ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.08.16р. Справа № 904/4497/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Армамітал", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 536 335, 26 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 1 від 20.12.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 23 від 23.03.2016р.;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Армамітал" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" про стягнення 521 600, 94 грн., з яких: 473 520,00 грн. - основний борг, 34 093,44 грн. - пеня, 7 746,39 грн. - 3% річних, 6 241,11 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів № КЗГО/440-14П від 15.11.2014р., в частині оплати поставлених ресурсів.

Ухвалою суду від 31.05.2016р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 23.06.2016р.

23.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 19.07.2016 р.

19.07.2016р. відповідач подав до суду відзив, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

19.07.2016р. позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 473 520,00 грн. - основного боргу, 34 093,44 грн. - пені, 15 569,20 грн. - 3% річних, 33 152,62 грн. - інфляційних втрат.

19.07.2016р. позивач та відповідач подали до суду клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою від 19.07.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 15.08.2016р. включно.

19.07.2016р. в засіданні оголошено перерву до 08.08.2016р.

08.08.2016р. відповідач подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що враховуючи те, що оплата за отриманий товар відповідачем частково здійснена до звернення з позовом до суду, прострочення оплати є незначним, що нарахування штрафних санкцій є правом, а не обов'язком позивача, у звязку із важким майновим станом боржника, відповідач вважає, що розмір штрафних санкцій (пені) нарахований позивачем у розмірі 34 093,44 грн. є занадто великим, не відповідає обставинам справи, розміру понесеним збиткам позивача та може привести до ускладнення та навіть зупинки діяльності підприємства. Крім того, пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов'язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, тому відповідач просить суд зменшити розмір пені до 14 093,44 грн.

08.08.2016р. позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 473 520,00 грн. - основного боргу, 14 093,44 грн. - пені, 15 569,20 грн. - 3% річних, 33 152,62 грн. - інфляційних втрат.

Позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог (ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України).

У судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.11.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Армамітал" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Криворізький завод гірничого обладнання" (покупець) було укладено договір на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів № КЗГО/440-14П (далі договір).

Постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріали зварювальні обладнання (далі - "ресурси") на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

Кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною (далі - "специфікації") (п. 2.1. договору).

Постачання ресурсів здійснюється видами транспорту зазначеними в специфікаціях. Постачальник зобов'язується поставити ресурси на умовах поставки, зазначених у специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2000 року (п. 3.1. договору).

Терміни постачання ресурсів вказуються в специфікаціях. У разі постачання ресурсів згідно з графіком - графік оформлюється як додаток до цього контракту, який є його невід'ємною частиною (п. 3.2. договору).

Право власності на ресурси і ризик випадкового знищення або пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця від дати постачання ресурсів (п. 3.4. договору).

Постачання ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов'язані з поставкою ресурсів (п. 4.1. договору).

Загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, постачання яких здійснюється згідно з доданими до нього специфікацій (п. 4.3. договору).

Оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в цьому договорі (п. 5.1. договору).

Оплата за поставлені ресурси буде проводитися протягом терміну, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту постачання ресурсів (п. 5.2. договору).

Датою оплати ресурсів вважається дата списання коштів з поточного рахунка покупця (п. 5.3. договору).

Покупець має право здійснити оплату ресурсів до настання строків оплати (п. 5.4. договору).

За невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 7.1. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, що мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог) (п. 10.4. договору).

Цей договір діє до 31.12.2015р. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань (у тому числі гарантійних) за цим договором (п. 10.5. договору).

За всіма видами зобов'язань і відповідальності сторін встановлюється загальний строк позовної давності тривалістю три роки (за винятком строків позовної давності, що перевищують трирічний період у відповідності з чинним законодавством України) (п. 10.6. договору).

На виконання умов договору 15.11.2014р. сторони підписали та скріпили печатками специфікацію № 1 до договору (а.с. 15), в якій узгодили товар, що підлягає поставці, а саме: вал-шестерня ч. Б 114.01.061Б у кількості 2 шт. на суму 25 800,00 грн. з ПДВ, колесо зубчате ч. Б. 114.01.062 Б у кількості 2 шт. на суму 84 200,00 грн. з ПДВ, шестерня ч. 1524.01.007 у кількості 2 шт. на суму 49 800,00 грн. з ПДВ, шестерня ч. 1524.01.008 Б у кількості 2 шт. на суму 289 800,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 539 520,00 грн. з ПДВ. Та визначили умови оплати: протягом 5 календарних днів з моменту поставки, датою поставки вважається дата у видатковій накладній.

Позивач стверджує, що свої зобовязання за договором виконав належним чином, поставив відповідачу товар на загальну суму 473 520,00 грн., про що свідчать підписані сторонами та скріплені їх печатками видаткові накладні:

- № 11 від 21.05.2015р. про поставку товару: шестерня кр. 1524.01.007 у кількості 1 шт., шестерня кр. 1524.01.008 Б у кількості 1 шт. на загальну суму 203 760,00 грн. з ПДВ (а.с. 16);

- довіреність № 576 від 19.05.2015р. видана на імя ОСОБА_3 для отримання від позивача цінностей за договором № КЗГО/440-14П від 15.11.2014р., а саме: шестерня ч. 1524.01.007 у кількості 1 шт., шестерня ч. 1524.01.008 Б у кількості 1 шт. (а.с. 17);

- № 15 від 11.06.2015р. про поставку товару: шестерня кр. 1524.01.007 у кількості 1 шт., шестерня кр. 1524.01.008 Б у кількості 1 шт., вал-шестерня ч. Б 114.01.061Б у кількості 1 шт., колесо зубчате ч. Б. 114.01.062 Б у кількості 1 шт., на загальну суму 269 760,00 грн. з ПДВ (а.с. 18);

- довіреність № 684 від 11.06.2015р. видана на імя ОСОБА_3 для отримання від позивача цінностей за договором № КЗГО/440-14П від 15.11.2014р., а саме: шестерня ч. 1524.01.007 у кількості 1 шт., шестерня ч. 1524.01.008 Б у кількості 1 шт., вал-шестерня ч. Б 114.01.061Б у кількості 1 шт., колесо зубчате ч. Б. 114.01.062 Б у кількості 1 шт. (а.с. 19);

Однак, як зазначає позивач, відповідач у порушення умов договору за поставлений товар не сплатив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 473 520,00 грн.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Доказів сплати за поставлений товар в сумі 473 520,00 грн. відповідач не надав.

19.07.2016р. відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив наступне. Позивач у свої позовній заяві зазначає, що на виконання умов договору та специфікації № 1 поставив відповідачу ресурси зазначені у специфікації № 1. Нарахування заборгованості позивач здійснює на підставі накладних № 11 від 21 травня 2015р. на суму 203 760,00 грн. та № 15 від 11 червня 2015р. на суму 269 760,00 грн. Однак у видаткових накладних № 11 від 21 травня 2015р. та № 15 від 11 червня 2015р. немає жодних посилань на виконання якої саме специфікації вони надаються. А отже і неможливо встановити, що вказані розрахунки стосується саме специфікації №1 до договору.

У видаткових накладних № 11 від 21.05.2015р. та № 15 від 11.06.2015р. зазначено, що поставка товару за вказаними накладними здійснювалась на підставі договору № КЗГО/440-14П від 15.11.2014р., також у довіреностях, виданих відповідачем, зазначено, що вони видані для отримання від позивача цінностей за договором № КЗГО/440-14П від 15.11.2014р. Отже поставка за вищевказаними накладними здійснювалась в рамках спірного договору. Господарський суд зазначає, що номенклатура поставлених ресурсів повністю відповідає номенклатурі зазначеній у специфікації № 1. Доказів підписання сторонами інших специфікацій до договору відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає твердження відповідача безпідставними та необґрунтованими.

Також у відзиві відповідач зазначає, що пункт 6.4 договору встановлює обов'язок постачальника надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів: рахунок на оплату ресурсів; транспортні та супровідні документи; сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником); упаковочні документи; сертифікат санітарно-гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках); акт прийому-передачі ресурсів (у 2-х примірниках), оформлений з боку постачальника. Доказів направлення на адресу відповідача зазначених документів позивачем не надано, хоча згідно п. 10.3 договору, все листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, пов'язаних з виконанням цього договору або витікаючих з нього, повинно направлятися сторонами безпосередньо на адреси один одного, зазначені в цьому договорі, згідно з термінами та порядком, встановленим чинним законодавством та договором. Відповідно до пункту 6.5 договору зобов'язання постачальника з поставки ресурсів не вважаються виконаними до надання документів, зазначених у п.6.4. договору. Відповідно до пункту 6.6. договору у разі постачання ресурсів, що не відповідають умовам договору (за якістю, номенклатурою, упаковкою) або супровідним документам, а також ресурсів, пошкоджених внаслідок невідповідної упаковки і/або маркування, порушення правил транспортування (при доставці транспортними засобами постачальника або перевізника за договором з постачальником), ресурси приймаються покупцем на зберігання. Враховуючи положення договору, зобов'язання з поставки ресурсів будуть вважатися виконаними постачальником у повному обсязі тільки після передання покупцю повного пакету документів, передбаченого п. 6.4 договору. Факт того, що позивач не надав відповідачу всі документи, передбачені п. 6.4 договору та визначені ч.2 ст. 662 ЦК України, свідчить про те, що позивач виконав свої зобов'язання за договором неналежним чином, що позбавляє його правових підстав вимагати від відповідача оплати за поставлені ресурси та нараховувати штрафні санкції за порушення терміну оплати ресурсів.

Постачальник зобов'язаний надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів: рахунок на оплату ресурсів; видаткова накладна; транспортні та супровідні документи; сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником); пакувальні документи; сертифікат санітарно-гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках); акт прийому-передачі ресурсів (у 2-х примірниках), оформлений з боку постачальника. Постачальник зобов'язаний надати покупцю рекомендованим листом або під розписку в отриманні податкову накладну на всю суму виниклих у постачальника податкових зобов'язань у день виникнення податкових зобов'язань з ПДВ (п. 6.4. договору).

Зобов'язання постачальника з поставки ресурсів не вважаються виконаними до надання документів, зазначених у п.6.4. цього договору (п. 6.5. договору).

Відповідно до пункту 6.6. договору у разі постачання ресурсів, що не відповідають умовам договору (за якістю, номенклатурою, упаковкою) або супровідним документам, а також ресурсів, пошкоджених внаслідок невідповідної упаковки і/або маркування, порушення правил транспортування (при доставці транспортними засобами постачальника або перевізника за договором з постачальником), ресурси приймаються покупцем на зберігання (п. 6.6. договору).

З вищенаведеного вбачається, що зазначені відповідачем у відзиві документи позивач повинен надати до початку приймання ресурсів. Спірні видаткові накладні підписані відповідачем без жодних заперечень. Також у накладних немає жодних застережень стосовно того, що ресурси приймаються покупцем на зберігання.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 Господарського процесуального кодексу).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу).

Враховуючи вищевказане, суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно неотримання ним документів, передбачених п. 6.4. договору.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 473 520,00 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 34 093,44 грн., а також 3 % річних у розмірі 15 569,20 грн. та інфляційні втрати у розмірі 33 152,62 грн. станом на 13.07.2016р.

08.08.2016р. позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 14 093,44 грн.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів терміну оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

08.08.2016р. відповідач подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що враховуючи те, що оплата за отриманий товар відповідачем частково здійснена до звернення з позовом до суду, прострочення оплати є незначним, що нарахування штрафних санкцій є правом, а не обов'язком позивача, у звязку із важким майновим станом боржника, відповідач вважає, що розмір штрафних санкцій (пені) нарахований позивачем у розмірі 34 093,44 грн. є занадто великим, не відповідає обставинам справи, розміру понесеним збиткам позивача та може привести до ускладнення та навіть зупинки діяльності підприємства. Крім того, пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов'язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, тому відповідач просить суд зменшити розмір пені до 14 093,44 грн.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Так, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З наведеного вбачається, що господарському суду надано право на зменшення розміру пені у взаємозв'язку (сукупністю) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру пені, однак право на звільнення від сплати пені господарському суду Господарським процесуальним кодексом не надано.

Як вказано вище, 08.08.2016р. позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 14 093,44 грн.

Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобовязання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 536 335,26 грн., з яких: 473 520,00 грн. - основного боргу, 14 093,44 грн. - пені, 15 569,20 грн. - 3% річних, 33 152,62 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 8 045,03 грн.

Позовна заява подана позивачем до суду 31.05.2016р., про що свідчить відбиток штемпеля канцелярії господарського суду в правому нижньому куті першої сторінки позовної заяви (а.с. 3). За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата з 1 січня 2016 року становить 1 378 грн. При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 8 345,03 грн. згідно з платіжними дорученнями № 368 від 27.01.2016р. на суму 7 824,02 грн. та № 542 від 14.07.2016р. на суму 521,01 грн. замість 8 045,03 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 300,00 грн. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. 08.08.2016р. позивач подав до суду клопотання про повернення судового збору у розмірі 300,00 грн. Ухвалою суду від 08.08.2016р. повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Армамітал" із державного бюджету України судовий збір розмірі 300,00 грн., перерахований згідно з платіжним дорученням № 542 від 14.07.2016р.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" (50057, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, буд. 1, ідентифікаційний код 31550176) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Армамітал" (03179, м. Київ, шосе Брест - Литовське, буд. 8А, кімната 200, ідентифікаційний код 39267417) 536 335,26 грн., з яких: 473 520,00 грн. - основного боргу, 14 093,44 грн. - пені, 15 569,20 грн. - 3% річних, 33 152,62 грн. - інфляційних втрат, про що видати наказ.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" (50057, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, буд. 1, ідентифікаційний код 31550176) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Армамітал" (03179, м. Київ, шосе Брест - Литовське, буд. 8А, кімната 200, ідентифікаційний код 39267417) витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 045,03 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.08.2016р.

Суддя ОСОБА_4