КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" серпня 2016 р. Справа №911/198/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Шапрана В.В.

Алданової С.О.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

позивачів: ОСОБА_2;

відповідача: не з'явився.;

ТОВ "ВВ-Альянс+": Давідкова А.Д.;

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-Альянс+"

на рішення Господарського суду Київської області

від 30.03.2016р.

у справі №910/27532/15 (суддя Босий В.П.)

за позовом 1) ОСОБА_4

2) ОСОБА_5

до Відкритого акціонерного товариства "Ставищепродтовари"

про визнання недійсним рішення загальних зборів ВАТ

"Ставищепродтовари"

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач-1) та ОСОБА_5 (далі - позивач-2) звернулись до Господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Ставищепродтовари" (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів ВАТ "Ставищепродтовари" від 16.08.2002р.

Рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/198/16 від 30.03.2016р. позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним рішення загальних зборів відповідача від 16.08.2002р., прийняте під час розгляду питання, включеного до порядку денного протоколу загальних зборів акціонерів від 16.08.2002р. №4 як "Інші питання". Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачів по 689,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ-Альянс+" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області у справі №911/198/16 від 30.03.2016р. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2016р., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-Альянс+" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Руденко М.А., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Руденко М.А., Алданова С.О.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-Альянс+" було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2016р.

22.06.2016р. Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з виходом судді Руденко М.А. у відпустку з 22.06.2016р., для розгляду справи №911/198/16 було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-Альянс+" було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Коршун Н.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2016р.

23.06.2016р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивачів надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 23.06.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області у справі №911/198/16 від 30.03.2016р. скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 23.06.2016р. представники позивачів та відповідача заперечували проти апеляційної скарги, просили суд в задоволенні скарги відмовити та залишити оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 23.06.2016р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 09.08.2016р.

09.08.2016р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" надійшли письмові пояснення по справі.

09.08.2016р. Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням судді Київського апеляційного господарського суду Коршун Н.М. у відпустці, для розгляду справи №911/198/16 було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Шапран В.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні 09.08.2016р.

В судовому засіданні 09.08.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" підтримав пояснення, надані в попередньому судовому засіданні, просив суд апеляційну скаргу задовольнити.

В судовому засіданні 09.08.2016р. представники позивачів та відповідача також підтримали раніше надані пояснення та просили суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні 09.08.2016р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 16.08.2016р.

В судовому засіданні 16.08.2016р. представники сторін та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" підтримали свої пояснення, надані у попередніх судових засіданнях.

Представник відповідача в судове засідання 16.08.2016р. не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" в судові засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" про місце, дату і час судового розгляду, колегія суддів визнала можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" підлягає припиненню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як уже зазначалось вище, обґрунтовуючи наявність права на звернення з апеляційною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" посилалося на те, що суд першої інстанції, прийнявши оскаржуване рішення у даній справі, фактично вирішив питання про права і обов'язки цього товариства, оскільки оскаржуваним рішенням загальних зборів відповідача від 16.08.2002р. було вирішено питання про відчуження нерухомого майна (адмінбудинок, кондитерський цех, безалкогольний цех, майстерня крупорушки, склад ГЗМ, пропускний пункт, водонапірна башта, огорожа). На виконання вказаного рішення між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІЛІГУЛ», як покупцем, та відповідачем, як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу №01/12-03 від 15.01.2003р. вищезгаданого майна. В подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІЛІГУЛ», як продавцем, та ТОВ «ВВ-АЛЬЯНС+», як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 06.06.2013р. Таким чином, на даний час майно, відносно якого було прийнято рішення загальних зборів відповідача від 16.08.2002р., перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+".

Однак доводи апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд фактично вирішив питання про права і обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+", не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

В ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Тобто, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати усі обставини справи, що входять до предмету доказування в ній та мають значення для її розгляду. При чому, у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі (аналогічна правова позиція наведена в п.5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

За змістом положень п.4 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, ст. 167 Господарського кодексу України, ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Учасниками судового процесу у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичних осіб з підстав недотримання вимог закону та/або установчих документів під час їх скликання та проведення є учасник (учасники) або акціонер (акціонери), права яких на участь у загальних зборах було порушено, та юридична особа (аналогічна правова позиція наведена в п.п.1.1, 1.2, 6.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин).

Тобто, фактично корпоративний спір вирішується між юридичною особою та особою, яка є носієм корпоративних прав.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що в останній відсутнє обґрунтування того, які саме права Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" порушено в контексті безпосередньо корпоративних правовідносин у спорі, який розглядається у даній справі між юридичною особою та його учасниками, і як скасування рішення Господарського суду Київської області у справі №911/198/16 від 30.03.2016р. зможе відновити ці права та/або інтереси. Тобто, в даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" не є носієм корпоративних прав, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не входять до предмету доказування у даній справі.

Натомість, як уже зазначалося вище, предметом розгляду у даній справі є корпоративний спір між акціонерами товариства (позивачами) та самим товариством (юридичною особою - відповідачем) з приводу дійсності (відповідності вимогам законодавства) рішення загальних зборів товариства. При чому позовні вимоги обґрунтовані безпосередньо посиланням позивачів на порушення їх корпоративних прав, як учасників товариства. Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" не є носієм корпоративних прав, оскаржуване позивачами рішення загальних зборів відповідача від 16.08.2002р., не порушує його прав.

Колегією суддів враховано послання в апеляційній скарзі на можливі порушення майнових прав (права власності) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" на нерухоме майно, про яке йшла мова в п.4 «Інші питання» рішення загальних зборів відповідача від 16.08.2002р., але вказані питання мають вирішуватися в іншому судовому процесі (окремому позовному провадженні), до предмету доказування та дослідження в якому будуть належати питання щодо укладання і виконання угод відносно вищезгаданого нерухомого майна, їх дійсності, тощо.

Зокрема, з наданих суду матеріалів вбачається, що на розгляді в Господарському суді Київської області перебуває справа №911/1453/14 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Ставищепродтовари" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тілігул», за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дочірнього підприємства «Статус і К», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ-Альянс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.01.2003р. №01/12-03, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Ставищепродтовари" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тілігул».

Рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1453/14 від 03.02.2015р. в позові було відмовлено повністю. Однак, в подальшому Відкритим акціонерним товариством "Ставищепродтовари" було подано заяву про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами.

З наведеного вбачається, що предметом дослідження у справі №911/1453/14 є питання дійсності договору купівлі-продажу від 15.01.2003р. №01/12-03, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Ставищепродтовари" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тілігул». Саме на підставі цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІЛІГУЛ» набуло право власності на нерухоме майно, яке в подальшому було ним відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ-АЛЬЯНС+» за договором купівлі-продажу нежитлових будівель від 06.06.2013р.

Як уже зазначалось вище, відповідно до ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

З наведеної правової норми випливає, що особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення що стосується їх прав і обов'язків, мають право оскаржувати судове рішення, якщо воно безпосередньо стосується їх прав та обов'язків. Суд має вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про нього у відповідних правовідносинах. При цьому, у мотивувальній частині рішення повинні міститися висновки суду про права та обов'язки такої особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки цих осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі в справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" не надало доказів наявності порушення свого суб'єктивного матеріального права та наявності підстав для його правового захисту в межах корпоративного спору, який розглядається у даній справі, що є порушенням ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, оскільки право подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, існує лише в тому випадку, коли буде доведено існування самого порушення суб'єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно не порушене, апеляційна скарга не підлягає розгляду.

Тобто, в даному конкретному випадку, не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Підсумовуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2016р. у справі №911/198/16, права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-АЛЬЯНС+" порушені не були, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для здійснення апеляційного провадження і останнє підлягає припиненню, як помилково порушене (аналогічна позиція по застосуванню розділу XII Господарського процесуального кодексу України наведена в п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними. При цьому слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених п.п.1 та 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях. У разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (п.4 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), сплачені суми судового збору не повертаються. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (аналогічну правову позицію по застосуванню ст. 7 Закону України „Про судовий збір" наведено в п.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р.).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 49, 77, 80, 86, 91 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-Альянс+" на рішення Господарського суду Київської області у справі №911/198/16 від 30.03.2016р.

2. Матеріали справи №911/198/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді В.В. Шапран

С.О. Алданова