ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016 р. Справа № 917/899/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевої дробі", вул. Мечникова, 9, м. Київ, 01021

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. І.Приходька, буд. 141, м. Кременчук,

про стягнення 764 026,07 грн.

Суддя Мацко О.С.

Представники у судовому засіданні 14.07.2016 р. :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 0106/16Д від 01.06.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 40-21/113 від 13.07.2016 р.;

У судовому засіданні 14.07.2016 р. з метою надання можливості представлення сторонами додаткових письмових доказів з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі з урахуванням питань, що були предметом дослідження у судових засіданнях, судом було оголошено перерву в порядку ст. 77 ГПК України.

Представники у судовому засіданні 02.08.2016 р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 0106/16Д від 01.06.2016 р.;

від відповідача: не зявився

02.08.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевої дробі" до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про стягнення 764 026,07 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013 року, з яких: 392 412,00 грн. - сума основного боргу, 63 968,30 грн. - пені за період з 14.11.2014 р. по 13.12.2015 р., 27 872,64 грн. - 3% річних за період з 14.05.2014 р. по 13.05.2016 р., 279 773,13 грн. - інфляційних нарахувань за період з 14.05.2014 р. по 01.04.2016 р.

За клопотанням № 0707/16Ю від 07.07.2016 р. (вх№ 8579 від 11.07.2016р.) позивач зменшив позовні вимоги до суми 330 400,75 грн., з яких 89 304,00 грн. - сума основного боргу за договором № 0713-СН від 13.12.2013 року, 61 290,83 грн. - пені за період з 02.03.2014 р. по 02.09.2014 р., 17 064,15 грн. - 3% річних за період з 02.03.2014 р. по 13.05.2016 р., 162 741,77 грн. - інфляційних нарахувань за період з 02.03.2014 р. по 01.05.2016 р. Зазначене клопотання суд приймає до розгляду як таке, що не суперечить процесуальним нормам.

В судовому засіданні 02.08.2016 року представник позивача подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог від 02.08.2016 року (вх№ 9589 від 02.08.2016р.), в якому просить суд задовольнити позовні вимоги в сумі 269 109,92 грн., з яких 89 304,00 грн. - сума основного боргу за договором № 0713-СН від 13.12.2013 року, 17 064,15 грн. - 3% річних за період з 02.03.2014 р. по 13.05.2016 р., 162 741,77 грн. - інфляційних нарахувань за період з 02.03.2014 р. по 01.05.2016 р. та повернути зайво сплачену суму судового збору. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству і з огляду на приписи ст.22 ГПК України задовольняється судом, у зв"язку з чим подальший розгляд справи проводиться з врахуванням зменшення позовних вимог в редакції клопотання від 02.08.2016 р.

Також представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач позов не визнає за мотивами заперечень від 14.07.2016р. № 40-21/115 (вх№8786 від 14.07.2016р.) та за заявою про застосування строків позовної давності від 13.07.2016р. № 40-21/114 (вх№8736 від 14.07.2016р.) просить суд відмовити позивачу в частині стягнення пені, заявленої в редакції клопотання № 0707/16Ю від 07.07.2016 р. про зменшення позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності. Відповідач повноважного представника в судове засідання 02.08.2016 року не направив. Відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання - розписка про оголошення перерви в судовому засіданні 14.07.2016р. підписана представником відповідача ОСОБА_2 залучена до матеріалів справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

13 грудня 2013 року між ТОВ "Завод сталевої дробі" (Постачальник) та ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (Покупець) було укладено Договір поставки товару № 0713-СН (а.с. 12-16, далі Договір поставки).

Згідно умов вказаного договору постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п.1.1. договору).

За п. 1.2 договору найменування, одиниця виміру, загальні кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначаються специфікацією № 1, зокрема дріб сталева лита ДССТ 1,8 мм -25% фракції, 2.2 мм - 25 % фракції, 2,8 мм - 50 % фракції ДСТУ 3184-96 ГОСТ 11964-81 у кількості 268 (двісті шістдесят вісім) тон на суму 2 508 480,00 (два мільйони п'ятсот вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень з ПДВ та відповідно до Додаткової угоди №1 від 29.01.2014 р. до Договору Специфікації №2 дріб сталева сферична/гострокутна термооброблена 1,8: 2,2 мм: 30% - гострокутної, 70% -сферичної ДССТ/ДСГТ 1,8:2,2 ДСТУ 3184-95 Abrasive ISO 11124M/HCS/S200; S240; S280/ G200; G200 у кількості 20 (двадцять) тон на суму 202 560,00 (двісті дві тисячі п'ятсот шістдесят) грн. з ПДВ.

Загальна сума Договору складає 2 711 040 (два мільйони сімсот одинадцять тисяч сорок) гривень 00 коп. з ПДВ.

На виконання договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2003 року позивачем передано товар у власність відповідача у кількості 67 тон на загальну суму 642 480,00 (шістсот сорок дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 коп. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000024 від 30 січня 2014 року на суму 642 480,00 грн. з ПДВ за видами дробі:

- дріб сталева лита ДССТ 1,8 у кількості 12 т. на суму 93 600,00 грн. без ПДВ,

- дріб сталева лита ДССТ 2,2 у кількості 12 т. на суму 93 600,00 грн. без ПДВ.

- дріб сталева лита ДССТ 2,8 у кількості 23 т. на суму 179 400,00 грн. без ПДВ.

- дріб сталева сферична/гострокутна термооброблена ДССТ/ДСГТ 1,8;2,2 ДСТУ 3184-95 Abrasive ISO 11124M/HCS/S200; S240; S280/ G200; G200 у кількості 20 т. на суму 168 800,00 грн. без ПДВ.

Товар на суму 553 176,00 грн. відповідачем повернуто, що підтверджується накладними:

- №КСЗ-0017243 від 04.11.14р. на суму 180960,00 грн. з ПДВ,

- №КСЗ-0017244 від 04.11.14р. на суму 185016,00 грн. з ПДВ,

- №КСЗ-0017245 від 04.11.14 р. на суму 187200,00 грн. з ПДВ.

Згідно із п. 2.4. Договору датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної або дата на товарно-транспортній накладній перевізника або дата календарного штемпеля залізничної накладної чи квитанції про приймання вантажу.

Відповідно до п.6.1. Договору Розрахунки за Товар здійснюються на умовах 30 календарних днів з дати поставки.

Відповідач оплату за поставлений позивачем товар не провів, строки розрахунку прострочив, і таким чином порушив умови Договору (п.6.1).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 89 304,00 грн. є підтвердженими документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 162 741,77 грн. інфляційних втрат за період з 02.03.2014 р. по 01.05.2016 р. та 17 064,15 грн. трьох процентів річних за період з 02.03.2014 р. по 13.05.2016 р., суд визнає правомірними та такими, що підлягають до стягнення.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав. Надана відповідачем заява про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені судом долучена до матріалів справи, проте, як вбачається з наведеного вище, позивач не заявляє вимог про стягнення пені (позовні вимоги зменшено клопотанням від 02.08.2016р.).

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 89 304,00 грн. основного боргу, 17 064,15 грн. - 3% річних, 162 741,77 грн. - інфляційних втрат підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VІ «Про судовий збір» повернення судового збору здійснюється за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, судовий збір в сумі 7 423,74 грн., сплачений платіжним дорученням №65 від 13.05.2016 року (оригінал платіжного доручення заходиться в матеріалах справи №917/899/16) підлягає поверненню позивачу у зв"язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. ОСОБА_3, б. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ідентифікаційний код юридичної особи 05756783) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевої дробі" (вул. Мечникова, 9, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код юридичної особи 32804063) - 89 304,00 грн. основного боргу, 17 064,15 грн. - 3% річних, 162 741,77 грн. - інфляційних втрат, 4 036,65 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод сталевої дробі" (вул. Мечникова, 9, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код юридичної особи 32804063) з Державного бюджету України 7 423,74 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 65 від 13.05.2016 року (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи).

Повне рішення складене 08.08.2016 р.

Суддя О.С.Мацко