 914/572/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Інтернешнл, м.Київ

до відповідача: Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів

про стягнення 16 946 197, 70 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - представник

від відповідача: не зявився

від третьої особи: не зявився

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача розяснено.

Розглядається справа № 914/572/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Інтернешнл до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 автомобільних доріг у Львівській області про стягнення 16 946 197, 70 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області (суддя Бортник О.Ю.) від 20.04.2015 р. у справі № 914/572/15, яке було залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р., позов задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Інтернешнл 12 244 288, 00 грн. заборгованості, 3 057 149, 59 грн. інфляційних втрат, 320 028,79 грн. трьох процентів річних та 67 367,13 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2015 р., касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 20.04.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 у справі № 914/572/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2015 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.11.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 21.12.2015 р. продовжено строк вирішення спору в межах строків, визначених ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 11.01.2016 р. провадження у справі № 914/572/15 зупинено та призначено судову будівельно - технічну експертизу. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.04.2016 р., ухвалу Господарського суду Львівської оласті від 11.01.2016 р. у справі № 914/572/15 залишено без змін.

Ухвалою суду від 25.07.2016 р. провадження у справі поновлено, оскільки судова будівельно-технічна експертиза закінчена, матеріали справи № 914/572/15 та висновок експерта з додатками повернуті до Господарського суду Львівської області.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, письмових та усних додаткових поясненнях. Крім того, в судовому засіданні 08.08.2016 р. представником позивача була подана заява, в якій він просить суд додатково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення судової експертизи в розмірі 20 124, 80 грн.

Представник відповідача в судове засідання 08.08.2016 р. не з"явився, хоча був належно повідомленний про дату та час розгляду справи, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, письмових та усних додаткових поясненнях.

Третьою особою до матеріалів справи подано письмові пояснення від 16.03.2015 р. № 04-633/18-05, в яких підтверджено факт виконання робіт з поточного ремонту (дрібного середнього) на зазначеній у позовній заяві ділянці дороги та прохання розглянути справу з урахуванням наданих пояснень та доказів без участі представника ОСОБА_2.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Інтернешнл (надалі позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (надалі відповідач) про стягнення 16 946 197, 70 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28.08.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області (поточний ремонт автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця - Старий Самбір, км 0+000 - км 14+000, Львівської області), надалі договір.

Згідно п. 1.1 договору, позивач зобовязувався надати послуги (виконати роботи) з поточного ремонту вищезгаданої автомобільної дороги, а відповідач - прийняти і оплатити такі послуги в межах фактично отриманих державних коштів від замовника (ОСОБА_2 автомобільних доріг у Львівській області) на поточний ремонт автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення у Львівській області.

У пункті 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем після предявлення позивачем рахунка на оплату послуг (робіт) або після підписання сторонами акта наданих послуг (виконаних робіт) або поетапної оплати замовником наданих послуг (виконаних робіт) в порядку встановленому даним договором.

Позивачем виконано роботи з поточного ремонту вищезгаданої дороги на суму 12 244 288, 00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. з поточного ремонту автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000 - км 14+000, Львівської області, що підписаний сторонами без зауважень.

28.03.2014 р. позивач направив відповідачу вимогу про оплату виконаних позивачем робіт. Відповідач вимогу отримав 31.03.2014 р., що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, проте вимогу позивача залишив без відповіді та задоволення.

Зважаючи на відмову відповідача оплатити виконані роботи, позивач звернувся до господарського суду та просить стягнути з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Інтернешнл 12 244 288, 00 грн. заборгованості, 3 057 149, 59 грн. інфляційних втрат, 320 028,79 грн. трьох процентів річних та 1 323 724, 94 грн. пені.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, що позивач в якості доказів виконання ним своїх зобов'язань посилається на довідку про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. та акт приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. з поточного ремонту автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000 - км 14+000, Львівської області. Однак, як вбачається з акту приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р., в них не містяться посилання на договір який був підписаній сторонами та взагалі не міститься посилання на будь-який договір. У звязку з чим у відповідача наявні підстави для сумніву в обсягах та вартості робіт, відображених в довідці про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. та в акті приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р.

Крім того, представник відповідача зазначає, що з довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за 2013 рік (форма КБ-3) і акту приймання виконаних будівельних робіт за 2013 рік (форма КБ-2в) на суму 12 244 288, 00 грн. вбачається, що від імені відповідача їх було підписано нібито ОСОБА_4 Однак, згідно наказу від 14.05.2013 р. № 33-ВК та наказу від 14.05.2013 р. № 35-ВК про припинення трудового договору, ОСОБА_4 був звільнений з ДП «Львівський облавтодор». Підписи нібито поставлені ОСОБА_4 на довідці про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за 2013 рік (форма КБ-3) і акті приймання виконаних будівельних робіт за 2013 рік (форма КБ-2в) явно не відповідають тому, який міститься на договорі від 28.08.2012 р. № б/н на надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області (поточний ремонт автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця - Старий Самбір, км 0+000 - км 14+000, Львівської області). Таким чином, позивачем, не надано суду доказів, що невідома особа, яка підписала вказані довідку про вартість виконаних будівельних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт була належним та повноважним представником відповідача.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.04.2015 р. у справі № 914/572/15, яке було залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р., позов задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Інтернешнл 12 244 288, 00 грн. заборгованості, 3 057 149, 59 грн. інфляційних втрат, 320 028,79 грн. трьох процентів річних та 67 367,13 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2015 р., касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 20.04.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 у справі № 914/572/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. У мотивувальній частині постанови Вищим господарським судом України зазначено, що акт приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. з поточного ремонту автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000-км 14+000, Львівської області за 2013 р. та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. не містять посилання на договір який був підписаний сторонами та взагалі не містить посилання на будь-який договір. Вказані вище документи були підписані з боку відповідача ОСОБА_4, проте в матеріалах справи міститься наказ про звільнення ОСОБА_4 з 14.05.2013 р. з посади директора Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Крім того, вирішуючи спір про оплату виконаних за договором робіт, суди попередніх інстанцій зобов'язані були достеменно встановити сам факт виконання робіт, а не тільки факт підписання актів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч.1 та п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обовязків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обовязку.

У відповідності до статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт.

Судом встановлено, що 28 серпня 2012 р. між ТОВ ОСОБА_1 Інтернешнл та ДП Львівський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України укладено договір на надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області (Поточний ремонт автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000-км 14+000, Львівської області).

Згідно з п.п. 1.1, 3.1 договору позивач зобовязувався надати послуги (виконати роботи) з поточного ремонту вищезгаданої автомобільної дороги, а відповідач - прийняти і оплатити такі послуги в межах фактично отриманих державних коштів від замовника (ОСОБА_2 автомобільних доріг у Львівській області) на поточний ремонт автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення у Львівській області. Ціна договору становила 20 179 733,00грн.

У пункті 4.1 договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем після предявлення позивачем рахунка на оплату послуг (робіт) або після підписання сторонами акта наданих послуг (виконаних робіт) або поетапної оплати замовником наданих послуг (виконаних робіт) в порядку встановленому даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані роботи з поточного ремонту вищезгаданої дороги на суму 12 244 288 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. з поточного ремонту автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000-км 14+000, Львівської області, які скріплені печатками відповідача без зауважень та застережень щодо їхньої якості, вартості та кількості.

Згідно із ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

28 березня 2014 р. позивачем направлено відповідачу вимогу, щодо оплати виконаних позивачем робіт у строк, встановлений ст. 530 ЦК України.

Відповідач вимогу отримав 31.03.2014р., що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, проте залишив її без відповіді та задоволення.

У постанові Вищого господарського суду України від 07.10.2015 р. у справі № 914/572/15, колегія суддів зазначила, що вирішуючи спір про оплату виконаних за договором робіт, суди попередніх інстанцій зобов'язані були достеменно встановити сам факт виконання робіт, а не тільки факт підписання актів.

Зважаючи на необхідність розяснення питань, які виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, провадження у справі було зупинено та призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

У висновку Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.06.2016 р. № 7490-7491, комісійної судової будівельно-технічної експертизи по господарській справі № 914/572/15 експертами встановлено, що обєми робіт внесені в акт приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) за 2013 р., відповідають фактичним обсягам виконаних робіт. Вартість фактично виконаних робіт в 2013 р. з поточного ремонту автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000-км 14+000, Львівської області відповідає вартості робіт, зазначених у довідці про вартість виконаних будівельних робіт /витрат/ за 2013 р. на суму 12 244 288, 00 грн. та вартості робіт зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. на суму 12 244 288, 00 грн. Довідка про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за 2013 рік (форма КБ-3) і акт приймання виконаних будівельних робіт за 2013 рік (форма КБ-2в) підписані субпідрядником, генпідрядником, прийняті замовником та скріпленні печатками. На час проведення експертизи будівельно-ремонтні роботи по об»єкту «Поточний ремонт автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000 - км 14+000, Львівської області» завершені, автомобільна дорога експлуатується. Крім того, в результаті проведеного дослідження експертами встановлено, що звітна документація: довідка про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за 2013 р. на суму 12 244 288, 00 грн. (типова форма КБ-3, затверджена наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 р. № 554) та акт приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. на суму 12 244 288, 00 грн. (типова форма КБ-2в, затверджена наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 р. № 554) з поточного ремонту автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000 - км 14+000, Львівської області, за порядком складання і наведеними розрахунками ТзОВ «ОСОБА_1 Інтернешнл» в 2013 р., відповідає вимогам нормативно-правових актів України у галузі будівництва.

Згідно зі частинами 5, 6 статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 названого Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про те, що обєми робіт зазначені в акті приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) за 2013 р., відповідають фактичним обсягам виконаних позивачем робіт. Вартість фактично виконаних робіт в 2013 р. з поточного ремонту автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000-км 14+000, Львівської області відповідає вартості робіт, зазначених у довідці про вартість виконаних будівельних робіт /витрат/ за 2013 р. на суму 12 244 288, 00 грн., а відмова відповідача від здійснення оплати за виконані позивачем роботи є безпідставною.

Щодо посилань відповідача на те, що в акті приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. та в довідці про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. не містяться посилання на договір який був підписаній сторонами та взагалі не міститься посилання на будь-який договір, суд зазначає наступне.

Так, в довідці про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. та в акті приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р., що долучені позивачем до позовних матеріалів, не міститься посилань на договір укладений між строронами та взагалі посилань на будь-який договір. Однак у вказаній документації міститься посилання на об»єкт будівництва, а саме: «Поточний ремонт автомобільної дороги Т-14-02 КПП Смільниця-Старий Самбір, км 0+000-км 14+000, Львівської області», що дає право суду вважати, що обсяг та вартість виконаних позивачем робіт, які відображені в довідці про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. та в акті приймання виконаних будівельних робіт за 2013 р. здійсненні позивачем саме на виконання умов договору на надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області, що був укладений між сторонами 28.08.2012 р.

Водночас, відповідачем не надано жодних доказів того, що між стронами укладались будь-які інші договори, на виконання яких би позивачем надавались вказані послуги (виконувалися роботи), або вказані роботи були виконані іншим підрядником.

З посиланнями відповідача на те, що довідку про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за 2013 рік (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за 2013 рік (форма КБ-2в) на суму 12 244 288, 00 грн. були підписані від імені відповідача - ОСОБА_4, який станом на травень 2013 р. був звільнений з ДП «Львівський облавтодор», а відтак не був належним та повноважним представником відповідача, суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України в редакції, яка діяла станом на 2013 р., та ч. 1 ст. 181 ГК України вбачається, що підпис сторони на правочині підтверджує лише форму правочину, в якій його вчинено (письмово), а відповідно сам факт вчинення правочину юридичними особами підтверджується наявністю печатки на документі, що має письмову форму. Наявність печатки на правочині свідчить про скріплення відповідачем самого документа, а не підпису особи. Такий висновок суду відповідає висновкам Вищого господарського суду України, викладеним у його постанові, опублікованій у Віснику господарського судочинства № 6 за 2012 р. В той же час Закон України від 15.04.2014 р. N 1206-VII, яким внесено зміни у зміст ч. 2 ст. 207 ЦК України, набрав чинності лише з 30.10.2014 р.

Як вбачається з довідки про вартість виконаних за 2013 р. будівельних робіт та акту приймання виконаних за 2013 р. будівельних робіт від імені відповідача скріплені підписами та відбитками круглої печатки відповідача. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази того, що печатка, відтиском якої скріплені вказані документи, вкрадена у відповідача або втрачена ним, чи незаконно використовувалась і з цього приводу проводилось відповідне службове розслідування. Варто також зауважити, що довідка про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за 2013 рік (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за 2013 рік (форма КБ-2в) на суму 12 244 288, 00 грн. були підписані у 2013 році, без зазначення конкретної дати їх підписання, тобто вони могли бути підписані як до так і після травня 2015 р., коли ОСОБА_4, був звільнений з ДП «Львівський облавтодор»

Посилання відповідача на відсутність достатнього обсягу бюджетних коштів відповідача на погашення заборгованості, не береться до уваги, тому що це не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплати виконаних робіт, оскільки в разі відсутності коштів для оплати замовник був вправі та мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не приймати їх результати.

Згідно з частиною першої ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до п. 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобовязання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Таким чином, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від обовязку виконання зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення 12 244 288, 00 грн. заборгованості є обгрунтованими, підтверджені матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3 057 149,59 грн. інфляційних за період з квітня 2014 р. по лютий 2015 р.

Щодо позовних вимог про стягнення трьох процентів річних у розмірі 321 035,17 грн., то суд вважає їх обґрунтованими в розмірі 320 028,79 грн., за період прострочення виконання грошових зобовязань з 08.04.2014 р. по 19.02.2015 р., тому решта позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних задоволенню не підлягають з огляду на те, що першим днем порушення відповідачем виконання грошового зобовязання, в силу приписів ст. 530 ЦК України, є 08.04.2014 р., а не 07.04.2014 р.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 1 323 724, 94 грн., то суд зауважує наступне.

Відповідно до ст.627 ЦК України, враховуючи приписи статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно приписів ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Позовна вимога позивача щодо стягнення пені в сумі 1 323 724, 94 грн. не підлягає задоволенню, оскільки з огляду на норми ст. 547 ЦК України, у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані докази вчинення сторонами в письмовій формі правочину щодо забезпечення виконання зобовязання з оплати спірних у справі робіт пенею.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Щодо заяви представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення судової експертизи в розмірі 20 124, 80 грн., то відповідно до листа Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз від 29.06.2016 р. № 7490-7491, вартість проведення експертизи складає 10 062, 40 грн., та оплачена попередньо стороною у справі. З урахуванням викладеного та приписів ч.6 ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9 275, 52 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Зважаючи на наведене, керуючись статтею 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Інтернешнл (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22А, приміщення з № 1 по № 14 групи приміщень № 309, ) суму в розмірі 15 698 109, 03 грн., з яких:

- 12 244 288, 00 грн. - заборгованості,

- 3 057 149, 59 грн. - інфляційних втрат,

- 320 028,79 грн. - трьох процентів річних,

- 9 275, 52 грн. - витрат на проведення судової експертизи,

- 67 367, 13 грн. - судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 11.08.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.