РІШЕННЯ

08 серпня 2016 року Справа № 913/800/16

Провадження №4/913/800/16

За позовом

ОСОБА_1 акціонерного товариства Старокраматорський машинобудівний завод,

м. Краматорськ Донецької області

до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат",

м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 2321990 грн. 67 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Старкова Г.М.

Секретар судового засідання Семеніхіна В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № б/н від 05.11.2013.

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 01-026-876 від 14.12.2015.

У судовому засіданні 25.07.2016 у справі № 913/800/16, відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 08.08.2016.Рішення господарського суду Луганської області виноситься 08.08.2016.

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 в розмірі 2339389 грн. 02 коп., з яких: заборгованість за поставлений товар в сумі 1512000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп., інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп., пеня в сумі 17398 грн. 35 коп.

Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що в порушення умов договору поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 відповідач не здійснив повну оплату за отриманий товар.

Представник позивача 08.08.2016 у судовому засіданні подав клопотання, в порядку ст. 22 ГПК України, яким просить суд долучити до матеріалів справи заяву про зменшення розміру позовних вимог, пояснення щодо розрахунку сум 3% річник та інфляційних нарахувань та довідку про стан заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором. Надане клопотання судом розглянуте, задоволене та долучене до матеріалів справи з наданими до нього документами.

Представник позивача 08.08.2016 у судовому засіданні подав заяву про зменшення розміру позовних вимог від 05.08.2016 № 08/641, за якою просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 в розмірі 2321990 грн. 67 коп., з яких: заборгованість за поставлений товар в сумі 1512000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп., інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 ГПК України зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, у звязку з чи суд приймає вказану вище заяву позивача до розгляду.

Заява позивача про зменшення позивних вимог судом прийнята, тому позовними вимогами у справі слід вважати вимоги: про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 в розмірі 2321990 грн. 67 коп., з яких: заборгованість за поставлений товар в сумі 1512000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп., інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп.

Представник позивача у судовому засіданні 08.08.2016 позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.08.2016 був ознайомлений із заявою позивача про зменшення розміру позовних вимог від 05.08.2016 № 08/641, яка здана до суду 08.08.2016.

У судовому засіданні 25.07.2016 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник відповідача 25.07.2016 подав до суду відзив на позовну заяву від 22.07.2016 № 026-44вих./16 (згідно штампу вхідний № 5533/16), яким зазначив про здійснення відповідачем поставки товару за спірним договором, але не згоден з наданим до позову розрахунком щодо інфляційних нарахувань. Стосовно вимог щодо стягнення з відповідача пені, відповідач вважає, що термін позовної давності про стягнення пені, з урахуванням п.2 специфікації № 2 від 28.12.2013, які виникли у жовтні 2014 року, станом на 23.06.2016 (дата подання позову до суду), відповідно до ч.4 ст. 267 ГК України сплинув.

Разом з цим, представник відповідача 08.08.2016 (згідно штампу вхідний № 748-1128/16) подав до суду заяву №026-584 від 03.08.2016 про розстрочку виконання рішення суду на 4 місяця, яка судом долучена до матеріалів справи.

В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує, на те що заборгованість за договором виникла у зв'язку з тим, що Публічне акціонере товариство "Алчевський металургійний комбінат", було зареєстроване на території, де проводиться антитерористична операція, зокрема, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Шмідта, 4, не мало можливості виконувати свої зобов'язання через форс мажорні обставини.

Під час активної фази АТО на території міста Алчевськ підприємство було вимушено призупинити господарську діяльність. Як наслідок проведення бойових дій підприємство залишилося без сировини, сталися перебої з постачанням продукції. Так, станом на 30.06.2016 дебіторська заборгованість українського металургійного підприємства перед відповідачем за відвантажену продукцію складає понад 15 млрд. грн., а саме:15949892,00 тис. грн.

Також, перебої з електропостачання протягом 2015 2016 років привели до численних аварійних зупинок доменної печі, що підтверджується відповідними актами.

На думку відповідача, вказані ним обставини носять виключний характер та дають можливість застосувати розстрочку виконання рішення суду. Окрім цього, сплата всієї суми боргу одним платежем є неможливою.

В той же час, представник відповідача 08.08.2016 у судовому засіданні подав заяву, в порядку ст. 22 ГПК України, за якою просить суд надати розстрочку виконання рішення згідно наведеного графіка:

- до 30 вересня 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 31 жовтня 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 30 листопада 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 31 грудня 2016 року в сумі 589 205 грн. 14 коп.;

(всього на загальну суму 2356820 грн. 53 коп.(заборгованість за поставлений товар в сумі 2321990 грн. 67 коп. + витрати зі сплати судового збору в сумі 34829 грн. 86 коп.), яка судом розглянута, задоволена та долучена до матеріалів справи.

Судом заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду прийнята до розгляду та долучена до матеріалів справи

Представник позивача 08.08.2016 у судовому засіданні подав заяву, в порядку ст. 22 ГПК України, за якою не заперечує проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду у даній справі на 4 місяці. Надана заява судом розглянута та долучена до матеріалів справи.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників позивача та відповідача, суд

В С Т А Н О В И В :

Заява позивача щодо зменшення розміру позовних вимог судом прийнята та підлягає до задоволення.

Позовними вимогами слід вважати: вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 в розмірі 2321990 грн. 67коп., в тому числі: заборгованість за поставлений товар в сумі 1512000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп., інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп.

Новою ціною позову вважати: заборгованість за договором за договором поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 в сумі 2321990 грн. 67 коп.(з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 08/641 від 05.08.2016).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає наступне.

Між ОСОБА_1 акціонерним товариством Старокраматорський машинобудівний завод (надалі- постачальник, позивач) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Алчевський металургійний комбінат (надалі- покупець, відповідач) був укладений договір поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 (надалі- договір), за умовами якого постачальник приймає на себе зобовязання поставити обладнання (надалі- товар), передати його у власність покупцю, а покупець зобовязаний прийняти і оплатити товар у порядку і на умовах, які передбачені цим договором (п.1.1 договору).

Кількість, асортимент товару вказується сторонами в специфікаціях до цього договору. Специфікації на товар, оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками і скріплені печатками сторін, які складають невідємну частину даного договору (п.2.1 договору).

Згідно п. 3.2 договору поставка товару здійснюється на умовах, які зазначені сторонами в специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Позивач зазначає, що відповідно до специфікації № 2 від 28.12.2013 до договору поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 позивач поставив відповідачу товар- установка листоукладиватиля, креслення 40108.00сб у кількості 1 штука, загальною вартістю 1800000,00 грн. без ПДВ, ПДВ -360000,00 грн., разом з ПДВ- 2160000,00 грн., що підтверджено накладною № 54/179 від 15.10.2014, товарно- транспортною накладною № 173 від 15.10.2014 та № 173(2) від 23.10.2014. Позивачем наданий відповідачу рахунок № 173 від 15.10.2014.

Відповідно до п. 2 специфікації № 2 від 28.12.2013 до договору оплата здійснюється: 30% передоплата протягом 10 календарних днів, 60% - оплата протягом 30 календарних днів з моменту поставки, 10%- протягом 30 календарних днів з моменту введення в експлуатацію, але не більше 120 календарних днів з моменту поставки.

Позивач у позові вказує на те, що згідно зі специфікацією № 2 від 28.12.2013 термін оплати за поставлений товар настав 60% - 22.11.2014, 10% - 20.02.2015.

Відповідач умови договору щодо оплати за отриманий товар в повному обсязі не виконав, провів часткову оплату в сумі 648000 грн. 00 коп. (30% передоплати), тому залишок заборгованості за отриманий товар складає 1512000 грн. 00 коп.

Позивач, з урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України, нарахував відповідачу 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп. за період з 23.11.2014 по 20.02.2015, інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп. за період з грудня 2014 року по травень 2016 року.

Позивач на адресу відповідача направив досудове попередження № 08/569 від 25.03.2016, з вимогою провести оплату суми заборгованості в сумі 1512000,00 грн., відповідач відповідь не надав, оплату за отриманий товар не провів.

У звязку з тим, що відповідач не провів оплату за поставлену продукцію у повному обсязі, позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 1512000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп., інфляційних нарахувань в сумі 740113 грн. 20 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на умови договору поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 та положення ст.ст. 525, 526, 610-612, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві та вказаних вище. При цьому відповідачем підтверджено наявність заборгованості за договором у заявленій позивачем сумі.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та відповідача та надані ними докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог за позовом, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2, ст..11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК)).

Відповідно до ст.. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1, ст. 215 ЦК України).

У ч. 1 ст. 207 Господарського Кодексу України (далі ГК) зазначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Як підтверджується матеріалами справи, між ОСОБА_1 акціонерним товариством Старокраматорський машинобудівний завод (надалі- постачальник, позивач) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Алчевський металургійний комбінат (надалі- покупець, відповідач) був укладений договір поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 (надалі- договір).

Згідно із п. 1.1 договору, за його умовами постачальник приймає на себе зобовязання поставити обладнання (надалі- товар), передати його у власність покупцю, а покупець зобовязаний прийняти і оплатити товар у порядку і на умовах, які передбачені цим договором.

Згідно з п.10.8 договору, всі зміни і доповнення до цього договору є невідємною частиною та дійсні в тому випадку, коли вони здійснені в письмової формі, підписані уповноваженими представниками і скріплені печатками сторін.

Також між сторонами за договором укладена додаткова угода № 1 від 05.08.2014 та специфікації № 1 від 05.08.2013, № 2 від 28.12.2013 та № 3 від 06.01.2014 до договору поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2013 сторонами підписано специфікацію №2 до договору поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013, якою визначено асортимент, кількість, ціну та строк поставки товару (а.с.16-17).

Відповідно до п. 2 вказаної специфікації до договору, оплата здійснюється: 30% передоплата протягом 10 календарних днів, 60% - оплата протягом 30 календарних днів з моменту поставки, 10%- протягом 30 календарних днів з моменту введення в експлуатацію, але не більше 120 календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до ст.179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Між сторонами у справі виникли зобовязання на підставі договору поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 в силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 та додаткова угода № 1 від 05.08.2014 за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, підписаний повноважними представниками сторін, відповідає вимогам, передбаченим статтями 628, 639, 655 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі договору поставки №АМК-1639-2013-пст/5131 від 05.08.2013 позивач передав відповідачу у власність товар (установка листоукладиватиля, креслення 40108.00сб, у кількості 1 штука), загальною вартістю 1800000, 00 грн. без ПДВ, ПДВ -360000,00 грн., разом з ПДВ- 2160000,00 грн.), що підтверджено накладною № 54/179 від 15.10.2014 та товарно- транспортною накладною №173 від 15.10.2014 та №173(2) від 23.10.2014. Товар прийнятий представником відповідача на підставі довіреності № ОПИ № 516 від 15.10.2014. Також на підставі вказаної поставки позивач видав відповідачу рахунок №173 від 15.10.2014.

Позивач зобовязання за договором щодо поставки товару виконав, що підтверджується:

- накладною № 54/179 від 15.10.2014 (а.с.20), яка отримана представником відповідача 15.10.2014, про що свідчить його підпис на цьому документі із зазначенням дати,

- товарно-транспортними накладними № 173 від 15.10.2014 та №173(2) від 15.10.2014 (а.с. 19,22), яка містить підпис представника відповідача та дату.

Відповідач прийняв товар на підставі довіреності № ОПИ № 516 від 15.10.2014 (а.с. 21) без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідач свої зобовязання за договором щодо оплатити за поставлений товар у повному обсязі не виконав, провів часткову оплату на суму 648000 грн. 00 коп. (оплата здійснена 17.02.2014), тому залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 1512000 грн. 00 коп.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку, позивач виступає як кредитор, а відповідач як боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за поставлений товар на підставі умов договору та специфікації №2 від 28.12.2013 до договору.

Наведеними вище обставинами та матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення позивача до суду, у останнього виникло право вимоги з відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 1512000 грн. 00 коп.

Вказана вище сума заборгованості підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 1512000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп. за період з 23.11.2014 по 20.02.2015, інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп. за період з грудня 2014 року по травень 2016 року слід зазначити наступне.

Сплата інфляційних нарахувань і трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відповідно до ст. 625 ЦК України не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до вимог абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство судом встановлено, що загальний розмір інфляційних нарахувань за період з грудня 2014 року по травень 2016 року становить 740126 грн. 64 коп., у той час як заявлена до стягнення сума інфляційних нарахувань становить 740113 грн. 20 грн. З урахуванням обставин справи та норм чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань саме в розмірі заявлених вимог 740113 грн. 20 коп.

Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство судом встановлено, що загальний розмір 3% річних за період з 23.11.2014 по 20.02.2015 становить 69877 грн. 48 коп., у той час як заявлена до стягнення сума 3% річних становить 69877 грн. 47 грн. З урахуванням обставин справи та норм чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення 3%річних саме в розмірі заявлених вимог 69877 грн. 47 коп.

За таких обставин, позов слід задовольнити повністю (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений товар в сумі 1512000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 69877 грн. 47 коп., інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп. (всього на загальну суму 2321990 грн. 67 коп.).

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача обґрунтовано заявлених та задоволений вимог, а саме в сумі 34829 грн. 86 коп.

Сплачена сума судового збору за подання позовної заяви повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення позовних вимог, відповідно до п.1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення у даній справі слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, господарський суд на підставі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Оскільки, згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З урахуванням доводів відповідача за заявами, а також враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат (відповідач у справі) та надати останньому розстрочку виконання рішення у даній справі строком на 4 місяця, а саме - сплату заборгованості перед позивачем в сумі 2321990 грн. 67 коп. та витрат зі сплати судового збору в сумі 34829 грн. 86 коп. (всього 2356820 грн. 53 коп.) здійснювати згідно наступного графіка:

- до 30 вересня 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 31 жовтня 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 30 листопада 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 31 грудня 2016 року в сумі 589 205 грн. 14 коп.

Згідно із ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача обґрунтовано заявлених та задоволений вимог, а саме в сумі 34829 грн. 86 коп.

Сплачена сума судового збору за подання позовної заяви повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення позовних вимог, відповідно до п.1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 22, 49, 77, 82, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Старокраматорський машинобудівний завод до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про стягнення 2321990 грн. 67 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, вул. Вілєсова, буд. 20А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Старокраматорський машинобудівний завод, вул. Конрада Гампера,2, м. Краматорськ Донецької області, , заборгованість за поставлений товар 1512000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 69877 грн. 47коп., інфляційні нарахування в сумі 740113 грн. 20 коп. , витрати зі сплати судового збору в сумі 34829 грн. 86 коп.

3. Надати ОСОБА_1 акціонерному товариству Алчевський металургійний комбінат, вул. Вілєсова, буд. 20А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, , розстрочку виконання рішення у даній справі на 4 місяця, а саме - сплату заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 акціонерного товариства Старокраматорський машинобудівний завод, вул. Конрада Гампера,2, м. Краматорськ Донецької області, в загальній сумі 2356820 грн. 53 коп. здійснювати згідно наступного графіка:

- до 30 вересня 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 31 жовтня 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 30 листопада 2016 року в сумі 589 205 грн. 13 коп.;

- до 31 грудня 2016 року в сумі 589 205 грн. 14 коп.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повне рішення складено та підписано - 10.08.2016.

СуддяОСОБА_4