ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" серпня 2016 р. Справа № 903/890/15

Господарський суд Волинської області під головуванням судді Пахолюк В.А., розглянувши матеріали скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на дії Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у справі № 903/890/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 94 295,86 грн., -

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувшись до господарського суду Волинської області з скаргою, просить:

- визнати протиправними дії Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції щодо винесення постанови про стягнення з боржника - ФОП ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 7 745, 53 грн. від 31.03.2016 р., ВП № 50576456, які полягають у винесенні постанови від 31.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 7 745, 53 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 31.03.2016 р. про стягнення з боржника - ФОП ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 7 745, 53 грн., ВП № 50576456.

Водночас, скаржником подано клопотання про поновлення строку для подання скарги.

В обґрунтування зазначених вимог скаржник зазначає, що головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Русинчуком Р.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер 50576456, стягувач - ПАТ «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_1, виконавчий документ - наказ Господарського суду №903/890/15-1 від 05.02.2016.

У межах виконання цього провадження, державним виконавцем винесено постанову від 31.03.2016 про арешт майна боржника, зокрема, але не виключно рахунків в установах банку.

Зазначає, що ці документи на його адресу не були надіслані. Про даний факт він дізнався 10 травня 2016 року, коли мав намір сплатити за платіжними дорученнями за допомогою системи інтернет-банкінг ПАТ «УкрСиббанк» та звернувся з письмовою заявою до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про надання йому всіх документів, які стосуються відкритого щодо нього виконавчого провадження.

З пояснень головного державного виконавця Русинчука Р.М., наданих ФОП ОСОБА_1, у зв'язку із невиконанням боржником у встановлений строк рішення, ним було здійснено ряд заходів, спрямованих на примусове виконання, серед яких і арешт майна.

У межах ВП №50576456 головним державним виконавцем Русинчуком Р.М. винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7745,53 грн.

Як вважає скаржник, постанова від 31.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору є необґрунтованою та винесена всупереч законодавству, оскільки державним виконавцем не було належним чином повідомлено його (боржника у виконавчому провадженні) про відкриття виконавчого провадження та відповідно, про встановлення строку для добровільного виконання ним рішення суду, що в свою чергу, свідчить про те, що він був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду у встановлений державним виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження № 50576456 строк.

Скаржник просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки він оскаржував її в адміністративному суді, який 26.07.2016 р. закрив провадження у даній справі, посилаючись на підвідомчість її господарському суду.

Суд, оцінивши доводи скаржника, приходить до висновку про залишення скарги без розгляду за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як визначено у п.9 п.п.9.1, 9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" у вирішенні питань, пов'язаних із застосуванням статті 121 2 ГПК, господарським судам слід мати на увазі таке.

За змістом цієї статті ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами буд-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Встановлений у частині першій статті 121 2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121 2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Як вбачається зі скарги та доданих до неї документів, постанова від 31.03.2016 р. ВП № 50576456 про стягнення виконавчого збору у п.3 передбачає оскарження до суду в 10-денний строк з часу її одержання.

Водночас, скарга на дії органу Державної виконавчої служби згідно штемпеля вхідної кореспонденції подана до господарського суду Волинської області 12.08.2016 р., що дає підстави вважати про пропуск процесуального строку для подання скарги.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено право сторін виконавчого провадження ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження.

Проте, заявник у розумінні вимог ст.ст.34, 36 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтовує поважність причин, наявність підстав та обставин, які б перешкоджали поданню скарги у визначений строк.

Посилання скаржника на оскарження оспорюваної постанови в порядку адміністративного судочинства та наявність ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2016 р. у справі № 803/1009/16 не дає суду підстав вважати про наявність будь-яких обставин, що перешкоджали б зверненню до господарського суду у визначеному Законом порядку.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 53, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у відновленні процесуального строку на подачу скарги.

2. Скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на дії Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у справі № 903/890/15 залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку на її подання.

Додаток: заявнику - матеріали скарги з додатками на 21-му арк.

Суддя Пахолюк В.А.