ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р.Справа № 922/2077/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Богодухів
про стягнення 4 858,82 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Дюкарєва К.Ю., довіреність №8710 від 04.06.2016 р. (в режимі відеоконференції)

відповідача - не з'явився

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції (серійний номер носія відеозапису DVDX-00225)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідача) про стягнення (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог та припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 1,02 грн. та заборгованості по комісії за адміністрування кредиту в розмірі 3 120,12 грн. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України) 4 858,82 грн. за Додатковим договором №1 від 21.07.2014 р. про встановлення ліміту кредитування до Договору банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців) НОМЕР_2 від 18.07.2014 р., з яких: 3 229,01 грн. основний борг, 117,59 грн. втрачена вигода, 1 162,44 грн. штраф, 257,42 грн. інфляційні втрати та 92,36 грн. 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 4 858,82 грн., з яких: 3 229,01 грн. основний борг, 117,59 грн. втрачена вигода, 1 162,44 грн. штраф, 257,42 грн. інфляційні втрати та 92,36 грн. 3% річних.

Відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд встановив таке.

21.07.2014 року між позивачем (Банк) та відповідачем (Клієнт) був укладений Додатковий договір №1 від 21.07.2014 р. про встановлення ліміту кредитування до Договору банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців) НОМЕР_2 від 18.07.2014 р. (надалі - договір).

За умовами п. 1 договору Банк зобов'язався, в разі перевищення суми видаткових операцій Клієнта за банківською платіжною карткою (БКП) над залишком коштів по картковому рахунку (картрахунок) надати клієнту короткостроковий кредит (Овердрафт) в межах, встановленого цим договором ліміту кредитування, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для здійснення операцій визначених Договором банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців), а Клієнт зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п. 2.1.1. договору ліміт кредитування встановлюється в розмірі 10000,00 грн. на картковий рахунок Клієнта НОМЕР_2.

Згідно з п. 2.1.2. договору річна процентна ставка встановлюється у розмірі 0,01 %.

Пунктом 2.1.3. договору встановлено комісію від дебетового обороту кредитних ресурсів по картрахунку у розмірі 2,5%.

Відповідно до п. 2.2. договору дата остаточного повернення Овердрафту -20.07.2015 р.

Згідно з п. 2.4. договору датою надання овердрафту вважається дата виникнення на картрахунку Клієнта дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на картрахунку.

Відповідно до п. 3.2. договору проценти за користування Овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по Оведрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.1.2. цього договору з урахуванням строку користування Овердрафтом, з моменту надання Овердрафту до терміну, вказаного у п. 2.2. цього договору.

Згідно з п. 3.3. договору Клієнт сплачує проценти/комісії при поступленні коштів на його картрахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти/ комісії.

Відповідно до п. 4.1. договору Клієнт зобов'язаний здійснити повернення Банку Овердрафту у повному обсязі не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, та забезпечити для цього надходження на картрахунок коштів в сумі достатній для погашення Овердрафту, процентів, комісій та інших платежів належних до сплати за даним договором.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що повернення овердрафту здійснюється щоразу при надходженні коштів на картрахунок Клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої договірні зобов'язання належним чином, на виконання умов договору надав відповідачу короткостроковий кредит (кредит) з лімітом максимальної заборгованості у розмірі 10 000,00 грн. зі строком остаточного повернення 20.07.2015 р., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою.

Позивач у позові зазначив, що станом на день звернення до суду з даним позовом у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 10 004,80 грн.

Під час розгляду справи було прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру заборгованості до 3 229,01 грн. у зв'язку з частковою оплатою відповідачем заборгованості в розмірі 6 775,79 грн., що підтверджується банківськими виписками від 25.07.2016 р. та від 01.08.2016 р.

Отже, судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору у визначений строк (до 20.07.2015 р.) та розмірі кредит позивачеві не повернув, внаслідок чого на даний час у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 3 229,01 грн. (10 004,80 грн. - 1 860,79 грн. банківська виписка від 25.07.2016 р. - 4 915,00 грн. банківська виписка від 01.08.2016 р. = 3 229,01 грн.).

При цьому відповідач в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних судом документів до суду не подав, факт наявності заборгованості в розмірі 3 229,01 грн. не спростував.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам даної справи та спірним правовідносинам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини і приписи закону, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 3 229,01 грн. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача втраченої вигоди в розмірі 117,59 грн., інфляційних втрат в розмірі 257,42 грн., 3% річних в розмірі 92,36 грн. та штрафу в розмірі 1 162,44 грн., суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 6.4. договору за невиконання або неналежне виконання Клієнтом свого зобов'язання по своєчасному поверненню Овердрафту, Клієнт на вимогу Банку, крім сплати штрафу, відшкодовує заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Упущена вигода розраховується наступним чином: сума, яка несплачена або несвоєчасно сплачена, помножена на розмір річних процентів, вказаний п. 2.1.2. цього договору, який збільшений у 1,5 рази, і на кількість днів прострочки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність та правомірність нарахування позивачем 117,59 грн. втраченої вигоди, 257,42 грн. інфляційних втрат та 92,36 грн. 3% річних, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1 162,44 грн., суд дійшов висновку про наступне.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, виходячи з системного аналізу змісту положень ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штраф є господарською санкцією (неустойкою), яка носить разовий характер, тобто встановлюється у твердій сумі (фіксованій або у відсотковому відношенні до суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання) та сплачується (стягується) однократно.

В пункті п. 6.1. договору сторонами визначено, що за несплату кредитної заборгованості, згідно вимог п.п. 2.2. та 4.1. цього договору, Клієнт сплачує Банку штраф у розмірі 3,0 % від суми непогашеної кредитної заборгованості станом на останній робочий день кожного звітного місяця в якому було виявлено непогашення кредитної заборгованості. Штраф розраховується і списується за рахунок кредитних коштів в перший робочий день місяця, наступного за звітним.

Проаналізувавши зміст п. 6.1. договору, суд дійшов висновку про те, що визначений у п. 6.1. договору штраф не є штрафом у розумінні закону (ч. 2 ст. 549 ЦК України), а є певною неустойкою, обумовленою сторонами у договорі.

При цьому суд враховує те, що сторони на власний розсуд мають право визначати умови договору, які і становлять його зміст (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Разом з тим, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

За результатами проведеного судом розрахунку (з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України), суд вважає позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 1 162,44 грн. такими, що підлягають задоволенню частково в розмірі 581,22 грн. (за шість місяців). В іншій частині штрафу в розмірі 581,22 грн. в позові слід відмовити.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 229,01 грн. основного боргу, 117,59 грн. втраченої вигоди, 581,22 грн. штрафу, 257,42 грн. інфляційних втрат та 92,36 грн. 3% річних. В частині стягнення штрафу в розмірі 581,22 грн. в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що спір доведено до суду внаслідок неправильних дій відповідача, суд, керуючись ч. 2 ст. 49 ГПК України, покладає судовий збір в розмірі в повному обсязі (в розмірі 1 378,00 грн.) на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 192, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 627-629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (62103, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 у Харківському відділенні Центральної філії ПАТ "Кредобанк", МФО 325365) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, , п/р 290999901 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365) основний борг в розмірі 3 229,01 грн., втрачену вигоду в розмірі 117,59 грн., штраф в розмірі 581,22 грн., інфляційні втрати в розмірі 257,42 грн., 3% річних в розмірі 92,36 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 09.08.2016 р.

Суддя О.В. Макаренко