донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.08.2016р. справа №905/1861/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1О ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_5 (довіреність від 29.07.2016р.);
від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не зявився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка Донецької області
на рішення господарського судуДонецької області
від13.11.2015р. (повний текст підписано 17.11.2015р.)
у справі№ 905/1861/15 (суддя Огороднік Д.М.)
за первісним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Еколіс, м. Ізюм Харківської області
до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка Донецької області
простягнення 142724,96грн.
за зустрічним позовомПублічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка Донецької області
доТовариства з обмеженою відповідальністю Еколіс, м. Ізюм Харківської області
простягнення штрафу у розмірі 51429,69грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Еколіс, м. Ізюм Харківської області (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка Донецької області (Відповідач) про стягнення 142724,96грн. за договором поставки №59/13 від 11.01.2013р., з яких: основного боргу в розмірі 79028,32грн., 3% річних в розмірі 4382,48грн., інфляційних втрат в розмірі 59314,16грн. та витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 22400,00грн.

В свою чергу, Публічне акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка Донецької області (Позивач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду Донецької області з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Еколіс, м. Ізюм Харківської області (Відповідач за зустрічним позовом) про стягнення штрафу у розмірі 51429,69грн. за договором поставки №59/13 від 11.01.2013р.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.11.2015р. (з урахуванням ухвали від 30.11.2015р. про виправлення описки) по справі №905/1861/15 первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Еколіс, враховуючи правильності здійснення ним розрахунку, були задоволені частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод основного боргу в розмірі 79028,32грн., 3% річних в розмірі 4342,14грн., інфляційних втрат в розмірі 56832,36грн. та витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10000,00грн., так само і зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, після перевірки правильності здійснення розрахунку судом, були задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Еколіс суму штрафних санкцій у розмірі 36818,94грн.

Рішення місцевого суду було вмотивоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання сторонами своїх договірних зобовязань за договором поставки №59/13 від 11.01.2013р., а саме: обовязку зі здійснення оплати Відповідачем (Позивачем за зустрічним позовом) вартості фактично поставленого товару та порушення умов договору Позивачем (Відповідачем за зустрічним позовом) щодо строку та обумовленого обсягу постачання товару.

Публічне акціонерне товариство Дружківський машинобудівний завод, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, мотивованою невірним розрахунком суду першої інстанції штрафу за недопоставлений за договором товар, який був предметом зустрічних позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.02.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод було задоволено частково, скасовано рішення Господарського суду Донецької області від 13.11.2015р. в частині задоволення первісних позовних вимог з мотивів недоведеності матеріалами справи факту настання у Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) обовязку з оплати поставленого йому товару, оскільки поставка не була здійснена Позивачем (Відповідачем за зустрічним позовом) в повному обсязі, що суперечить п.4.3 договору, а в іншій частині рішення було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2016р. у справі №905/1861/15, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.02.2016р. було скасовано в частині відмови у задоволені первісних позовних вимог, а справу у відповідній частині передано на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду з вказівко на необхідність врахування при новому розгляді справи факту часткової поставки за Специфікаціями та настання строку для її оплати, а також необхідність дослідження обставин, повязаних з належним виконання Публічним акціонерним товариством Дружківський машинобудівний завод свого відповідного обовязку.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Радіонова О.О. та Зубченко І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 02.08.2016р. об 15.00., з подальшим відкладенням на 16.08.2016р. об 15.30.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Позивача (Відповідача за зустрічним позовом) у судове засідання 16.08.2016р. зявився, наголосив на законності оскаржуваного рішення в переглядуваній частині.

Представник Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) у судове засідання 16.08.2016р. попри належне повідомлення знову не зявився, подавши клопотання про здійснення розгляду справи без участі його представника, що, за висновком судової колегії, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (в даному випадку - в частині первісних позовних вимог) Водночас, за приписами ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд під час нового розгляду має врахувати обовязкові до виконання вказівки касаційної інстанції.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 11.01.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколіс» (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством "Дружківський машинобудівний завод" (Покупцем) був підписаний договір №59/13 (Договір а.с.а.с.16-19 т.1), відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобов'язується передати в обумовлені даним договором строки Покупцю продукцію та/або товар, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та оплатити за нього узгоджену суму.

Означений договір, відповідно до п.8.2 його положень, набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2013р., а в частині виконання зобовязань до повного і належного виконання цих зобовязань.

Таким чином, в п.1.2 договору сторони узгодили, що кількість, ціна та асортимент товару, що передається визначаються Специфікаціями, які є складовими та невідємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 3.1 цього договору було встановлено, що під «узгодженою партією Товару» за цим Договором сторони розуміють кількість і асортимент Товару, зазначені у конкретній узгодженій та підписаній сторонами Специфікації на поставку партії Товару.

Згідно з п.3.2 договору зазначено, що базисні умови поставки узгодженої партії товару DDP відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2000р., якщо інше не обумовлено у відповідних Специфікаціях до договору. Місце пункту призначення, конкретні умови і терміни поставки по кожній партії Товару узгоджується сторонами у відповідних Специфікаціях до даного договору, які є невідємною його частиною. У випадках, коли сторонами в Специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, затвердженими в міжнародних торгівельних термінах ІНКОТЕРМС-2000р., з урахуванням погоджених сторонами застережень й умов поставок у відповідних Специфікаціях.

В п.3.3 договору, сторони встановили, що Постачальник зобовязується повідомити Покупця про готовність до відвантаження Товару за два дні до відвантаження. Постачальник зобовязується разом з Товаром, що відвантажується, надати Покупцеві (його представнику) наступні документи:

- Рахунки-фактури на товар;

- Сертифікати (посвідчення) якості;

- Накладні на товар;

- Сертифікат відповідності (якщо товар підлягає обовязковій сертифікації);

- Копії залізничних квитанцій або відповідні товаросупровідні документи.

При цьому, зобовязання Постачальника з поставки партії Товару вважаються виконаними датою приймання Покупцем за відповідною накладною партії Товару та надання Постачальником Покупцю всіх належним чином оформлених документів згідно з п.3.3 договору (п.3.4 договору).

Також положеннями договору (п.3.5) сторони узгодили, що приймання товару за якістю проводиться відповідно до Інструкції Держарбітражу при Радміні СРСР від 25.04.66 №П-7, а по кількості відповідно до Інструкції Держарбітражу при Радміні СРСР від 15.06.65 №П-6. Покупець має право відмовитися від приймання товару при не наданні Постачальником всіх або частини документів, зазначених у п.3.3 договору.

Відповідно до п.4.1 договору, ціна Товару за одиницю та за позиціями вказана в Специфікаціях до договору. Загальна сума цього договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є складовими та невідємними частинами цього договору.

В свою чергу, в п.4.3 договору сторони погодили порядок оплати, а саме відстрочення платежу 60 календарних днів з дати поставки кожної конкретної узгодженої в Специфікації партії Товару.

Згідно з п.5.1 та 5.2 договору встановлена майнова відповідальність за порушення строків поставки, недопоставки товару, а саме: за порушення умов забовязань щодо якості, комплектності та кількості товару, що поставляється, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% вартості неякісного, некомплектного та/або недопоставленого товару (п.5.1.), а за порушення строків виконання забовязань за договором (в тому числі строків поставок, термінів надання документів згідно п.3.3. договору та інших забовязань за договором) Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,1% вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Штраф стягується за весь період прострочення.

Відповідно до п. 5.8 означеного договору, Покупець має право в односторонньому безумовному порядку (в тому числі після закінчення терміну дії цього договору) застосувати до Постачальника оперативно-господарську санкцію, виражену в утриманні сум предявленої Постачальнику неустойки та розрахованих збитків з сум, що належать до оплати Постачальнику в тому числі за поставлений за даним договором товар, шляхом відправки Постачальнику відповідного повідомлення із зазначенням утриманої суми неустойки та розрахованих збитків. До завершення розгляду по суті виниклих спірних питань сторонами або судом, утримання Покупцем сум предявленої Постачальнику неустойки та розрахованих збитків не є порушенням передбачених цим договором зобовязань Покупця по оплаті поставленого Постачальником товару.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов означеного договору між сторонами були підписані: Специфікація №1 від 11.01.2013р. на суму 140700,00грн. (а.с.155 т.1); №2 від 14.02.2013р. на суму 140700,00грн. (а.с.156 т.1); №3 від 03.04.2013р. на суму 140700,00грн. (а.с.157 т.1); №4 від 07.05.2013р. на суму 140700,00грн. (а.с.158 т.1); №5 від 24.05.2013р. на суму 140700,00грн. (а.с.159 т.1); №6 від 10.07.2013р. на суму 5280,00грн. (а.с.160 т.1); №7 від 05.08.2013р. на суму 1440,00грн. (а.с.161 т.1); №8 від 30.09.2013р. на суму 2880,00грн. (а.с.162 т.1); №9 від 30.09.2013р. на суму 140700,00грн. (а.с.163 т.1); №10 від 23.10.2013р. на суму 140700,00грн. (а.с.164 т.1); №11 від 29.11.2013р. на суму 6800,02грн. (а.с.165 т.1). Всього на загальну суму 1001300,02грн.

Термін поставки за означеними Специфікаціями №№1-7 було визначено - 5 календарних днів з дати підписання Специфікацій, а за Специфікацією №8 жовтень 2013р., за Специфікацією №9 жовтень-листопад 2013р., за Специфікацією №10 листопад-грудень 2013р., за Специфікацією №11 грудень 2013р.

Наразі, Постачальник передав Покупцю товар на загальну суму 864933,59грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №69 від 24.01.2013р. на суму 47469,50грн. (а.с.26 т.1); №78 від 28.01.2013р. на суму 37560,20грн. (а.с.30 т.1); №139 від 15.02.2013р. на суму 49251,70грн. (а.с.34 т.1); №186 від 12.03.2013р. на суму 48871,81грн. (а.с.38 т.1); №239 від 03.04.2013р. на суму 48761,93грн. (а.с.42 т.1); №264 від 12.04.2013р. на суму 46645,40грн. (а.с.46 т.1); №333 від 20.05.2013р. на суму 42679,00грн. (а.с.50 т.1); №389 від 08.06.2013р. на суму 50497,90грн. (а.с.54 т.1); №401 від 15.06.2013р. на суму 50363,90грн. (а.с.58 т.1); №438 від 02.07.2013р. на суму 48749,20грн. (а.с.62 т.1); №457 від 15.07.2013р. на суму 5280,00грн. (а.с.66 т.1); №476 від 22.07.2013р. на суму 51201,40грн. (а.с.70 т.1); №521 від 14.08.2013р. на суму 48581,00грн. (а.с.74 т.1); №603 від 25.09.2013р. на суму 44291,02грн. (а.с.78 т.1); №642 від 10.10.2013р. на суму 48853,60грн. (а.с.82 т.1); №699 від 01.11.2013р. на суму 42009,00грн. (а.с.86 т.1); №719 від 13.11.2013р. на суму 49050,70грн. (а.с.90 т.1); №761 від 27.11.2013р. на суму 50788,01грн. (а.с.94 т.1); №824 від 21.12.2013р. на суму 47228,30грн. (а.с.98 т.1); №835 від 26.12.2013р. на суму 6800,02грн. (а.с.102 т.1).

Поставлений товар було прийнято уповноваженою особою Відповідача (Позивача за зустрічним позовом), без жодних зауважень, що підтверджується підписом останньої на вказаних видаткових накладних та копіями довіреностей на отримання товаро-матеріальних цінностей та залізних вантажних накладних (а.с.а.с.28,29; 32,33; 36,37; 40,41; 44,45; 48,49; 52,53; 56,57; 60,61; 64,65; 68,69; 72,73; 76,77; 80,81; 84,85; 88,89; 92,93; 96,97; 100,101; 104,105 т.1)

Окрім того, в матеріалах справи наявні виставлені Позивачем (Відповідачем за зустрічним позовом) рахунки на оплату: №69 від 24.01.2013р. на суму 47469,50грн. (а.с.27 т.1); №78 від 28.01.2013р. на суму 37560,20грн. (а.с.31 т.1); №139 від 15.02.2013р. на суму 49251,70грн. (а.с.35 т.1); №186 від 12.03.2013р. на суму 48871,81грн. (а.с.39 т.1); №239 від 03.04.2013р. на суму 48761,93грн. (а.с.43 т.1); №264 від 12.04.2013р. на суму 46645,40грн. (а.с.47 т.1); №333 від 20.05.2013р. на суму 42679,00грн. (а.с.51 т.1); №389 від 08.06.2013р. на суму 50497,90грн. (а.с.55 т.1); №401 від 15.06.2013р. на суму 50363,90грн. (а.с.59 т.1); №438 від 02.07.2013р. на суму 48749,20грн. (а.с.63 т.1); №457 від 15.07.2013р. на суму 5280,00грн. (а.с.67 т.1); №476 від 22.07.2013р. на суму 51201,40грн. (а.с.71 т.1); №521 від 14.08.2013р. на суму 48581,00грн. (а.с.75 т.1); №603 від 25.09.2013р. на суму 44291,02грн. (а.с.79 т.1); №642 від 10.10.2013р. на суму 48853,60грн. (а.с.83 т.1); №699 від 01.11.2013р. на суму 42009,00грн. (а.с.87 т.1); №719 від 13.11.2013р. на суму 49050,70грн. (а.с.91 т.1); №761 від 27.11.2013р. на суму 50788,01грн. (а.с.95 т.1); №824 від 21.12.2013р. на суму 47228,30грн. (а.с.99 т.1); №835 від 26.12.2013р. на суму 6800,02грн. (а.с.103 т.1). Всього на 864933,59грн. згідно загальної вартості поставленого та прийнятого товару.

В свою чергу, Публічне акціонерне товариство Дружківський машинобудівний завод (Відповідач (Позивач за зустрічним позовом) здійснило часткову оплату поставленого йому товару на загальну суму 785905,27грн., що підтверджується виписками Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 Аваль з рахунку Позивача (Відповідача за зустрічним позовом) - Товариства з обмеженою відповідальністю Еколіс (а.с.а.с.106-117 т.1). Таким чином, сума неоплаченого, але поставленого товару склала 79028,32грн.

В матеріалах справи також наявні акти звірки взаєморозрахунків (а.с.а.с.23-25 т.1), підписані з боку Позивача (Відповідача за зустрічним позовом), які підтверджують часткову оплату Відповідачем (Позивачем за зустрічним позовом) поставленого йому товару в сумі 785905,27грн. та наявність заборгованості в розмірі 79028,32грн. Означене також вбачається і з акту звірки розрахунків станом на 29.07.2016р., складеного та підписаного Позивачем (Відповідачем за зустрічним позовом) на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 22.07.2016р.

За таких обставин Товариство з обмеженою відповідальністю Еколіс (Позивач (Відповідач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду Донецької області з вимогою стягнути з Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод заборгованість за договором поставки №59/13 від 11.01.2013р. в розмірі 79028,32грн. та нарахованих на неї 3% річних в розмірі 4382,48грн. та інфляційних втрат в розмірі 59314,16грн., а також витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 22400,00грн.

Господарський суд Донецької області в своєму рішенні від 13.11.2015р., перевіривши арифметичну вірність розрахунків Позивача (Відповідача за зустрічним позовом) та враховуючи доведеність матеріалами справи факту виникнення у Відповідача обовязку з оплати поставленої продукції, задовольнив первісні позовні вимоги частково, стягнувши з Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) основного боргу в розмірі 79028,32грн., 3% річних в розмірі 4342,14грн., інфляційних втрат в розмірі 56832,36грн. та витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10000,00грн. (враховуючи часткове задоволення позовних вимог, ціну позову, складність спору та інші обставини).

З метою виконання вказівок Вищого господарського суду України апеляційним судом було зобовязано сторін представити розширений акт звірення розрахунків з посиланням на первинні документи задля встановлення причин і підстав віднесення певних часткових платежів до відповідних видаткових накладних за відомостями обліку сторін. Первісним Позивачем означені вимоги суду були виконані (а.с.а.с.91-98, 102, 103 т.2), тоді як Відповідач своєї версії чи пояснень щодо порядку зарахування сум здійснених ним платежів до відома суду не довів, обмежившись вказівкою у поясненнях №03/2-72 від 15.08.2016р. на правомірність висновків щодо первісного позову, викладених у скасованій в цій частині постанові Донецького апеляційного господарського суду від 03.02.2016р.

В свою чергу, з представлених первісним Позивачем документів та пояснень вбачається, що віднесення в його обліку здійснених Відповідачем часткових платежів до підстав припинення грошових зобовязань з оплати товару за відповідними видатковими накладами відбувалося в порядку хронологічної послідовності та враховуючи співпадіння сум оплат з сумами за видатковими накладними. Наразі, вказувань у платіжних документах призначення платежу унеможливлює ідентифікацію таких платежів у інший спосіб.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині задоволення первісних позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір поставки №59/13 від 11.01.2013р. є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.655, ч.1ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Сутність заявлених вимог полягає у стягненні суми коштів з Відповідача за поставлений товар, відповідно до п.4.3 договору в розмірі 79028,32грн. та нарахованих на неї сум 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що строк оплати товару був чітко передбачений в п.4.3. договору, а саме 60 календарних днів з дати поставки кожної конкретної узгодженої в Специфікації партії товару. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що Відповідачем (Позивачем за зустрічним позовом) було отримано без жодних зауважень товар, передбачений підписаними сторонами Специфікаціями на загальну суму 864933,59грн., що також підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, хоча і не в повному обсязі, та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів застосування Відповідачем (Позивачем за зустрічним позовом) в цьому випадку наслідків передбачених п.п.3.6., 5.8 укладеного договору, оплата, як вірно було зазначено судом першої інстанції у своєму рішенні, повинна здійснюватися на умовах передбачених п.4.3. договору.

При цьому, періодичність і розмір частковість здійснюваних без ідентифікації до певної специфікації чи видаткової накладної платежів зумовлює обґрунтованість зарахування Постачальником оплат в рахунок погашення вартості поставленого товару в хронологічному порядку, яка (обґрунтованість) первісним Відповідачем не спростована. Посилання Відповідача на ненастання строку для оплати у розумінні п.4.3. договору з огляду на неповне виконання обсягу постачання узгодженої партії суперечить факту здійснених ним часткових оплат, які за своїм призначенням платежу не можуть бути віднесені до конкретної специфікації.

В свою чергу, факт здійснення таких платежів, щодо яких Постачальником виставлялись рахунки на суми вартості поставленого товару згідно видаткових накладних, в контексті положень ч.4 ст.213 Цивільного кодексу України дає підставу для висновку, що за усталеною практикою (поведінкою сторін, що фактично склалась в межах виконання цього договору) оплачуватися мав фактично поставлений за накладними товар. Наразі, інших обґрунтованих пояснень такої поведінки сторін, яка у світлі ч.5 ст.12 Цивільного кодексу України презюмується добросовісною та розумною, до відома суду не доведено.

Таким чином, враховуючи встановлені ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного кодексу України межі здійснення цивільних прав Покупцем, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку зі здійснення повного розрахунку за товар, поставлений відповідно до видаткових накладних №761 від 27.11.2013р., №824 від 21.12.2013р. та №835 від 26.12.2013р. у сумі 79028,32грн. з мотивів, покладених в основу його заперечень, враховуючи викладений Вищим господарським судом України висновок про настання строку оплати отриманого за накладними товару.

В свою чергу, за змістом ст.ст.610, 625 Цивільного кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобовязання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації.

Таким чином, проаналізувавши розрахунки позовних вимог, які були надані первісним Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.12-15 т.1) та розрахунки суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) 3% річних у розмірі 4342,14грн. та інфляційних втрат у сумі 56834,36грн.

З огляду на відсутність будь-яких інших обставин, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування чи зміни переглядуваного рішення, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення в розглядуваній частині первісного позову - без змін, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-5, 49, 99, 101 105, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 13.11.2015р. (повний текст підписано 17.11.2015р.) по справі №905/1861/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 13.11.2015р. (повний текст підписано 17.11.2015р.) по справі №905/1861/15 в переглядуваній частині щодо первісного позову залишити без змін.

3.Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1,2 - сторонам,3- у справу, 4 - ДАГС, 5 - ГСДО