ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р.Справа № 922/30/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз"
про стягнення 14 147 756,94 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність №14-94 від 18.04.2014 р.;

представник відповідача - ОСОБА_2, довіреність №03/3656 від 30.12.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 5305075,69 грн., пеню у розмірі 7 829 172,26 грн., суму на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 421 269,61 грн. та 3% річних у розмірі 592 239,38 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує простроченням грошового зобов'язання за Договором на купівлю-продаж природного газу №13-184Н від 04 січня 2013 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 січня 2016 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 21 січня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03 березня 2016 року продовжено строк розгляду справи на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15 березня 2016 року призначено по справі №922/30/16 судово-економічну експертизу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15 березня 2016 року зупинено Провадження у справі 922/30/16 до одержання судом результатів судово-економічної експертизи.

09 липня 2016 року до Господарського суду Харківської області від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 Міністерства юстиції України надійшов висновок експерта разом із матеріалами справи №922/30/16.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 серпня 2016 року провадження у справі № 922/30/16 поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 09 серпня 2016 року.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог у зв'язку з тим, що борг за спірним Договором повністю сплачений на підставі укладеного між Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" доручення №104/1 від 03 серпня 2015 року, а оскільки позивачем свого обов'язку за договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу не виконано, то у відповідача не виникло обов'язку виконання зустрічного зобов'язання.

В судовому засіданні 09 серпня 2016 року представники позивача та відповідача не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/30/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" був укладений Договір на купівлю-продаж природного газу №13-184Н від 04 січня 2013 року (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013-2015 роках природний газ (Газ), а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору (пункт 1.1. Договору в редакції Додаткової угоди №6 від 22 грудня 2014 року).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У відповідності до пункту 6.1. Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 28 квітня 2014 року) оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ним на виконання умов Договору протягом січня 2013 року - червня 2015 року було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 524 233 874,35 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (т. 1, арк. с. 57-89).

Проте, як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання в частині здійснення розрахунку виконав частково, в зв'язку з чим за відповідачем існує заборгованість станом на 27.10.2015 року в розмірі 5 305 075,69 грн. Також позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені в розмірі 7 829 172,26 грн. згідно з пунктом 7.2. Договору, 3% річних у сумі 592239,38 грн. та інфляційні втрати в розмірі 421 269,61 грн. на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив повністю посилаючись на те, що ним було сплачено позивачу суму заборгованості в строки визначені умовами договору. Оскільки сторони в договорі визначили взаємні права та обов'язки, а обов'язком відповідача було надати підписані та скріплені печаткою акти приймання-передачі природного газу, а обов'язок позивача полягав у звірянні обсягів переданого газу та погодження зі своєї сторони актів, наданих відповідачем, або наданням письмової відмови від підписання акта.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно приписів статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Суд звертає увагу на те, що відповідач повністю погасив заборгованість з поставленого природного газу на підставі укладеного між Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" доручення №104/1 від 03 серпня 2015 року, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" проводить фактичну оплату за Договором на купівлю-продаж природного газу №13-184Н від 04 січня 2013 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Відповідно до звіту №2-10 від 31.10.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" здійснило відповідачу фактичну оплату за спірним Договором в розмірі 5 891 643,14 грн., що не заперечувалось представником позивача.

Отже, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 5 305 075,69 грн. у зв'язку з тим, що заборгованість було погашено до моменту подачі позову.

Щодо суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, які нараховані позивачем за прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання стосовно оплати отриманого природного газу з січня 2013 року по червень 2015 року включно, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, встановленню судом підлягає факт, чи порушено відповідачем порядок і строк виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до статей 612, 613 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Поряд з цим необхідно зазначити, що доводи викладені Позивачем у запереченнях на відзив Відповідача відносно того, що Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" своєчасно склавши та направивши на адресу Позивача акти приймання-передачі природного газу сам підтвердив факт постачання йому природного газу не заслуговують на увагу, у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.8.5., 8.5.1. та 8.5.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №420 від 19.04.2012 року (надалі - Постанова) (чинною на час укладення договору та складання актів приймання-передачі природного газу) введено термін балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ, який забезпечується фізичним та комерційним балансуванням (п.2.9. Постанови), до 5-го числа місяця, наступного за звітним, ГП (газорозподільне підприємство), ГТП (газотранспортне підприємство) та ГДП (газодобувне підприємство) разом з постачальниками газу та споживачами оформляють, підписують та скріплюють печатками акти приймання-передачі газу. У разі, якщо споживач має договірні відносини з постачальником, який не погоджується оформити з таким споживачем акти приймання-передачі газу, обсяг перевитрат газу вважається обсягом постачання газу гарантованим постачальником, на території здійснення ліцензованої діяльності якого знаходиться споживач постачальника.

Відповідно до п. 8.5., 8.5.1. та 8.5.3 Постанови, до 5-го числа місяця, наступного за звітним, ГП (газорозподільне підприємство), ГТП (газотранспортне підприємство) та ГДП (газодобувне підприємство) разом з постачальниками газу та споживачами оформляють, підписують та скріплюють печатками акти приймання-передачі газу. У разі, якщо споживач має договірні відносини з постачальником, який не погоджується оформити з таким споживачем акти приймання-передачі газу, обсяг перевитрат газу вважається обсягом постачання газу гарантованим постачальником на території здійснення ліцензованої діяльності якого знаходиться споживач постачальника.

До 12-го числа місяця, наступного за звітним, ГП, ГТП та ГДП разом з постачальниками газу на підставі актів приймання-передачі газу складають і підписують реєстри реалізації газу споживачам за звітний місяць окремо по кожному постачальнику. До 15-го числа місяця, наступного за звітним, Оператор на підставі аналізу звітів про надходження та реалізацію газу, актів приймання-передачі газу, реєстрів реалізації газу, інших матеріалів, наданих постачальниками, ГП, ГТП та ГДП, складає інформацію про надходження та реалізацію газу споживачам у розрізі кожного постачальника.

Таким чином, нормативно описана процедура передбачає, що встановити, хто був постачальником природного газу конкретному споживачу можливо лише на підставі актів приймання-передачі природного газу, які складаються в кінці місяця.

Відповідно до ч. 4 ст. 512 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Укладеним між сторонами Договором сторони визначили умови та порядок передачі газу (розділ 3 Договору) та порядок та умови проведення розрахунків (розділ 6 Договору).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У відповідності до пункту 6.1. Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 28 квітня 2014 року) оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Суд, аналізуючи зміст Договору, бере до уваги однакове для всього змісту договору значення слів і понять та загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, а також здійснює порівняння вищевказаних пунктів договору зі змістом інших його частин, усім його змістом та намірами сторін.

Вищенаведені пункти Договору є взаємопов'язаними, оскільки своєчасне підписання уповноваженим представником позивача, скріплення печаткою акта приймання-передачі та його своєчасне повернення відповідачу дає змогу останньому здійснити своєчасний та остаточний розрахунок за поставлений газ.

Сторони самостійно і вільно встановили не лише умови проведення розрахунку, а й порядок та умови передачі газу, тобто засвідчення факту, який є підставою для розрахунку - підписання акту приймання-передачі, який фіксує факт здійснення певної господарської операції і підтверджує факт виконання сторонами своїх цивільно-правових i господарсько-правових зобов'язань (ч. 8 ст. 193 Господарського кодексу України i статті 527 та 545 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, аналіз змісту наведених пунктів дає підстави дійти висновку, що сторони узгодили такий порядок проведення розрахунків, відповідно до якого відповідач не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, має надати позивачу належно оформлений акт приймання-передачі, а позивач не пізніше 8-го числа повинен повернути відповідачу один примірник оригіналу акта приймання передачі.

Лише за умови повернення акту, відповідач (до 20-го числа) мав здійснити остаточний розрахунок за фактично переданий газ.

Прострочення виконання зобов'язання починається з наступного дня після повернення відповідачу підписаних актів приймання-передачі природного газу, оскільки такий розрахунок відповідач мав здійснити на підставі первинних документів, в даному випадку актів приймання-передачі.

Відповідач направив позивачу супровідні листи та акти з січня 2013 року по червень 2015 року включно, які були отримані позивачем.

Вищезазначений факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями кур'єрських повідомлень та описами вкладень до них (т. 2, арк. с. 11-52).

Позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують факт своєчасного повернення відповідачу актів приймання-передачі природного газу за Договором (звіряння обсягів переданого газу), таким чином відмовився прийняти належне виконання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем доведено, що невиконання ним грошового зобов'язання у строки, встановлені Договором, мало місце через прострочення кредитора - позивача, оскільки останнім не вчинено дій, визначених Договором не повернуто в передбачені Договором строки підписані та скріплені печатками акти приймання-передачі, чим не виконано зобов'язання, встановлені Договором.

Позивач в свою чергу не довів належними доказами своєчасність підписання та повернення актів приймання-передачі відповідачу, що призвело до неможливості здійснення ним остаточного розрахунку за поставлений газ, як того вимагають умови Договору.

Позиція позивача, що оплата не має залежності з фактом підписання актів приймання-передачі та їх поверненням відповідачу, не приймається судом до уваги, оскільки положення Договору застосовуються в їх сукупності та взаємозв'язку, а позивач, ігноруючи взяті на себе Договором обов'язки з повернення актів відповідачу (передбачені Розділом 3 Договору), приймає до уваги лише Розділ 6 Договору (Порядок та умови проведення розрахунків).

Отже суд встановив факт порушенням позивачем умов Договору щодо строків повернення актів, які, в свою чергу є безумовною підставою для здійснення відповідачем остаточних розрахунків, оскільки такий порядок встановлено Договором, а договір для сторін є обов'язковим.

Тому відповідач звільняється від відповідальності, яка передбачена ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення відповідачем не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку щодо безпідставності нарахування сум інфляційних втрат та 3% річних, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Стосовно вимоги позивача про стягнення пені, то така вимога є неправомірною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки: статтею 611 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом - сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст. 550 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до пункту 7.2. Договору (в редакції додаткової угоди №2 від 31 грудня 2013 року), у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, Покупець не здійснить оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобов'язується сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Однак, відповідно до п. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Тому для наявності правових підстав стягнення пені встановленню судом підлягає факт наявності вини відповідача у порушенні зобов'язання.

Відповідачем вчинено всі дії, передбачені Договором для належного виконання зобов'язання направлено позивачу акти приймання-передачі для підписання та повернення відповідачу.

Саме позивач порушив умови Договору щодо порядку та строків повернення актів, а тому відповідачем доведено і відсутність своєї вини, оскільки відповідач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, а порушення грошового зобов'язання не настало.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо безпідставності нарахування суми пені, а тому відмовляє в цій частині в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, та те, що позивачем не надано достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги заперечив та спростував, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при відмові в позові судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, статтями 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

справа №922/30/16