ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р. Справа № 911/2030/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги № 04/05/16-2 б/д);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Спіко, с. Мирне, Бердичівський район, Житомирська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Оптимас Гарант, смт Рокитне, Рокитнянський район, Київська область

про стягнення 63 901, 30 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Спіко звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Оптимас Гарант про стягнення 39 178, 88 грн основної заборгованості, 16 185, 44 грн пені, 1 069, 16 грн 3 % річних, 3 549, 93 грн інфляційних збитків, 3 917, 89 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору поставки № 3/03 від 06.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.06.2016 р. порушено провадження у справі № 911/2030/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Спіко до Товариства з обмеженою відповідальністю „Оптимас Гарант про стягнення 63 901, 30 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 13.07.2016 р.

13.07.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав суду заяву № 13/07/16-1 від 13.07.2016 р. про зменшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідача

39 178, 88 грн основної заборгованості, 9 721, 36 грн пені, 1 069, 16 грн 3 % річних, 3 549, 93 грн інфляційних збитків, 3 917, 89 грн штрафу. Заява позивача № 13/07/16-1 від 13.07.2016 р. про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду. За наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 27.07.2016 р.

27.07.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог з врахуванням заяви № 13/07/16-1 від 13.07.2016 р. про зменшення позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

06.03.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 3/03, згідно умов п. 1.1. якого за цим договором постачальник зобовязується в порядку, обумовленому договором, передати у власність покупця продукцію в певній кількості та належній якості та по погодженій ціні, а покупець зобовязаний прийняти продукцію та оплатити її на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 2.1. договору поставка продукції здійснюється окремими партіями, відповідно до узгоджених сторонами накладних на поставку продукції.

Відповідно до п. 2.2. договору фактична кількість, асортимент та ціна продукції, що підлягає поставці покупцю, погоджується сторонами шляхом оформлення накладної на кожну поставку продукції за цим договором.

Пунктом 2.5. договору визначено, що остаточно погоджені асортимент та кількість продукції зазначається сторонами у накладних на поставку продукції, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.6. договору датою поставки є дата передачі продукції покупцю, зазначена в накладній на поставку продукції.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що покупець зобовязаний здійснити оплату поставленої продукції в строк, що не перевищує 30 календарних днів з дати поставки продукції. У випадку наявності у покупця перед постачальником заборгованості з оплати понад двох поставок продукції, зазначена у цьому пункті відстрочка платежу не діє, продукція оплачується на умовах передплати.

Пунктом 13.1. договору визначено строк його дії, згідно якого договір вступає в силу з моменту його скріплення печатками, підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2015 р. Якщо за один календарний місяць до спливання терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить письмово про його припинення, договір вважається пролонгованим (продовженим) на такий самий термін.

На виконання умов договору позивачем 22.06.2015 р. було передано у власність (поставлено) відповідачу товар на загальну суму 40 178, 88 грн, що підтверджується видатковою накладною № 111 від 22.06.2015 р. на суму 40 178, 88 грн, наявною у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті товару та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 1 000, 00 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача № 3216 за період з 01.09.2015 р. по 30.11.2015 р., наявною у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 39 178, 88 грн, що підтверджується договором поставки № 3/03 від 06.03.2015 р., видатковою накладною № 111 від 22.06.2015 р. на суму 40 178, 88 грн, випискою по рахунку позивача № 3216 за період з 01.09.2015 р. по 30.11.2015 р., наявними у матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 39 178, 88 грн за договором поставки № 3/03 від 06.03.2015 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором поставки № 3/03 від 06.03.2015 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 23.07.2015 р. по 23.01.2016 р. всього на загальну суму 9 721, 36 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що у випадку порушення строку оплати продукції, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня), від несплаченої суми за кожний день прострочення за весь строк прострочення.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 9 721, 36 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за період прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 01.09.2015 р. по 17.06.2016 р. та з 23.07.2015 р. по 17.06.2016 р. всього на загальну суму 3 549, 93 грн та 1 069, 16 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості наступний:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.09.2015 - 17.06.201639178.881.0883464.4742643.35

39 178, 88 грн х 1, 088 = 42 643, 35 грн; 42 643, 35 грн 39 178, 88 грн = 3 464, 47 грн

Отже, загальний розмір інфляційних збитків від суми основної заборгованості згідно договору у вищевказаний період становить 3 464, 47 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 3 464, 47 грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 1 069, 16 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений договором поставки № 3/03 від 06.03.2015 р., за прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару понад 10 календарних днів на загальну суму 3 917, 89 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 9.4. договору передбачено, що за прострочення оплати продукції більше ніж на 10 календарних днів покупець зобовязаний сплатити суму штрафу у розмірі 10 відсотків від простроченої суми.

Розрахунок штрафу від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу від суми основної заборгованості за договором у розмірі 3 917, 89 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Оптимас Гарант (ідентифікаційний код 38980450) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Спіко (ідентифікаційний код 30741101) 39 178 (тридцять девять тисяч сто сімдесят вісім ) грн 88 (вісімдесят вісім) коп. основної заборгованості, 9 721 ( девять тисяч сімсот двадцять одна) грн 36 (тридцять шість) коп. пені, 3 464 (три тисячі чотириста шістдесят чотири) грн 47 (сорок сім) коп. інфляційних збитків, 1 069 (одна тисяча шістдесят девять) грн 16 (шістнадцять) коп. 3 % річних, 3 917 (три тисячі девятсот сімнадцять) грн 89 (вісімдесят девять) коп. штрафу та судові витрати 1 236 (одна тисяча двісті тридцять шість) грн 76 (сімдесят шість) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

05 серпня 2016 р.