ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" серпня 2016 р.Справа № 924/538/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом національного наукового центру "Інститут землеробства ОСОБА_1 академії аграрних наук України" Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 академії аграрних наук України м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-агро" Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ

про стягнення 88815,10 грн., з яких: 38200,00 грн. - борг; 19100,00 грн. - штраф; 3419,16 грн. - 3% річних; 28095,94 грн. - інфляційні втрати

Представники сторін:

позивач: не зявився

відповідач: не зявився

третя особа: не зявився

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-агро" про стягнення 88815,10 грн., з яких: 38200,00 грн. - борг; 19100,00 грн. - штраф; 3419,16 грн. - 3% річних; 28095,94 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 05.07.2016р. залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 академію аграрних наук України м. Київ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами ліцензійного договору №140-12 від 09.07.2012р. Зазначає, що відповідно до умов п. 1.1. договору, позивач (ліцензіар) надав відповідачу (ліцензіату) на термін чинності договору невиключну ліцензію на використання та комерційне розповсюдження сорту сої "Вільшанка" на території Хмельницької області та інших областей України. В свою чергу згідно п. 2.2. договору відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити винагороду за надання йому невиключного права на використання сортів і гібридів рослин відповідно до договору, у розмірі, в строк, на умовах і в порядку, визначених даним договором.

Вказує, що згідно відомостей по фактичному розрахунку відрахувань роялті за вироблене насіння, зроблених та наданих відповідачем, відповідач зобов`язаний був перерахувати до 01.06.2013р. згідно умов п. 2.2., п. 6.1. та п. 6.2. договору загальну суму відрахувань по роялті в розмірі 38200,00 грн.

Зазначає, що на адресу відповідача була направлена претензія від 08.12.2015р. з вимогою розрахуватися в термін до 25.12.2015р., проте відповідач не відреагував жодним чином та не надав відповіді.

Представник відповідача у письмових поясненнях від 05.07.2016р., від 12.07.2016р. проти позову заперечує. Зазначає, що за вказаний у позовній заяві період між позивачем та відповідачем будь-яких господарських операцій не проводилося, а тому вказує що заборгованість не могла виникнути.

Посилаючись на п.п. 1 п. 29 постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012р. №12, відповідач вказує, що позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем.

Також зазначає, що в з п. 30 даної постанови, ліцензійний договір має визначати, зокрема, вид ліцензії, конкретні права, що надаються за договором. Зазначає, що ліцензійний договір №140-12 від 09.07.2012р. не містить посилання на конкретний документ (патент, свідоцтво, тощо), а лише зазначено, що ліцензіар є оригіналом сорту вільшанка, занесеного до державного реєстру сортів рослин придатних до поширення в 2012р. та володіє необхідними і достатніми відомостями щодо сортової агротехнології його вирощування. Таким чином наголошує, що в договорі не було зазначено конкретного правовстановлюючого документу, що посвідчує право позивача на сорт рослин соя Вільшанка.

З приводу наданої позивачем копії патенту №120170 на сорт рослин вільшанка, виданого 27.03.2012р. Державною ветеринарною та фітосанітарною службою, відповідач звертає увагу, що згідно наказу Міністерства аграрної політики України від 13.12.2002р. №390 зареєстрованого в Міністерстві юстиції Україні від 31.01.2003р. за №80/7401 визначено державний орган реєстрації прав інтелектуальної власності на сорти рослин, як Державна служба з охорони прав на сорти рослин (Держсортслужба), яка вправі видавати дані патенти та вести їх реєстр.

Також відповідач вказує, що п. 1.3. Наказу Міністерства аграрної політики України від 31.07.2003р. №244 визначено, що договір або ліцензійний договір вважається дійсними, якщо вони укладені в письмовій формі і підписані. Договір або ліцензійний договір вважається дійсним для третіх осіб з дати публікації на офіційному бюлетені Держсортслужби відомостей про їх реєстрацію. Однак ліцензійний договір №140-12 від 09.07.2012р. не було зареєстровано.

Враховуючи вищезазначене, вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Зазначає, що відповідно до умов п. 6.2. договору №140-12 від 09.07.2012р. відрахування роялті проводиться у строк не пізніше 1 червня звітного року. При цьому, позивачем враховуються усні пояснення представника позивача про те, що вказану дату слід розуміти як 01.06.2013р., оскільки 01.06.2012р. передувало даті підписання договору від 09.07.2012р.

Таким чином, враховуючи, що датою виконання зобовязання є 01.06.2013р, відповідач зазначає, що перебіг позовної давності розпочинається з 02.06.2013р. і закінчується 02.06.2016р. Щодо вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік.

Відповідач наголошує, що позовна заява від 23.05.2016р. була направлена поштою 08.06.2016р., про що стоїть відмітка на поштовому конверті та описі вкладенні до цінного листа, яка отримана господарським судом 13.06.016р., а 14.06.2016р. винесено ухвалу про порушення провадження у справі.

Враховуючи зазначене, з урахуванням ч. 4 ст. 51 ГПК України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства звязку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду), тобто, в даному випадку - 08.06.2016р.

Зазначає, що якщо позовну заяву було повернуто, перебіг позовної давності переривається з того дня, коли заяву подано до суду з додержанням установленого порядку. В разі скасування ухвали про повернення позовної заяви, перебіг позовної давності переривається з дня первісного подання цієї заяви до суду.

При цьому, відповідач наголошує, що позовна заява вперше направлялася поштою 24.05.2016р., однак 31.05.2016р. було винесено ухвалу про її повернення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки не було подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідач вказує, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених ст. ст. 536, 625 ЦК України і сум інфляційних нарахувань згідно з ст. 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

Крім того, відповідач вважає, що позивачем неправильно сплачена сума судового збору, оскільки з 01.05.2016р. мінімальний розмір заробітної плати в Україні становить 1450,00 грн.

В судове засідання 08.08.2016р. представник позивача не зявився, однак у додатковому поясненні від 19.07.2016р. просить розгляд справи здійснити за його відсутності. В зазначеному поясненні позивач заперечує проти заяви відповідача про застосування строку позовної давності. Вказує, що 18.12.2015р. на адресу відповідача була направлена претензія за №22-16/937 з вимогою в термін до 25.12.2015р. здійснити перерахування на рахунок Інституту борг по роялті і надати інформацію про рух насіння згідно додатку 1 до ліцензійного договору. Дану претензію відповідач отримав 12.01.2016р. повідомляє, що 08.02.2016р. на електронну адресу бухгалтерії Інституту від відповідача надійшов додаток 1 до ліцензійного договору, який був вкладений в файл по темі „Розрахунок роялті по ТОВ „Волочиськ-агро.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідач надіславши додаток 1 до ліцензійного договору виконав свій обовязок по наданню інформації, яка вимагалася позивачем, як встановлено п. 6.2. ліцензійного договору, підтвердив суму заборгованості по роялті за 2012р. в розмірі 3940,00 грн., а також підтвердив, що ним було використане, надане йому право інтелектуальної власності на сорт та його використання, шляхом вирощування, і в 2013р., а сума роялті за даний рік, яку він повинен сплатити до 01.06.2014р. становить 34260,00 грн. Стверджує, що вчинені відповідачем дії свідчать про визнання ним свого боргу та обовязку про надання інформації, згідно до умов п. 6.2. договору про кількість вирощеного та зібраного насіння сорту.

Позивач посилаючись на ч. 1 ст. 264 ЦК України зазначає, що перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Також посилаючись на п. 1 ст. 181 ГК України позивач вважає, що окрім листів, факсограм, телеграм, телефонограм можливе надсилання документів і в інший спосіб, в тому числі і з застосуванням Інтернету та надсилання листів електронною поштою. Позивач наголошує, що лист (додаток 1 до ліцензійного договору) було відправлено посадовою особою відповідача з наданими її повноваженнями з електронної адреси, що належить відповідачеві.

Позивач звертає увагу, що ліцензійний договір був укладений сторонами на один рік з терміном дії з 09.07.2012р. по 09.07.2013р. та діє до моменту виконання взаємних зобовязань. Таким чином, вказує, що відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість, визначену в позовній заяві, з урахуванням суми роялті за 2013р. в розмірі 34260,00 грн., яку відповідач підтвердив електронним листом (додаток 1), а також суму штрафу, індексу інфляції та 3% річних.

Позивач наголошує, що відповідач повинен проводити відрахування роялті саме до 01.06.2013р. і 2014р., тобто до 1 червня наступних років після 2012р., а не до 01.06.2012р., задовго до моменту підписання договору, як стверджує відповідач. Зазначене випливає із умов п. 6.2. договору, яким сторони погодили, що відповідач повинен здійснити відрахування роялті, а також надати відомості про кількість вирощеної та реалізованої продукції, а також суму роялті, до 01 червня звітного року. Наголошує, що 01.06.2012р. ліцензійний договір ще не був підписаний, тому у відповідача були відсутні правові підстави для перерахування роялті. Крім того, це було неможливо, так як насіння згідно умов п. 6.2. договору необхідно було виростити і реалізувати, щоб розрахувати суму роялті.

З приводу твердження відповідача про відсутність реєстрації ліцензійного договору, позивач наголошує, що згідно приписів ЦК України, Закону України „Про насіння та садивний матеріал, Закону України „Про охорону прав на сорти рослин обовязок щодо реєстрації ліцензійного договору покладається на відповідача. Звертає увагу, що ні умовами договору, ні нормами законодавства не передбачено обовязок власника патенту реєструвати даний договір та що відсутність реєстрації договору звільняє відповідача від виконання обовязку по сплаті роялті.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак у клопотанні від 05.08.2016р. просить розглянути справу без участі представника ОСОБА_2, у звязку з перебуванням останнього у відпустці.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак у клопотанні від 7.07.2016р. №4-6/180 просив розгляд справи проводити за відсутності ОСОБА_1 академії аграрних наук України. Зазначає, що позовні вимоги заявлені ННЦ „Інститутом землеробства НААН підтримує.

Враховуючи неявку представників сторін, необхідність витребування додаткових письмових пояснень, з метою повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, дотримання принципів рівності та змагальності сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи відкласти.

Керуючись ст. ст. 22, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Розгляд справи відкласти на 11:00 год. "17" серпня 2016 р.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, к. 332.

2. Зобов'язати відповідача надати письмову позицію з приводу додаткового пояснення від 19.07.2016р.

Визнати явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, національного наукового центру "Інститут землеробства ОСОБА_1 академії аграрних наук України"(08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників,2-Б) рек. з пов.;

3 - відповідачу, товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-агро" (31200, Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Фридрихівська, буд.40) рек. з пов.;

4 - третій особі - ОСОБА_1 академія аграрних наук України (м. Київ, вул. Суворова, 9) рек.