ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2016 р. Справа № 925/576/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., з секретарем судового засідання Швидкою О.В., за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Приватного підприємства "КОМПАНІЯ "ЮНІТРАНС"

про стягнення 3 345 077 грн. 26 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства «КОМПАНІЯ "ЮНІТРАНС» про стягнення 2 495 000 грн. основної заборгованості та 850 077 грн. 26 коп. процентів за користування грошовими коштами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням господарського суду Черкаської області від 09.02.2016 року встановлено що Специфікація на 1000 тон кукурудзи на суму 2 495 000 грн. сторонами не складалась, хоча в Договорі вказано, що кількість, строк та місце Договору, визначається в Специфікаціях, які підписуються сторонами щодо кожної партії Товару та є невідємними частинами цього Договору. Позивачем, згідно виставленого відповідачем рахунку №59 від 05.12.2014 здійснено оплату в сумі 2 495 000 грн. 00 коп., хоча відповідної специфікації на цей товар, як передбачено умовами Договору, сторони не складали і не підписували. Відповідач отримавши дану суму не здійснив жодних дій щодо погодження умов стосовно поставки будь-якого товару на суму отриманих коштів та не повернув ці кошти на вимогу ПАТ «ДПЗКУ». Відповідач отримав зазначені кошти без належних правових підстав. Позивач також просить стягнути із відповідача 850 077 грн. 26 коп. процентів за користування грошовими коштами.

Відповідач у відзиві позов не визнав повністю, посилаючись на наступні обставини:

-у своєму рішенні від 09.02.2016 року по справі № 925/1892/15 господарський суд Черкаської області досліджував копію договору від 04.01.2014 року № КИВ153К-С та зазначив, що у позивача відсутні правові підстави для вимоги про стягнення передоплати, здійсненої позивачем на виконання саме цього договору, а не будь-якого іншого. Судом зазначено, що позивач не довів що передоплата здійснювалась ним на виконання умов Договору, а саме від 04.01.2014 року № КИВ153К-С. Тобто, суд в даному рішенні не проводив дослідження договору КИВ153К-С від 04.12.2014 року та не встановлював безпідставність перерахування коштів саме по цьому договору. Таким чином, посилання позивача на безпідставність отримання відповідачем коштів в сумі 2 495 000,00 грн. та стягнення їх відповідно до ч.І ст. 1212 Цивільного кодексу України є неправильним.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, дотримувався позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 07.07.2016 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд виходить з наступного:

Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» платіжним дорученням від 05.12.2014 року №25698 проведено перерахування грошових коштів на суму 2 495 000,00 гривень на розрахунковий рахунок Приватного підприємства «Компанія «Юнітранс» з призначенням платежу «Сплата за кукурудзу 3 класу згідно рахунку №59 від 05.12.2014 по договору №КИВ153К-С від 04.12.2014.

Як встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.02.2016 року при розгляді справи №925/1892/15, яке набрало законної сили, «згідно з п.п. 3.3., 5.1. Договору кількість, строк та місце поставки, ціна та загальна вартість Товару для кожної партії, що поставляється згідно цього Договору, визначається в специфікаціях до цього Договору, які підписуються Сторонами щодо кожної партії Товару та є невід'ємними частинами (додатками) цього Договору; оплата Товару, що поставляється за даним Договором, проводиться в національній валюті України шляхом 100% попередньої оплати грошових коштів протягом строку зазначеного в специфікаціях.

Позивач стверджує, що Специфікація на 1000 тонн кукурудзи на суму 2 495 000 грн. сторонами не складалася, хоча в Договорі вказано, що кількість, строк та місце поставки, ціна та загальна вартість Товару для кожної партії, що поставляється згідно цього Договору, визначається в специфікаціях, які підписуються сторонами щодо кожної партії Товару та є невід'ємними частинами (додатками) цього Договору.

Відповідач виставив Позивачу рахунок №59 від 05 грудня 2014 року на 1000 тонн кукурудзи на суму 2 495 000 грн., хоча відповідної специфікації на цей товар, як передбачено умовами Договору, сторони не складали і не підписували.

Сторони у Договорі визначили, що кількість, ціна товару по кожній партії визначається специфікацією і нічим іншим. Рахунок відповідачем був виставлений без переднього підписання сторонами специфікації, оплата здійснена позивачем взагалі з посиланням на інший договір №КИВ 153 К-С від 04.12.2014 року.

ПАТ «ДПЗКУ» здійснено оплату на розрахунковий рахунок Відповідача на загальну суму 2 495 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №25698 від 05.12.2014 року.

Станом, на час звернення із цим позовом до суду Відповідач, отримавши 2 495 000,00 грн. грошових коштів не здійснив жодних дій щодо погодження умов стосовно поставки будь-якого Товару на суму отриманих коштів та не повернув ці кошти на вимогу ПАТ «ДПЗКУ», у звязку з чим позивач звернувся із даним позовом до суду і просить стягнути її з відповідача.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне:

Стаття 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З матеріалів справи вбачається, що сторони як у письмовій так і в усній формі не вчиняли між собою правочину (не укладали договору).

Факт неукладеності між сторонами договору встановлений рішення у справі №925/1892/15, яке набрало законної сили, а відтак не потребує доказуванню факт отримання Відповідачем грошових коштів у розмірі 2 495 000,00 грн. без підписання специфікації на поставку Товару, тобто без належних правових підстав, не на умовах договору КИВ153К-С чи будь-якого іншого договору між сторонами.

Отже, правових підстав для перерахованої позивачем відповідачу за платіжним дорученням від 05.12.2014 року № 25698 коштів у сумі 2 495 000 грн. і для набуття їх відповідачем не було.

Таким чином, набуті відповідачем за рахунок позивача кошти у сумі 2 495 000 грн. були набуті ним без достатньої правової підстави, тому відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України мають бути повернуті відповідачем позивачу, але відповідач цього не зробив.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 850 077 грн. 26 коп. процентів за безпідставне користування чужими грошовими коштами.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобовязана повернути це майно.

Частиною 2 статті 1214 ЦК України передбачено, що в разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до ч. 2 статті 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

На підставі вказаних правових норм позивач нарахував відповідачеві 850 077 грн. 26 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 05.12.2014 по 09.05.2016.

Розрахунок процентів позивачем зроблено вірно. Відповідно вказана сума процентів підлягає стягненню з позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50 176 грн. 16 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м.Київ, вул..Саксаганського, б.1, ) на користь Приватного підприємства "КОМПАНІЯ "ЮНІТРАНС" (18005, АДРЕСА_1, ) 2 495 000грн. Основна заборгованість, 850 077 грн. 26 коп. процентів за користування грошовими коштами та 50 176 грн. 16 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 12 серпня 2016 року.

Суддя В.В. Потапенко