РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016Справа №910/10795/16

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"
провідшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 49500,00 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Шуплякова С.Б. - представник за довіреністю № 206/16 від 23.05.16;
від відповідача Сергутін В.А. -представник за довіреністю № 02/661-178 від 31.03.16

В судовому засіданні 03.08.2016, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення грошових коштів в розмірі 49500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТзДВ "Експрес Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 203.15.2273577 від 29.05.2015, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Dodge Ram», державний номер НОМЕР_1, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ТзДВ «СК «Альфа-Гарант». Позивачем було направлено останньому заяву про відшкодування шкоди, враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 49500,00 грн.

Ухвалою суду від 13.06.2016 порушено провадження у справі № 910/10795/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 03.08.2016.

В судовому 03.08.2016 засіданні представник відповідача підтримав подане через канцелярію суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, в обґрунтування якого зазначив, що у зв'язку з наявними розбіжностями у протоколах огляду транспортного засобу Mercedes-Benz транзитний номер НОМЕР_2 від 16.07.2015 відповідач звернувся до Філії «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація» з проханням надати на огляд вказаний транспортний засіб, проте відповідачу було відмовлено. У зв'язку з викладеним відповідач здійснив власний розрахунок відновлювального ремонту на підставі протоколу огляду від 16.07.2015, складеного ТОВ «Екпретум-Аве». 08.08.2015 на замовлення відповідача було складено звіт № 13248 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes-Benz транзитний номер НОМЕР_2, що складає 52530,92 грн.

Таким чином, на переконання відповідача, сума заявлена позивачем в позовних вимогах є спірною, а за таких умов сторона у справі має право залучити спеціаліста з відповідними кваліфікаційними знаннями для незалежного визначення суми матеріальних збитків.

Позивач проти клопотання відповідача заперечував, зазначив що дії відповідача спрямовані на затягування судового процесу.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначається, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. (абз. 2, 3 п. 2 вказаної постанови).

Клопотання відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи обґрунтоване необхідністю встановлення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mercedes-Benz транзитний номер НОМЕР_2 з вирахуванням фізичного зносу на момент ДТП. В той же час з матеріалів справи вбачається, що згідно звіту ТОВ «ЄвроАсистанс» № 1209 від 20.07.2015, що наданий позивачем разом з позовною заявою, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 73279,65 грн, а згідно звіту ТОВ «Екпретум-Аве».№ 13248 від 08.08.2015, проведеного на замовлення відповідача, розмір матеріального збитку приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин без врахування величини втрати товарної вартості КТЗ, та складає 52530,92 грн.

Оскільки позивачем при зверненні з даним позовом було заявлено позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 49500,00 грн. (в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи), то суд дійшов висновку, що ціна позову в будь-якому випадку є меншою, ніж зазначено в звіті про оцінку, на який посилається відповідач, отже відсутня дійсна потреба в проведенні судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Також, пленумом Вищого господарського суду України звернуто увагу на те, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

З метою уникнення затягування судового процесу і забезпечення розгляду справи впродовж розумного строку, суд відмовив клопотанні відповідача про призначення судової експертизи.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача надав письмовий відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечував в повному обсязі. Зокрема, відповідач зазначає, що станом на 03.08.2016 позивачем так і не було надано належним чном завіреної копії постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, отже з боку відповідача не було порушено жодних вимог чинного законодавства, а виплата страхового відшкодування не була здійснена, оскільки з боку позивача не було надано всіх доказів, що унеможливило здійснення досудового врегулювання спору згідно ст..7 ч.3 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

29 травня 2015 року за договором добровільного страхування наземного транспорту № 203.15.2273577 ТзДВ «Експрес Страхування» (далі - позивач) було застраховано майнові інтереси страхувальника - Філії «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація», пов'язані з володінням користуванням та/або розпорядженням автомобілем марки «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3. Відповідно до умов п.3 вказаного договору страхування Філії «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація» є вигодонабувачем, строк дії договору (п.10) з 30.05.2015 по 29.05.2016.

Згідно Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 66536698, 20.06.2015 на перехресті пр. Г.Сталінграду- пр. Московський в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів «Dodge Ram», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під керуванням власника та «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2015 у справі № 3/756/3756/15.

Згідно Звіту про оцінку КТЗ № 1209 від 20.07.15, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 73279,65 грн.

Фактичні витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунків СТО - ФОП ОСОБА_5 № КА-1501085 від 24.06.15, № КА-1501193 від 16.07.15 та актів виконаних робіт № ЗАЗ-000148 від 27.07.15 та № ЗАЗ-000149 від 28.07.15 складає 62136,06 грн.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування по події, що трапилась 20.06.15 з автомобілем Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_5

За страховим випадком - ДТП що сталась 20.06.2015 за участю застрахованого автомобіля ««Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, згідно складених страхових актів № 3.15.821-1 від 13.07.15 та № 3.115.821-2 від 20.07.15 позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 62136,06 грн., виплата якого підтверджується платіжними дорученнями № 23921 від 13.07.15 на суму 57876,11 грн. та № 24302 від 20.07.15 на суму 4259,95 грн.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_3, який керував автомобілем «Dodge Ram», державний номер НОМЕР_1, підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2015 у справі № 3/756/3756/15.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_3 як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв станом на 20.06.2015 (Поліс АЕ/4487776), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Dodge Ram», державний номер НОМЕР_1, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 500 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 203.15.2273577 від 29.05.2015, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль «Mercedes-Benz», транзитний номер НОМЕР_2.

В розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За таких обставин, розмір страхового відшкодування, який зобов'язаний сплатити відповідач позивачу в порядку регресу, становить 50 000,00 грн. - 500 грн. = 49500,00 грн., що відповідає розміру позовних вимог.

В матеріалах справи наявна копія заяви № 821 про відшкодування шкоди по полісу АЕ/4487776, що була направлена позивачем на адресу відповідача (вих.. № 3630/821 від 21.08.2015) та отримана останнім 02.09.2015, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 024. Серед додатків до вказаної заяви, зокрема в п. 5, зазначено про направлення на адресу відповідача копії постанови Оболонського районного суду м. Києва.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву суд вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими під час розгляду справи обставинами.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант» (01133 м. Київ, бульв. Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Експрес Страхування» (01004 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 15/2, ідентифікаційний код 36086124) страхове відшкодування в сумі 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.08.2016.

Суддя Пукшин Л.Г.