номер провадження справи 2/61/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 Справа № 908/1965/16

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя,

до відповідача: Комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради, с. Люцерна Вільнянського району Запорізької області,

про стягнення 1150810,02 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №80 від 01.06.2016р.;

від відповідача ОСОБА_2, директор, рішення №3 від 02.08.2016р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося комунальне підприємство Водоканал з позовом про стягнення з комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради 1150810,02 грн. заборгованості за договором №6410/4 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод від 20.02.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами по справі договору від 20.02.2015р. №6410/4 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод не здійснив повної оплати за отримані послуги за період з 01.07.2015р. по 30.06.2016р., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 1150810,02 грн., яку позивач просить стягнути.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 526, 628 Цивільного кодексу України та ст. ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.07.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/61/16 та призначено розгляд справи на 16.08.2016р.

В судовому засіданні 16.08.2016р. були присутні представники обох сторін, за заявою яких фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог до 1099855,10 грн., у звязку з частковою сплатою відповідачем заборгованості, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 10.08.2016р., та підтримав зменшені позовні вимоги.

Зменшення позовних вимог не суперечить ст. 22 ГПК України та прийнято судом. У звязку з цим має місце нова ціна позову про стягнення 1009855,10 грн.

Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив, підтвердив суму заборгованості в розмірі 1099855,10 грн. та заявив клопотання про розстрочення рішення суду строком на 30 місяців, починаючи з березня 2017 року.

В судовому засіданні 16.08.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

20.02.2015р. між Комунальним підприємством «Водоканал-Люцерна» Люцернянської сільської ради (споживач, відповідач) та Комунальним підприємством «Водоканал» (водоканал, позивач) укладено договір №6410/4 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод, відповідно до якого водоканал забезпечує споживачу подачу питної води на господарсько-питні побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна, Богамирівка.

Згідно з п. 5.1 основним документом на оплату є акт-рахунок. На протязі 3-х банківських днів з дня виписки акту-рахунку споживач зобовязаний перерахувати на розрахунковий рахунок водоканалу суму, вказану в акті-рахунку.

Відповідно до п. 2 договір укладається з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін.

Доказів припинення дії договору сторони не надали. Отже, на час розгляду справи судом умови договору є чинними.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.07.2015р. по 30.06.2016р. позивач виписав відповідачу акти-рахунки з надання послуг водопостачання та приймання стічних вод на суму 1495717,35 грн., що підтверджується актами-рахунками:

від 31.07.2015р. на суму 124277,86 грн.;

від 31.08.2015р. на суму 154103,74 грн.;

від 30.09.2015р. на суму 174863,87 грн.;

від 31.10.2015р. на суму 134445,42 грн.;

від 30.11.2015р. на суму 111230,30 грн.;

від 31.12.2015р. на суму 107062,75 грн.;

від 31.01.2016р. на суму 114148,10 грн.;

від 29.02.2016р. на суму 97922,68 грн.;

від 31.03.2016р. на суму 97405,75 грн.;

від 30.04.2016р. на суму 100169,26 грн.;

від 31.05.2016р. на суму 118738,26 грн.;

від 30.06.2016р. на суму 161349,36 грн.

Акти-рахунки відповідачем підписані без зауважень.

Відповідач частково здійснив оплату у розмірі 395862,25 грн., залишок заборгованості складає 1099855,10 грн., що підтверджується наданим актом звірки взаємних розрахунків станом на 10.08.2016р.

Частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 5.1 договору відповідач не оплатив повну вартість послуг протягом 3-х банківських днів з дня виписки актів-рахунків за спірний період, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1099855,10 грн.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості та визнав суму боргу у розмірі 1099855,10 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1099855,10 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідачем заявлено клопотання про розстрочку виконання судового рішення строком на 30 місяців, починаючи з березня 2017 року. В обґрунтування необхідності надання розстрочки відповідач посилається на тяжкий фінансовий стан, інші грошові зобовязання щодо сплати податків та заробітної плати, що може призвести до припинення виробничої діяльності підприємства та в подальшому потягне за собою його банкрутство.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Питання про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника і для стягувача.

В силу приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодних доказів в підтвердження свого скрутного фінансового стану, а також наявності інших обставин, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду в повному обсязі на даний час відповідач суду не надав.

Крім того, відповідач не обґрунтував належними та допустимими доказами необхідність надання розстрочки виконання рішення терміном саме на 30 місяців.

Суд зазначає, що підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути тільки виключні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Розглянувши клопотання про розстрочку виконання судового рішення, суд відмовив в його задоволенні, оскільки воно є необґрунтованим.

Разом із тим, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про розстрочку виконання рішення в порядку ст. 121 ГПК України, надавши необхідні докази в обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд зменшених позовних вимог покладаються на відповідача.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

При цьому у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» установлено в 2016 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 1378 грн.

За розгляд зменшених позовних вимог судовий збір складає: 1099855,10 грн. х 1,5% = 16497,83 грн.

Позивачем сплачено при поданні позову судовий збір в розмірі 17262,15 грн., що підтверджується документом системи «Клієнт-Банк» №21296 від 21.07.2016р.

Отже, переплата судового збору становить 764,32 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Переплата судового збору в сумі 764,32 грн. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду в разі звернення позивача до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради (вул. Дружби, 2-А, с. Люцерна, Вільнянський район, Запорізька область, 70037; ідентифікаційний код 39541944) на користь Комунального підприємства Водоканал (вул. Артема, 61, м. Запоріжжя, 69002; ідентифікаційний код 3327121) основний борг в сумі 1099855,10 грн. (один мільйон девяносто девять тисяч вісімсот пятдесят пять грн. 10 коп.) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 16497,83 грн. (шістнадцять тисяч чотириста девяносто сім грн. 90 коп.).

Видати наказ.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено і підписано,

згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 19.08.2016р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.