ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

16.08.2016 р. Справа№ 914/1994/16

За позовом: ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Михась», м. Львів

за участю третьої особи1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління державної реєстрації Львівської міської ради, м. Львів

за участю третьої особи2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, м. Сокаль Львівської області

про: визнання недійсним рішень загальних зборів ТзОВ «Михась» від 28.04.2016 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (договір про надання правової допомоги від 29.07.2016 року)

від відповідача: не з'явився

від третіх осіб1,2: не з'явилися

Представнику позивача роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось.

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Михась» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Управління державної реєстрації Львівської міської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень загальних зборів ТзОВ «Михась» від 28.04.2016 року.

Ухвалою суду від 01.08.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.08.2016 року, залучено Управління державної реєстрації Львівської міської ради та ОСОБА_2 до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору.

При зверненні з позовною заявою до суду позивачем до позовної заяви долучено заяву (вх.№3841/16 від 29.07.2016 р.) про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд:

1. Накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

2. Заборонити вчинення будь-яких дій ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), ОСОБА_4, ОСОБА_5 та іншим особам щодо відчуження та розпорядження нежитловим приміщенням, загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (в тому числі, але не виключно: укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, лізингу та інших);

3. Заборонити вчинення будь-яких дій, спрямованих на внесення змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Михась» (), в тому числі, але не виключно: щодо зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів, зміни статутного капіталу, зміни складу або інформації про засновників, зміни часток у статутному капіталі та інших);

4. Заборонити вчинення будь-яких дій, щодо укладення, зміни, розірвання будь-яких правочинів від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Михась».

Вказана заява обґрунтовується тим, що після прийняття загальними зборами ТзОВ «Михась» оспорюваних рішень від 28.04.2016 року, ОСОБА_2 окрім внесення змін до відомостей про юридичну особу було здійснено незаконне відчуження нежитлового приміщення, загальною площею 349,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 та накладено обтяження на вказане нежитлове приміщення.

Так, з долученої позивачем до заяви Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №64502965 від 27.07.2016 вбачається, що нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу №1974 від 29.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу - Шоробура-Гірка Н.С.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів №64503167 від 27.07.2016 вбачається, що вказане нежитлове приміщення передане в іпотеку фізичній особі ОСОБА_5 на підставі Договору іпотеки №2067 від 25.07.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Шоробура-Гірка Н.С.

Як зазначає позивач, такі неправомірні дії грубо порушують його права як співзасновника, власника 50% частки в ТзОВ «Михась», та, відповідно, як особи, яка безпосередньо приймає рішення з приводу будь-яких дій щодо розпорядження вказаним майном, за рахунок якого учаснику виплачується вартість частини майна Товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі при виході з Товариства.

З огляду на вчинення ОСОБА_2 ряду незаконних правочинів щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу та відчуження ним нерухомого майна Товариства, у позивача є обґрунтовані підстави побоювання, що ОСОБА_2, разом з іншими особами, може вчиняти і інші незаконні та протиправні дії, щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2, що зумовлює необхідність негайного вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

За своєю правовою природою забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст.67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивач вважає, що в даному випадку наявний зв'язок між конкретними заходами до забезпечення позову, про які йдеться в даній заяві та предметом позовних вимог, оскільки тільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Окрім того, як вбачається з клопотань (вх.№33344/16 від 12.08.2016 р. та вх.№32889/16 від 09.08.2016 р.) позивача про долучення доказів до заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 вчиняються дії, які можуть призвести до припинення Товариства, що додатково підтверджує необхідність негайного вжиття заходів забезпечення позову в межах даного судового спору.

Відповідно до положень пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. У відповідності до пункту 9 вказаної Постанови виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд дійшов висновку про її часткове задоволення в частині вимог про заборону вчинення будь-яких дій, спрямованих на внесення змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Михась» (), в тому числі: щодо зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів, зміни статутного капіталу, зміни складу або інформації про засновників, зміни часток у статутному капіталі та інших; та про заборону вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Михась» дій щодо укладення, зміни, розірвання будь-яких правочинів в частині відчуження майна Товариства.

Оскільки дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Михась», здійснюються у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», то суд вважає за доцільне конкретизувати коло осіб (суб'єктний склад), на яких поширюється (стосується) вказаний засіб забезпечення позову будь-якими суб'єктами державної реєстрації, які визначені даним Законом.

Вжиття таких заходів забезпечення позову не утруднює та не призводить до припинення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Михась», оскільки напряму не пов'язане із його господарською діяльністю. Такі заходи до забезпечення позову є співмірними і адекватними заявленим позовним вимогам про визнання недійсним рішень загальних зборів ТзОВ «Михась» від 28.04.2016 року.

Разом з тим, відповідно до п.6.6. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» Господарським судам слід виходити із законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 ГК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Оскільки предметом позову у даній справі є визнання недійсним рішень загальних зборів ТзОВ «Михась» від 28.04.2016 року, то такі заходи забезпечення позову як накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; та заборона вчинення будь-яких дій ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), ОСОБА_4, ОСОБА_5 та іншим особам щодо відчуження та розпорядження нежитловим приміщенням, загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (в тому числі, але не виключно: укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, лізингу та інших) не пов'язані з предметом спору, а отже, не підлягають застосуванню.

Крім того, на час розгляду судом заяви розглядуваний об'єкт перебуває у власності іншої особи, тому суд виходить із презумпції правомірності правочину (щодо набуття у власність вказаного майна) допоки не встановлено інше.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не позбавлений права та можливості звернутися до суду з позовними вимогами з відповідним способом захисту, де клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно буде співмірне з предметом позову.

Поряд з цим, суд дійшов висновку про часткове задоволення п. 4 прохальної частини заяви про забезпечення позову з огляду на превентивну функцію інституту забезпечення позову, оскільки як підтверджено матеріалами справи у період після прийняття оспорюваного рішення зборів учасників Товариства здійснювалось відчуження об'єкта нерухомості без достатньої, на думку позивача, правової підстави.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обґрунтованість вимог заявника щодо забезпечення позову та імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити частково.

2. Заборонити будь-яким суб'єктам державної реєстрації, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», вчинення дій, спрямованих на внесення змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Михась» (), в тому числі, але не виключно: щодо зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів, зміни статутного капіталу, зміни складу або інформації про засновників, зміни часток у статутному капіталі, припинення юридичної особи.

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Михась» від свого імені вчиняти дії щодо укладення, зміни, розірвання будь-яких правочинів щодо відчуження власних об'єктів нерухомості та іншого майна, яке підлягає реєстрації.

Ухвала є виконавчим документом в розумінні ст.ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження», набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з дати її прийняття.

Суддя Кидисюк Р.А