ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" серпня 2016 р.Справа № 916/1747/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Бабич К.М. - на підставі довіреності № 45 від 22.06.2016р.

Від відповідача-1: не з'явився;

Від відповідача-2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "БТА БАНК" до відповідачів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (відповідач-2) про визнання договору оренди недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 30.06.2016р. Публічне акціонерне товариство "БТА БАНК" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3( відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (відповідач-2) про визнання договору оренди недійсним.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2016р. було порушено провадження по справі № 916/1747/16 з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідачі в засідання суду призначені на 15.07.2016р. та 01.08.2016р. не з`явилися, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 01.07.2016р. та 15.07.2016р. були направлені за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та у спеціальних витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 01.07.2016р.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання. При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувалися на адресу відповідача зазначеною в позовній заяві та підтвердженою витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 18.07.2016р., суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 01.08.2016 року після повернення з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

06 листопада 2007 року між ВАТ "БТА Банк" (яке змінило своє найменування на ПАТ "БТА Банк" та ОСОБА_5 укладено договір про відкриття кредитної лінії з лімітом в 750 000,00 доларів США під 15,5 % річних, строком дії до 06 листопада 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вищезазначеним кредитним договором, 06.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством "БТА БАНК" ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавці передали банку в іпотеку нежилі будівлі загальною площею 765,6 кв.м., які знаходяться за адресою АДРЕСА_2 та належать іпотекодавцям на праві спільної часткової власності - по 1 /2 частці кожному.

Однак, як встановлено апеляційним судом Одеської області в рішенні від 06.02.2014р. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 належним чином не виконували умови кредитного договору, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість щодо сплати чергових платежів. Станом на 05.06.2012 року загальна заборгованість склала 2 950 925,23 грн.

На підставі вищевикладеного Публічне акціонерне товариство "БТА БАНК" просив позов задовольнити та звернути стягнення не предмет іпотеки за відповідним договором, на нежилі будівлі загальною площею 765,6 кв.м. вартістю 3 315 000,00 грн. без ПДВ, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2, заставодавцями яких є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, шляхом набуття права власності ПАТ "БТА Банк" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № І 001/07-0 від 06.11.2007 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що вищезазначене рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, 26.03.2013 року представник ПАТ "БТА Банк" звернувся до суду з апеляційною скаргою про скасування оскаржуваного рішення з постановлениям нового рішення про задоволення позову.

06.02.2014р. апеляційним судом Одеської області було винесено рішення, яке набрало законної сили та залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28.05.2014р., відповідно до якого звернено стягнення на предмет іпотеки а саме: нежилі будинки що знаходяться за адресою АДРЕСА_2; припинено право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на нежилі будинки що знаходяться за адресою АДРЕСА_2; визнано право власності на нерухоме майно яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 за ПАТ "БТА БАНК".

12.02.2016р. Публічне акціонерне товариство "БТА БАНК" зареєструвало право власності на майно яке розташоване за адресою АДРЕСА_2.

Однак, як зазначає позивач, йому стало відомо про існування договору оренди нежитлового приміщення №5-01-16 від 05.01.2016р., за яким Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 передав частину приміщень за адресою АДРЕСА_2 в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на строк з 05.01.2016р. до 31.12.2018р.

Враховуючи той факт, що Публічне акціонерне товариство "БТА БАНК" не надавало будь-яких прав Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 на укладення вищезазначеного договору, банк звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3( відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (відповідач-2) про визнання договору оренди недійсним.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

В позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним Договір оренди нежитлового приміщення №5-01-16 від 05.01.2016р., за яким Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 передав частину приміщень за адресою АДРЕСА_2 в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на строк з 05.01.2016р. до 31.12.2018р.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На момент укладення оскаржуваного договору, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 був обізнаний про існування рішення апеляційного суду Одеської області від 06.02.2014р, яке набрало законної сили, відповідно до якого звернено стягнення на предмет іпотеки а саме: нежилі будинки що знаходяться за адресою АДРЕСА_2; припинено право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на нежилі будинки що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 та визнано право власності на нерухоме майно яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 за ПАТ "БТА БАНК".

Однак, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 навмисно замовчав перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 факт існування вищезазначеного рішення за яким його позбавлено права часткової власності на нежилі будинки що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 та що таке право власності визнано за ПАТ "БТА БАНК".

Відповідно до ч.1 ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України та ст. 208 Господарського кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариство Публічного акціонерного товариства "БТА БАНК" підлягають задоволенню, як обґрунтовані, законні та підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК України лід стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь позивача на витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 378,00 грн. оскільки порушення прав позивача відбулось з вини Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 32,33,44,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "БТА БАНК" до відповідачів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (відповідач-2) про визнання договору оренди недійсним - задовольнити.

2. Визнати недійсним Договір оренди нежитлового приміщення №5-01-16 від 05.01.2016р., за яким Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 передав частину приміщень за адресою АДРЕСА_2 в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на строк з 05.01.2016р. до 31.12.2018р.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємцем ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "БТА БАНК" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 75; код 14359845) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 08 серпня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев