ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року Справа № 915/648/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді ВасильєвоїЛ.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В., розглянуши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Морський спеціалізований порт Ніка Тера, 54052, м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 23, а/с 1003

до відповідача: Компанії Sandypool Limited (Reg. № НЕ 101936, місцезнаходження: Arch. Makariou 146 Alfa Building 4 th Floor, PC 3021, г. Лимассол, Кипр)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 54000, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 31Б/9

про: визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 березня 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 185, про стягнення з ТОВ МСП Ніка-Тера на користь Компанії Sandypool Limited заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за кредитним договором № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. із змінами і доповненнями в сумі 767750,85 доларів США за період з 02.12.2014р. по 22.03.2015р. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн.

Представники сторін:

Від позивача, ОСОБА_3, довіреність №06/НК-01 від 04.01.16 року

Від відповідача, ОСОБА_4, довіреність від 27.04.16 року

Від 3-ї особи, представник не з"явився

В квітні 2015р. позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 березня 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 185, про стягнення з ТОВ МСП Ніка-Тера на користь Компанії Sandypool Limited заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за кредитним договором № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. із змінами і доповненнями в сумі 767750,85 доларів США за період з 02.12.2014р. по 22.03.2015р. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує наступним:

договір № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. із змінами і доповненнями за своїм смислом не є кредитним договором та не відноситься до жодної з перелічених категорій договорів, вказаних в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172;

надана відповідачем виписка з рахунку позивача не є випискою у розумінні пп.б п.2 Переліку від 29.06.1999р. № 1172;

відсутність заборгованості з нарахованих та не сплачених відсотків по договору № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. із змінами і доповненнями в сумі 767750,85 доларів США за період з 02.12.2014р. по 22.03.2015р.;

між позивачем та відповідачем існує спір щодо порядку нарахування відсотків за користування коштами та строків позовної давності стосовно заборгованості.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з наступних підстав:

виконавчий напис вчинений у відповідності до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат»;

документи, подані відповідачем у повній відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172;

ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.12.2015р. у справі №490/6198/15-ц вже встановлено правомірність оспорюваного виконавчого напису, з огляду на відсутність порушення нотаріусом вимог ст.87 Закону України Про нотаріат, отже ці обставини у відповідності до положень ст.35 ГПК України не потребують повторного доказування у справі № 915/648/15;

правомірність вчиненого виконавчого напису підтверджується також результатами позапланової перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_2

Третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом щодо безпосередньої участі у судовому розгляді справи не скористалась. Нею надані пояснення стосовно позову, в яких також вказано, що виконавчий напис вчинено в межах повноважень, наданих нотаріусу ст.ст.87-88 Закону України Про нотаріат в Україні» та на підставі документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

22.12.2015 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про направлення господарським судом до Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр звернення про надання правової допомоги, з метою встановлення змісту норм матеріального права Республіки Кіпр, стосовно необхідності отримання кредитодавцем (відповідачем у справі), резидентом республіки Кіпр, спеціальної ліцензії чи реєстрації в реєстрі фінансових установ.

До господарського суду 03.08.2016р. надійшла заява від відповідача про відкликання вищевказаного клопотання. У судовому засідання 05.08.2016р. представник відповідача вказану заяву підтримав.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не виконана вимога п.3 ухвали господарського суду від 19 січня 2016 року щодо оплати витрат, які виникають у звязку з запитом (ст.9 Угоди між Україною та Республікою Кіпр), зважаючи на приписи п.9.1. двосторонньої угоди від 18.03.2005 року, суд вважає, що вказана вище заява про фактичну відмову від клопотання щодо направлення судом до Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр звернення про надання правової допомоги підлягає задоволенню.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами, наданими учасниками процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

встановив:

18.05.2005 року сторони уклали договір № VIL/18/03/05 згідно умов якого відповідач зобовязався надати позивачу кошти в сумі 700000 доларів США на строк до 17.03.2010р., а останній зобовязався їх повернути у встановлений строк та сплатити за користування кредитом 6% річних.

У подальшому сторонами в період з грудня 2005 року по жовтень 2013р. було укладено ще 19 додаткових угод, якими змінювалась сума позики, проценти за її користування, порядок їх нарахування, строки сплати, банківські реквізити, адреси, тощо(т.1 а.с.а.с.19-46).

22.03.2015р. відповідач звернувся з заявою до 3-ї особи про вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за кредитним договором № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. із змінами і доповненнями в сумі 767750,85 доларів США за період з 02.12.2014р. по 22.03.2015р. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн.

На підставі вказаної заяви та доданих до неї документів(оригінал кредитного договору № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. із змінами і доповненнями, оригінал виписок №3 по кредитному рахунку № VIL/18/03/05 від 17.02.2015р., оригінал висновку №3/08/12 судового експерта, копія Реєстраційного свідоцтва та відповідних додатків до нього про реєстрацію в Управлінні НБУ в Миколаївській області кредитного договору та додаткових угод до нього, оригінал Свідоцтва про передачу заяви від 19.03.2015р., копія довіреності представника), нотаріусом був вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за кредитним договором № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. із змінами і доповненнями в сумі 767750,85 доларів США за період з 02.12.2014р. по 22.03.2015р. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн.(т.2 а.с.10-74), який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Приписи статей 15 та 18 Цивільного кодексу України встановлюють, що кожна особа має право на захист свого цивільного права, в тому числі й нотаріусом шляхом вчинення останнім виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтями 87-88 Закону України «Про нотаріат в Україні», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому законодавець визначив умови для вчинення виконавчого напису: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 № 296/5 затверджено Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

На виконання вищевказаного закону Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вказаний Перелік № 1172 містить розділ 2 з назвою «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На нього є посилання у оспорюваному виконавчому написі.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що укладений між сторонами договір № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. не є кредитним договором.

Припис статті 1054 Цивільного кодексу України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтвердили, що він є банківською чи фінансовою установою.

За своєю правовою природою договір № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р. є договором позики. Правовідносини в ході виконання такого договору регулюються нормами параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.12.2015р. у справі № 915/1963/15, яке набрало законної сили, дана правова оцінка аналогічному договору, укладеному між позивачем та відповідачем.

Судом встановлено, що відповідач - Компанія Sandypool Limited є компанією, резидентом Республіки Кіпр, але вона не є банком або іншою фінансовою установою за законодавством України. До правовідносин, які виникли між сторонами за Договором № S/12/05/05 від 12 травня 2005р. слід застосувати положення цивільного законодавства України щодо позики.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, на правовідносини, що виникли між сторонами, не поширюються положення ст. 18 Цивільного кодексу України, ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат в Україні», глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та Постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, обовязковою умовою для вчинення виконавчого напису в розумінні ст. 88 ЗУ "Про нотаріат в Україні" та підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 1172 є безспірність заборгованості боржника.

Разом з тим, між сторонами існує спір щодо суми, порядку сплати та строків позовної давності по відсотками по договору № VIL/18/03/05 від 18.03.2005р.: 12.06.2014 року на адресу позивача надходила вимога без номеру та дати про сплату суми боргу (в порядку ст. 530 ЦКУ) за вх. №856 відносно сплати відсотків, нарахованих за кредитним договором №VIL/18/03/05 від 18.03.05 р. Відповідь на зазначену вимогу була надана 17.07.2014 року №1237/нк-07, позивачем було повідомлено свої заперечення щодо порядку нарахування та пропуску строку нараховування заборгованості.

11.03.2015року на адресу позивача надходила заява №15 від 03.03.2015 року від відповідача з вимогою про виплату заборгованості в порядку ст.530 ЦКУ та про перерахування в семиденний термін з дати одержання заяви суми заборгованості за період з 18.03.2005 року до 01.12.14 р. в сумі 767750,85 доларів США.

Зазначена заява була передана приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Позивачем було надано відповідачу відповідь на зазначену заяву через вказаного нотаріуса (лист від 13.03.2015 року №522/нк-03), якою було заперечено наявність такої заборгованості(т.1 а.с.50-59).

Для вчинення виконавчого напису відповідно до розділ 2 Переліку № 1172 відповідач повинен був надати засвідчену виписку з рахунку позивача.

Договір №VIL/18/03/05 від 18.03.05 року укладено позивачем на отримання позики від нерезидента.

Регулювання отримання коштів за цим договором здійснюється Положенням про порядок отримання резидентами кредитів,позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затвердженого Постановою правління НБУ від 17.06.2004, N 270. Згідно з п.2.18. вказаної постанови (в редакції станом на дату укладання договору) обслуговування операцій за відкритими резидентами-позичальниками в Україні рахунками в межах одного договору має проводитися тільки через один уповноважений банк (підрозділ банку), який дав згоду на обслуговування операцій за договором [(зарахування іноземної валюти на рахунок резидента-позичальника в уповноваженому банку, що надходить від нерезидента як кредит, списання іноземної валюти на користь нерезидента з рахунку резидента-позичальника в рахунок погашення кредиту (основної суми, процентів тощо), а також виконання інших зобов'язань, передбачених відповідним договором)].

За умовами п.3.1.1 договору №VIL/18/03/05 від 18.03.05 року передбачалось, що позика за договором буде перераховуватись на розрахунковий рахунок позичальника у філіалі ВАТ «Морський транспортний банк». Відповідно до реєстраційного свідоцтва управління НБУ в Миколаївській області №3 від 28.03.2005 р. уповноваженим обслуговуючим банком було визначено ВАТ «Морський транспортний банк». Додатковою угодою №13 від 05.11.10р. до договору уповноваженим обслуговуючим банком було визначено ПАТ «Марфін банк».

Отже, випискою з рахунка боржника, яка повинна бути надана, є виписка з обслуговуючого банку ПАТ «МАРФІН БАНК». Документ під назвою «витяг №3 по кредитному рахунку №VIL/18/03/05 від 18.03.05 року», наданий відповідачем нотаріусу, складений не обслуговуючим банком ПАТ «Марфін Банк» і не містить жодної відмітки чи підпису стосовно того, що він складався якоюсь банківською установою. Вказаний витяг підписаний директором Компанії «Sandypool Limited» Ейрини Константану і саме підпис директора засвідчено Вазкеном Медзаворіаном, службовцем Лімассола з правом підпису, підпис Вазкена Медзаворіана засвідчено окружним інспектором Адонісом Киріаку та вказано про відсутність відповідальності службовців за зміст документу.

Таким чином, надана відповідачем виписка, не є документом, передбаченим розділ 2 Переліку № 1172.

Припис абз.1 п.п.3.1.пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що для вчинення виконавчого напису нотаріус обовязково перевіряє період виникнення у кредитора права вимоги.

У заяві відповідача на вчинення виконавчого напису вказано, що заборгованість виникла за період з 02.12.2014 року по 22.03.2015 року, але в цій заяві відповідач вказує інший період виникнення заборгованості - 01.12.2014р.

Висновок №3/08/12 від 19.01.15 експертного-економічного дослідження документів фінансово-кредитних операцій вказує, що заборгованість за відсотками станом на 01.12.14 року з початку дії договору складає 767750,85 доларів США. Відповідно до додаткової угоди №15 від 27.06.2011 року до договору №VIL/18/03/05 р від 18.03.05 року підпункт 3.2.3 договору було викладено в редакції, яка передбачає, що погашення відсотків за фактичний період користування кредитом на фактичну суму заборгованості повинно проводитися щомісячно в останній день поточного місяця за поточний місяць, а також в день повернення заборгованості по кредиту в повній сумі.

Як свідчать дані бухгалтерського обліку позивача 29.12.2014 року ним були нараховані щомісячні відсотки за користування коштами по договору №VIL/18/03/05 р від 18.03.05 за грудень місяць 2014 року в сумі 13 845,09 доларів США, які були сплачені 29.12.2014 року; 31.01.2015 року були нараховані щомісячні відсотки за січень місяць 2015 року в сумі 13 845,09 доларів США, які були сплачені 30.01.2015 року;

27.02.2015р. року позивач нарахував щомісячні відсотки за користування коштами за лютий місяць 2015 року в сумі 12 505,24 доларів США, які були сплачені 27.02.2015 року. Поточні відсотки за березень 2015 року в сумі 13845,09 доларів США були нараховані 31.03.2015 року, тобто вже після вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказані обставини свідчать про спірність суми вказаної заборгованості.

Суд відхиляє посилання відповідача на судові рішення у справі №490/6198/15-ц як на встановлений факт правомірності вчиненого виконавчого напису, оскільки при розгляді вказаної справи не встановлювалась правова природа договору №VIL/18/03/05 від 18.03.05 року. В постанові Апеляційного суду Миколаївської області від 17.12.2015р. зазначено, що у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню з інших підстав.

Вищезазначене свідчить, що надані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують факт безспірності заборгованості боржника, не відповідають вимогам ст. 88 Закону України "Про нотаріат в Україні", підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32-33, 35, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 березня 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 185, про стягнення з ТОВ МСП Ніка-Тера на користь Компанії Sandypool Limited заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за кредитним договором № VIL/18/03/05 від 18.03.2005 із змінами і доповненнями в сумі 767750,85 доларів США за період з 02.12.2014 по 22.03.2015 та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.08.2016р.

Суддя Л.І. Васильєва