ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" серпня 2016 р.Справа № 924/668/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Гречани", м. Хмельницький

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліміт", м. Хмельницький;

2. Приватного підприємства "Зарічбуд", м. Хмельницький

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу:

- земельної ділянки площею 3,18 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Вокзальна, 138, кадастровий номер :14:004:0182, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю „Ліміт, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 (серія та номер 428, виданий 09.04.2014 р.);

- земельної ділянки площею 6 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0068, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, власником якої є Приватне підприємство „Зарічбуд, , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 (серія та номер 2193, виданий 22.12.2014р.);

- земельної ділянки площею 13.2351 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0066,реєстраційний номер нерухомого майна: 01, власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю „Ліміт, , посвідчений 22.12.2014 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_2;

- земельної ділянки площею 3,2751 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0071, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю „Ліміт, , посвідчений 22.12.2014 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_2;

- земельної ділянки площею 6 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно Окружна, кадастровий номер :33:001:0067, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю „Ліміт, , посвідчений 22.12.2014 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_2;

- повернення сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Гречани вказаних вище земельних ділянок

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 директор СТОВ „Агрофірма „Гречани,

ОСОБА_4 за довіреністю від 14.07.2016р.

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: не прибув.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого просить суд (із врахуванням уточнення позовних вимог, які прийняті судом) визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок у місті Хмельницькому згідно переліку та повернути Сільськогоспо-дарському товариству з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Гречани вказані вище земельні ділянки.

Крім того, позивачем разом із позовною заявою в порядку ст.ст.66, 67 ГПК України подано заяву про забезпечення позову від 19.07.2016р.

Відповідно до вказаної заяви позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 3,18 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Вокзальна, 138, кадастровий номер :14:004:0182, реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

- земельну ділянку площею 6 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул, Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0068, реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

- земельну ділянку площею 13,2351 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0066, реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

- земельну ділянку 3,2751 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0067, реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

- земельну ділянку площею 6 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0067, реєстраційний номер нерухомого манна: 01.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що згідно п.3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову умовою до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України).

Стверджує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язаним тощо).

Причиною, у зв'язку з якою необхідно забезпечити позов, є обґрунтоване припущення про неможливість виконання можливого рішення суду в частині повернення позивачу земельних ділянок за недійсним правочином. Це припущення ґрунтується на твердженні самих відповідачів про необхідність поповнення обігових засобів шляхом реалізації спірних активів.

Позивач стверджує, що у своїх зверненнях, направлених на припинення іншого забезпечення на ці ж земельні ділянки у справі за позовом учасника СТОВ „Агрофірма Гречани про визнання недійсними цих спірних договорів, що розглядається Хмельницьким міськрайонним судом, ТОВ „Ліміт та ПП „Зарічбуд прямо вказують про їх намагання реалізувати спірні земельні ділянки:

Таким чином, позивач стверджує, що після звернення до суду та накладення арешту на майно у іншій цивільній справі, відповідачі намагаються припинити це забезпечення, обґрунтовуючи необхідністю реалізації земельних ділянок, що є предметом і цього господарського спору, та необхідністю виконання за рахунок цього спірного майна інших своїх зобов'язань.

Реалізація таких намірів відповідачів призведе до неможливості повернення цих спірних земельних ділянок.

Згідно п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11. №16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Інформація, яка ідентифікує предмет забезпечення, зазначена у позові і відповідає предмету в частині витребуваного майна, реквізити якого зазначені в інформаційних довідках та договорах, що додані до позову.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що накладення арешту на предмет позову є адекватним, спів розмірним із заявленими вимогами, а припущення про необхідність його застосування - обґрунтованим.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та оцінивши доводи, викладені у ній на відповідність фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства України, приймає до уваги таке.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 (з подальшими змінами від 12.06.2009р.) „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік заходів до забезпечення позову, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Зокрема, позов забезпечується забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно з абз.2 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від №16 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову (далі Постанова Пленуму ВГСУ №16) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до абз.3 п.1. Постанови Пленуму ВГСУ №16 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Абзацом 2 пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 визначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, відповідно до абз.3 п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Абзацом 4 п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 передбачено, що обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Судом до уваги приймається, що відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВГСУ №16 обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити з такого.

Зокрема, пунктом 7.2. Постанови визначено, що за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Відповідно до п.9 вказаної Постанови Пленуму ВГСУ №16 передбачено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно зазначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Як вбачається із змісту заяви позивача про забезпечення позову, останній посилається лише на свої припущення відчуження земельних ділянок, про які зазначають відповідачі у своїх поясненнях у цивільній справі, яка знаходиться в провадженні Хмельницького міськрайонного суду. Натомість, позивач не навів доказів реального вчинення відповідачами будь-яких дій щодо відчуження земельних ділянок за спірними правочинами.

Судом приймається до уваги, що позивачем в порушення вимог ст.67 ГПК України та положень абз.2 п.3, абз.4 п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 не надано доказів на підтвердження доводів щодо вчинення відповідачами чи іншими особами дій, спрямованих на відчуження земельних ділянок або доказів, які б підтверджували, що відповідачі намагаються вчинити дії, які унеможливлять або утруднять у майбутньому виконання рішення господарського суду в даній справі.

Крім того, позивачем при зверненні із заявою про забезпечення позову подано суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 689,00 грн. із зазначенням „призначення платежу: судовий збір за позовом СТОВ „Агрофірма „Гречани / господарський суд Хмельницької області, що не узгоджується із вимогами Закону України „Про судовий збір щодо порядку сплати судового збору. Натомість, у призначенні платежу необхідно було вказати п.2.3 ч.4 вказаного Закону „судовий збір за забезпечення позову.

Відтак, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, на підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

У Х В А Л И В:

У заяві позивача від 19.07.2016р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки: площею 3,18 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Вокзальна, 138, кадастровий номер :14:004:0182, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, площею 6 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул, Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0068, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, площею 13,2351 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0066, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, площею 3,2751 га, яка розташована за адресою: м.Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0067, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, площею 6 га, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, кадастровий номер :33:001:0067, реєстраційний номер нерухомого манна: 01, відмовити.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Гагаріна, 5 м. Хмельницький, 29000) прост. кореспонд.

3 - відповідачу-1 (проспект Миру, 63, м. Хмельницький, 29000) прост. кореспонд.

4 - відповідачу-2 (АДРЕСА_1, 29000) прост. кореспонд.