ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р.Справа № 915/2040/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів: Головея В.М., Ліпчанської Н.В.,

секретар судового засідання Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 03.08.2016:

від позивача ОСОБА_1, головний лікар; ОСОБА_2, довіреність

від відповідача ОСОБА_3, довіреність

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської обласної інфекційної лікарні

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2016

по справі № 915/2040/15

за позовом: Миколаївської обласної інфекційної лікарні

до відповідача: Державної фінансової інспекції в Миколаївській області

про визнання дій відповідача протиправними та такими, що порушують право позивача на недоторканість ділової репутації

У судовому засіданні 03.08.2016 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Миколаївська обласна інфекційна лікарня (далі також позивач, Лікарня) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державної фінансової інспекції в Миколаївській області (далі також відповідач, ДФІ в Миколаївській області, Інспекція) про визнання дій Державної фінансової інспекції в Миколаївській області щодо поширення у листі від 16.10.2015 № 14-02-16-16/4929 на адресу громадянки ОСОБА_4 інформації про Миколаївську обласну інфекційну лікарню стосовно: недоотримання фінансових ресурсів, спричиненого безоплатним наданням медичних послуг, безпідставного здійснення виплат 15% посадового окладу за роботу у шкідливих та важких умовах праці, невідповідності освітньо-кваліфікаційного рівня головного лікаря Миколаївської обласної інфекційної лікарні ОСОБА_1 кваліфікаційним вимогам, встановленим Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 Охорона здоровя, затвердженим наказом Міністерства охорони здоровя України від 29.03.2002 №117 протиправними та такими, що порушують право Миколаївської обласної інфекційної лікарні на недоторканність ділової репутації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у своїй письмовій відповіді від 16.10.2015 №14-02-16-16/4929 на звернення громадянки ОСОБА_4, посилаючись на акт ревізії від 25.09.2015 № 14-24/68, поширив інформацію про нібито виявлені під час ревізії у Миколаївській обласній інфекційній лікарні порушення чинного законодавства, що призвело до порушення права останньої на недоторканність ділової репутації.

У правове обґрунтування позову Лікарня послалась на ст.ст. 91, 94, 277 ЦК України, п. 6 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про інформацію», п.п. 17, 43, 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2016 у справі № 915/2040/15 (суддя Смородінова О.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано ненаданням позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що інформація, викладена в листі від 16.10.2015, є недостовірною, ганьбить гідність юридичної особи Миколаївської обласної інфекційної лікарні, її честь та ділову репутацію, а також недоведенням позивачем, що внаслідок поширення негативної та недостовірної, на його думку, інформації про юридичну особу порушені особисті немайнові права останньої або завдано шкоди її відповідним особистим немайновим благам.

Не погодившись з рішенням суду, Лікарня звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. При цьому, скаржник послався на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування та недоведеність обставин справи. Так, Миколаївська обласна інфекційна лікарня зазначила, зокрема, що суд надав перевагу акту ревізії перед іншими доказами та без належної оцінки і врахування всіх доказів обґрунтував ним рішення, чим порушив приписи ч. 2 ст. 43 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2016 без змін.

08.06.2016 до суду апеляційної інстанції через канцелярію надійшло клопотання Лікарні про здійснення звукозапису судового процесу 08.06.2016 під час розгляду справи № 915/2040/15.

Згідно ч. 7 ст. 81-1 ГПК України на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У засіданні суду апеляційної інстанції від 08.06.2016 фіксування судового процесу не здійснювалось, оскільки дана справа не розглядалась по суті через надходження до Одеського апеляційного господарського суду 07.06.2016 клопотань Державної фінансової інспекції в Миколаївській області про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду спору. Фіксування судового процесу при розгляді справи 03.08.2016 також не здійснювалось у звязку з ненадходженням відповідного клопотання сторін.

У засіданні суду апеляційної інстанції від 03.08.2016 представники позивача та відповідача підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваного рішення.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 25.09.2015 за результатами проведеної планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності у Миколаївській обласній інфекційній лікарні за період з 01.01.2012 по 30.06.2015 Державною фінансовою інспекцією у Миколаївській області було складено акт № 14-24/68 з відповідними висновками ревізії.

12.10.2015 за вх. №17-117-459 до Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від першого заступника прокурора Миколаївської області надійшов лист (№ 04/2/2-476-15 від 05.10.15 року) зі зверненням гр. ОСОБА_4 (від 31.08.2015 № Ф.1299/2-15) до голови Миколаївської обласної державної адміністрації щодо неправомірних дій головного лікаря Миколаївської обласної інфекційної лікарні ОСОБА_1 для належного розгляду у строк до 16.10.2015.

Також, з журналу обліку особистого прийому громадян за 2015 рік вбачається надходження до Інспекції усного звернення 10.08.2015 гр. ОСОБА_4 до відповідача з окремих питань діяльності Миколаївської обласної інфекційної лікарні.

За наслідками розгляду вищевказаних звернень 16.10.2015 Державна фінансова інспекція у Миколаївській області надала громадянці ОСОБА_4 письмову відповідь за №14-02-16-16/4929 «Про розгляд звернення» наступного змісту:

«…Державна фінансова інспекція в Миколаївській області на Ваше звернення на особистому прийомі 10.08.2015 щодо неправомірних дій головного лікаря Миколаївської обласної інфекційної лікарні ОСОБА_1 та звернення до голови Миколаївської облдержадміністрації (вхідний номер Ф.1299/2-15 від 31.08.2015), направлене до інспекції прокуратурою області листом від 05.10.2015 № 04/2/2-476-15, повідомляє.

Відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Миколаївській області проведено планову виїзну ревізію в Миколаївській обласній інфекційній лікарні за період з 01.01.2012 по 30.06.2015, за результатами якої складено акт від 25.09.2015 № 14-24/68.

Ревізією виявлено порушення, що призвели до втрат на загальну суму 307,5 тис. грн., з яких 17,5 тис. грн. - недоотримано ресурсів, 290 тис. грн. - незаконні витрати.

Недоотримання фінансових ресурсів спричинені безоплатним наданням медичних послуг, заниженням орендної плати за майно, неперерахування до місцевого бюджету утриманих сум заробітної плати минулих періодів.

В порушення пп. 12 п. 2.4.5, п. 2.3 Додатку 3 наказу Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства охорони здоров'я від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» (далі наказ № 308/519) і умов Колективного договору протягом всього ревізійного періоду безпідставно здійснювались виплати 15% за роботу у шкідливих та важких умовах праці, що призвело до втрат бюджетних ресурсів на загальну суму 142,68 тис. грн., на які нараховано і сплачено до державних цільових фондів коштів у сумі 51,79 тис. грн. Внаслідок допущеного порушення лікарні завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 194,47 тис. гривень.

Без проведення атестації робочих місць, в порушення п. 3.4.5 Наказу № 308/519 здійснено доплати за роботу із важкими і шкідливими умовами праці, що призвело до зайвих витрат коштів на оплату праці на загальну суму 6,57 тис. грн. і перерахувань до державних цільових фондів на суму 2,38 тис. грн. Внаслідок порушення лікарні завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 8,95 тис. гривень.

При відсутності необхідної кваліфікації виплачувалась надбавка за виконання обов'язків обласного позаштатного «паразитолога» лікарю - інфекціоністу, що з відрахуваннями до фондів склало 4,34 тис. грн. і завдало матеріальної шкоди (збитків) лікарні.

В порушення вимог п. 3.1.4 Наказу № 308/519 і Колективного договору лікарні керівникам та їх заступникам проводились доплати за виконання у тому ж самому закладі поряд з основною роботою додаткової роботи за іншою професією (посадою) та за збільшення обсягу робіт, що призвело до зайвих витрат коштів на оплату праці на загальну суму 50,52 тис. грн. та, як наслідок, зайвого перерахування до державних цільових фондів 18,34 тис. грн. Отже, лікарні завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 68,86 тис. гривень.

Виявлено незаконне нарахування та виплату заробітної плати 4 сумісникам за невідпрацьований час (подвійна оплата праці за основним місцем роботи та за сумісництвом), що призвело до незаконних витрат бюджетних коштів у сумі 2,55 тис. грн. та завдало матеріальної шкоди (збитків).

Інвентаризацією у клініко-діагностичній лабораторії встановлено лишки товарно-матеріальних цінностей (тести, медичний посуд), що сталося через порушення п.5 розділу II Методичних рекомендацій ведення обліку лікарських засобів та медичних виробів у закладах охорони здоровя, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.09.2014 № 635, відповідно до якого лікарські засоби та медичні вироби у закладах охорони здоров'я обліковуються бухгалтерською службою та за місцем їх зберігання (знаходження) матеріально відповідальними особами.

На підставі оціночного акту на оприбуткування матеріальних цінностей від 13.08.2015 в бухгалтерському обліку лабораторні тести та медичний посуд оприбутковані на загальну суму 31,1 тис. гривень.

Відповідно до п.3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, несе посадова особа, яка здійснює керівництво закладом відповідно до законодавства та установчих документів, тобто головний лікар ОСОБА_1

Ревізією дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями» від 04.06.2003 № 848 встановлено випадки використання автотранспортного засобу при відсутності наказів про здійснення поїздок та з порушенням термінів, визначених наказами. Вартість безпідставно списаного пального склала 2,12 тис. грн., чим лікарні завдано матеріальної шкоди (збитків).

Крім того, встановлено, що освітньо-кваліфікаційний рівень головного лікаря Миколаївської обласної інфекційної лікарні ОСОБА_1 не відповідає вимогам Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 «Охорона здоровя», затвердженого наказом Міністерством охорони здоровя України від 29.03.2002 №117.

Кваліфікаційні вимоги до головного лікаря обласної, центральної міської, міської, центральної районної та районної лікарень передбачають наявність вищої кваліфікаційної категорії за лікарською спеціальністю та за фахом «Організація і управління охороною здоровя» та стаж роботи за лікарською спеціальністю для головного лікаря обласної лікарні не менше 10 років та за фахом "Організація і управління охороною здоров'я" - не менше 8 років, тоді як головний лікар ОСОБА_1 має повну вищу освіту за напрямом підготовки "Медицина" за спеціальністю "лікувальна справа", пройшов післядипломну інтернатуру за спеціальністю "хірургія".

Матеріали ревізії готуються до передачі правоохоронним органам.

Слід зазначити, що враховуючи результати ревізії, керуючись постановою Кабінету Міністрів України «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо поліпшення боротьби з корупцією та використанням державного майна і фінансових ресурсів» від 29.11.2006 № 1673, розпорядженням Миколаївської облдержадміністрації від 29.03.2013 № 81-р «Про забезпечення виконання розпорядження Кабінету Міністрів України» від 19 січня 2011 року № 148-р «Питання зміцнення фінансово-бюджетної дисципліни», Державна фінансова інспекція в Миколаївській області ініціюватиме перед облдержадміністрацією і управлінням охорони здоровя ОДА розгляд питання про відповідність займаній посаді головного лікаря ОСОБА_1 і притягнення до відповідальності посадових осіб цієї лікарні».

Як вбачається з наданих суду позивачем доказів, лист з наведеним текстом був надрукований у Миколаївському Інтернет-виданні «Преступности-нет».

У подальшому ДФІ в Миколаївській області звернулася до Миколаївської обласної інфекційної лікарні з вимогою від 16.10.2015 №14-04-14-14/4897 щодо усунення виявлених в ході проведення ревізії порушень законодавства.

Звертаючись із вказаним вище позовом, Лікарня зауважила, що поширена відповідачем у зазначеному листі негативна недостовірна інформація порушила право позивача на недоторканність ділової репутації, оскільки принизила оцінку роботи позивача та зганьбила його як в очах фізичної особи, якій був адресований лист від 16.10.2015 № 14-02-16-16/4929, так і в очах громадськості, а саме читачів Інтернет - видання «Преступности - нет».

За приписами статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 4 названого Закону інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія. Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік (ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Пунктом 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550, визначено, що акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю:

1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за:

виконанням функцій з управління об'єктами державної власності;

цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів;

цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії;

достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників;

відповідністю взятих бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі);

веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету;

станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів;

усуненням виявлених недоліків і порушень;

2) розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому;

3) вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб;

4) здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Кабінетом Міністрів України.

Орган державного фінансового контролю розглядає листи, заяви і скарги громадян про факти порушення законодавства з фінансових питань. Звернення, в яких повідомляється про крадіжки, розтрати, недостачі, інші правопорушення, негайно пересилаються правоохоронним органам для прийняття рішення згідно з законодавством.

З вищенаведеного слідує, що проведення Державною фінансовою інспекцією в Миколаївській області вищезгаданої планової ревізії (як форми інспектування) фінансово-господарської діяльності у Миколаївській інфекційній лікарні було здійснено на виконання передбачених Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» функцій з державного фінансового контролю.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно зі ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю розглядає листи, заяви і скарги громадян про факти порушення законодавства з фінансових питань.

Отже, надання відповіді на звернення громадян - це визначений чинним законодавством обовязок органів державної влади.

Як вище зазначалось, лист Державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 16.10.2015 за вих. №14-02-16-16/4929 є відповіддю даного державного органу на звернення гр. ОСОБА_4 до голови Миколаївської обласної державної адміністрації, що надійшло до Інспекції для розгляду від першого заступника прокурора Миколаївської області, а також на усне звернення вказаної громадянки на особистому прийомі в Інспекції згідно журналу обліку особистого прийому громадян за 2015 рік.

Відтак, дії щодо надання ДФІ у Миколаївській області відповіді на вищенаведені звернення гр. ОСОБА_4 відповідають вимогам чинного законодавства.

Частиною 4 статті 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 94 ЦК України зазначено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про інформацію", суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень.

Статтею 27 Закону України "Про інформацію" встановлено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою, зокрема, цивільно-правову відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як вище згадувалось, у листі від 16.10.2015 за вих. №14-02-16-16/4929 Інспекція повідомила гр. ОСОБА_4 про проведення планової виїзної ревізії в Миколаївській обласній інфекційній лікарні за період з 01.01.2012 по 30.06.2015, за результатами якої складено акт, та про виявлені цією ревізією порушення.

При порівнянні змісту відповіді Інспекції у вказаному вище листі та згаданого акта від 25.09.2015 № 14-24/68 судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що викладена в листі інформація відповідає змісту акта Інспекції.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, апеляційної скарги та пояснень представника позивача у судовому засіданні, Лікарня фактично не згодна саме з висновками проведеної Інспекцією ревізії, що були викладені у відповідному акті.

Між тим, згідно матеріалів даної справи, Миколаївська обласна інфекційна лікарня у листопаді 2015 року звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Миколаївській області, в якому просила, зокрема, визнати дії ДФС в Миколаївській області щодо розголошення в листі від 16.02.2015 № 14-02-16-16/492 до громадянки ОСОБА_4 переліку та обсягу відомостей про результати планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Миколаївської обласної інфекційної лікарні за період з 01.01.2012 по 30.06.2015 до їх повного документування в акті ревізії незаконними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.05.2016 у справі №814/4173/15, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у задоволенні вищевказаного позову Лікарні відмовлено. У цій постанові з приводу надання відповіді гр. ОСОБА_4 суд зазначив, що відповідно до ст.ст. 7, 16 Закону України «Про звернення громадян» відповідач був зобовязаний розглянути її звернення та надати відповідь. Оскільки станом на 16.10.2015 ревізія Миколаївської обласної інфекційної лікарні була завершена, відповідач мав право викласти у цій відповіді інформацію з акту ревізії з врахуванням того, що в ній йдеться мова про використання бюджетних коштів, що відповідно ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є публічної інформацією, яка не може бути обмежена у доступі. Також, в акті ревізії та відповіді вказаній особі не йдеться мова про конфіденційну інформацію чи інформацію з обмеженим доступом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що дії ДФІ щодо надання відповіді на звернення громадянки ОСОБА_4 та викладення у листі від 16.10.2015 № 14-02-16-16/4929 вищевказаної інформації про Миколаївську обласну інфекційну лікарню, яка міститься в акті ревізії від 25.09.2015 № 14-24/68, є такими, що відповідають положенням чинного законодавства.

Що стосується тверджень позивача, що викладена в даному листі інформація порушує право Миколаївської обласної інфекційної лікарні на недоторканність ділової репутації, то колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не надано, згідно приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України, належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що поширення шляхом викладення у вказаному вище листі від 16.10.2015 інформації порушує особисті немайнові права Лікарні, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання дій Державної фінансової інспекції в Миколаївській області щодо поширення у листі від 16.10.2015 № 14-02-16-16/4929 на адресу громадянки ОСОБА_4 інформації про Миколаївську обласну інфекційну лікарню стосовно: недоотримання фінансових ресурсів, спричиненого безоплатним наданням медичних послуг, безпідставного здійснення виплат 15% посадового окладу за роботу у шкідливих та важких умовах праці, невідповідності освітньо-кваліфікаційного рівня головного лікаря Миколаївської обласної інфекційної лікарні ОСОБА_1 кваліфікаційним вимогам, встановленим Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 Охорона здоровя, затвердженим наказом Міністерства охорони здоровя України від 29.03.2002 №117 протиправними та такими, що порушують право Миколаївської обласної інфекційної лікарні на недоторканність ділової репутації.

Доводи Лікарні, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду про необґрунтованість та недоведеність її позовних вимог.

З огляду на викладене, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2016 по справі № 915/2040/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 08.08.2016.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Н.В. Ліпчанська