ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016р. Справа № 914/1723/16

Господарський суд Львівської області в складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави, в особі:

1. Міністерства оборони України, м.Київ

2. Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 №4 (Липники) КЕВ міста Львова, с.Солонка Пустомитівського району Львівської області

про стягнення 82 869,59 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_2 прокурор (службове посвідчення №036664 від 11.12.2015р.);

від позивача-1 ОСОБА_3 представник (довіреність №220/183/д від 08.02.2016р.);

від позивача-2 ОСОБА_4 представник (довіреність №2551 від 20.05.2016р.);

від відповідача ОСОБА_5 - в.о. начальника.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Першим заступником військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова до відповідача ОСОБА_1 №4 (Липники) КЕВ м.Львова про стягнення заборгованості в розмірі 82 869,59 грн.

Ухвалою суду від 23.06.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 05.07.2016р. Ухвалою суду від 05.07.2016р. розгляд справи відкладено на 19.07.2016р. В судовому засіданні 19.07.2016р. оголошено перерву до 26.07.2016р.

Представники прокуратури та позивачів позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник позивача-2 подав клопотання (вх.№30925/16 від 22.07.2016р.) про долучення до матеріалів справи супровідного листа №2901 від 09.06.2016р., акту звірки взаєморозрахунків та розрахунку заборгованості відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників прокуратури, позивачів та відповідача, суд,-

встановив:

02.01.2013р. між ОСОБА_1 №4 (Липники) КЕВ міста Львова (споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова (теплопостачальна організція) було укладено договір №42 про постачання теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію в Гкал, за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п.3.2.2. договору споживач теплової енергії зобовязується оплачувати постачальнику вартість за фактично використану теплову енергію та проведення попередньої оплати, а також інші платежі, передбачені даним договором.

Відповідно до п.6.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів, затверджених органами місцевої влади на підставі виставлених рахунків.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження (п.6.3. договору).

Згідно із п.10.1. договору, він набирає чинності з дня його підписання та діє до 02.01.2014р.

Відповідно до п.10.4. договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Як зазначено у позовній заяві, відповідач свої договірні зобовязання по оплаті теплової енергії не виконує, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем становить 82 869,59 грн. Як вбачається із поданого розрахунку позовних вказана заборгованість виникла за поставлену теплову енергію в гарячій воді за період з травня 2014р. по серпень 2014р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників прокуратури, позивачів та відповідача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідачу постачалась теплова енергія в гарячій воді згідно укладеного з позивачем-2 договору про постачання теплової енергії №42 в гарячій воді, за умовами якого позивач-2 бере на себе зобовязання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію в Гкал, за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п.3.2.2. договору споживач теплової енергії зобовязується оплачувати постачальнику вартість за фактично використану теплову енергію та проведення попередньої оплати, а також інші платежі, передбачені даним договором.

Відповідно до п.6.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів, затверджених органами місцевої влади на підставі виставлених рахунків.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В матеріалах справи містяться рахунки, які виставлялись відповідачу. Відповідно до поданого розрахунку позовних вимог заборгованість відповідача за період з травня 2014р. по серпень 2014р. становить 82 869,59 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, відзив на позов відповідач не подав.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 82 869,59 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то сплата судового збору відповідно до ст.49 ГПК України в розмірі 1 378,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-84, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 №4 (Липники) КЕВ міста Львова (81131, Львівська область, Пустомитівський район, с.Солонка, вул.Повітряна, буд.5, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова (79007, м.Львів, вул.Батуринська, буд.2, ) заборгованість в розмірі 82 869,59 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 №4 (Липники) КЕВ міста Львова (81131, Львівська область, Пустомитівський район, с.Солонка, вул.Повітряна, буд.5, ) в дохід Державного бюджету України 1 378,00 грн. судового збору.

4. Накази видати згідно вимог ст.116 ГПК України, після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 01.08.2016р.

Суддя Петрашко М.М.