ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.16р. Справа № 904/4028/16

За позовом Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний", м. Южне Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 163 912 грн. 55 коп.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Державного підприємства " Морський торгівельний порт "Южний", м. Южне Одеської області

про стягнення 470 387 грн. 21 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1, дов. № 05-18/02 від 04.01.2016р.;

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2, ордер від 05.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Морський торгівельний порт "Южний" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" заборгованість в розмірі 163 912 грн. 55 коп., з яких: 129 318 грн. 57 коп. - пеня, 34 593 грн. 98 коп. - штраф, відповідно до умов договору від 13.11.2015р. № Т/СН-173 про поставку товарів.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки товарів від 13.11.2015р. № Т/СН-173 щодо поставки палива згідно заявок-рознарядок, пунктом 7.2 якого передбачена відповідальність за попущення постачальником строків виконання зобовязання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки позивачем не вказується про наявність збитків внаслідок прострочення відповідача, зобовязання за договором відповідачем виконане в більшій частині, порушення відповідачем зобовязання не завдало збитків іншим субєктам господарських відносин, а позивач, маючи в наявності інформацію про прострочення відповідача, не вживав заходів щодо припинення взаємовідносин за договором та не реалізував своє право на відмову від прийняття виконання зобовязань відповідача, ТОВ «Трейд Коммодіті» просить суд на підставі ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій.

В порядку ст. 60 Господарського процесуального кодексу України 11.07.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом, в якому просить суд стягнути з Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" заборгованість в сумі 470 387 грн. 21 коп., з яких: 340 240 грн. 55 коп. - пеня, 130 146 грн. 66 коп. - штраф за порушення зобов'язань за договором від 13.11.2015р. № Т/СН-173 про поставку товарів, а також покласти на відповідача за зустрічним позовом витрати позивача на послуги адвоката в сумі 20 000 грн. 00 коп. та зі сплати судового збору.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що за умовами специфікації до Договору з урахуванням додатку № 1 до додаткової угоди № 1, покупець зобовязаний придбати у постачальника товар, зокрема, 60 000 літрів бензину автомобільного марки А-95 Євро для використання за допомогою бланків-дозволів (талонів) в мережі автозаправних станцій, розташованих на території України, а також 50 тон бензину автомобільного марки А-95 Євро виду І. Проте, покупець не виконав свої зобовязання щодо замовлення, прийняття та оплати вказаного товару у визначеній Специфікацією кількості на загальну суму 1 859 238 грн. 00 коп. При цьому, зміни в порядку п. 6.2.3 Договору сторонами до Договору не вносилися. Нарахування пені та штрафу у заявленому розмірі обґрунтовує посиланням на приписи ч. 2 ст. 231 ГК України.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2016р. зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" прийнятий до спільного розгляду з первісним.

Відповідач за зустрічним позовом зустрічні позовні вимоги не визнав, у відзиві зазначив, що зобовязання ДП «МТП «Южний» щодо замовлення товару Договором не передбачене, а товар постачальник поставляє покупцю на підставі наданої рознарядки, складеної з урахуванням виробничої потреби покупця. Вважає нарахування позивачем за зустрічним позовом пені та штрафу безпідставним та вказує, що ТОВ «Трейд Коммодіті» не вживало заходів для здійснення свого права на дострокову поставку товару та не зверталось до покупця для надання відповідного погодження. Просив в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 19.07.2016р. по 27.07.2016р., з 27.07.2016р. по 03.08.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2015р. Державним підприємством " Морський торгівельний порт "Южний" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (постачальник) укладено договір про поставку товарів № Т/СН-173 (надалі-Договір), згідно умов якого, постачальник зобовязується у 2015 році поставити покупцю товар (надалі-товар), зазначений у специфікації, що є додатком № 1 до Договору, відповідно до цього Договору, а покупець прийняти та оплати такий товар (п.1.1 Договору).

За умовами п. 10.1 Договору, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Згідно до п. 5.1 Договору товар, зазначений в пунктах 1-3 Специфікації, поставляється покупцю на склад бази постачання ДП "МТП "Южний". Поставка товару здійснюється силами, засобами та за рахунок постачальника на умовах DDP у відповідності до положень Міжнародних правил щодо тлумачення термінів „Інкотермс (у редакції 2010), з урахуванням положень цього Договору. Постачальник поставляє покупцю товар щоденно на підставі наданої рознарядки, складеної з урахуванням виробничої потреби покупця, з 08:00 до 12:30 ранку, партіями ( не менше двох та не більше трьох бензовозів загальною кількістю не менше 50 та не більше 80 тонн на добу). Моментом поставки товару вважається його одержання покупцем з оформленням прибуткових документів на складі покупця. Постачальник несе ризик пошкодження або знищення товару до моменту поставки його покупцеві.

Відповідно до п. 5.2 Договору товар, зазначений в позиції 4 специфікації, поставляється покупцю на склад бази постачання ДП "МТП "Южний", для використання за допомогою бланків-дозволів (талонів) в мережі автозаправних станцій, розташованих на території України. Постачальник передає покупцю товар у вигляді бланків-дозволів (талонів), кількість яких вказується в рознарядці покупця, протягом 3 (трьох) календарних днів з дати отримання рознарядки від покупця.

Рознарядка покупця на поставку конкретної партії товару надсилається постачальнику засобами факсимільного звязку (п.5.3 Договору).

Ціна цього Договору становить 17 563 321 грн. 80 коп. (сімнадцять мільйонів пятсот шістдесят три тисячі двадцять одна грн. 80 коп.), у тому числі ПДВ 20% - 2 927 220 грн. 30 коп. (п. 3.1 Договору).

Згідно до п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем товару протягом 20 (двадцяти) банківський днів з моменту поставки конкретної партії товару на підставі виставленого постачальником рахунку, який оформлено у відповідності до рознарядки покупця, шляхом здійснення прямого банківського переведення коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до специфікації до Договору з урахуванням додатку № 1 до додаткової угоди, сторони узгодили поставку наступного товару:

- дизельне паливо підвищеної якості (Євро) марки C, F, E виду І у кількості 844, 998 тон, загальною вартістю 15 209 964 грн. 00 коп.;

- бензин автомобільний марки А-92 Євро у кількості 5 т. загальною вартістю 106 999 грн. 80 коп.;

- бензин автомобільний марки А-95 Євро виду І у кількості 50 т. загальною вартістю 1 084 998 грн. 00 коп.;

- бензин автомобільний марки А-95 Євро для використання за допомогою бланків-дозволів (талонів) в мережі автозаправних станцій, розташованих на території України у кількості 60 т загальною вартістю 1 161 360 грн. 00 коп.

На виконання умов Договору покупець факсимільним звязком направив постачальнику заявку-рознарядку від 23.11.2015р. № 205-63/3724 на постачання дизельного палива в кількості 400т. з встановленням строку поставки з 23.11.2015р. по 03.12.2015р.

Постачальник в порушення умов Договору та поданої покупцем рознарядки поставив на адресу покупця дизельне паливо обємом 62,557 т., у звязку із чим недопоставка до кінця строку склала 337, 443 т.

У подальшому покупцем факсимільним звязком направлялись постачальнику заявки-рознарядки на постачання дизельного палива із зазначенням обєму з урахуванням попередньої недопоставки, а саме:

- заявка-рознарядка №205-63/3911 від 03.12.2015р. на постачання дизельного палива в кількості 450т., з встановленням строку поставки з 04.12.2015р. по 11.12.2015р., за якою постачальник поставив на адресу покупця дизельне паливо обємом 275,314 т.; недопоставка до кінця строку склала 112, 557т.;

- заявка-рознарядка № 205-63/4038 від 11.12.2015р. на постачання дизельного палива в кількості 400т., з встановленням строку поставки з 14.12.2015р. по 18.12.2015р., за якою постачальник поставив на адресу покупця дизельне паливо обємом 569,095 т.; недопоставка до кінця строку склала 162,756т.;

- заявка-рознарядка № 205-63/4131 від 21.12.2015р. на постачання дизельного палива в кількості 275,903т., з встановленням строку поставки з 21.12.2015р. по 25.12.2015р., за якою постачальник поставив на адресу покупця дизельне паливо обємом 824,494 т.; недопоставка до кінця строку склала 20,504т.

Крім того, покупцем 24.12.2015р. направлена на адресу постачальника заявка-рознарядка № 205-63/4180 від 24.12.2015р. на поставку бензину автомобільного марки А-92 Євро у кількості 5 т. та бензину автомобільного марки А-95 Євро для використання за допомогою бланків-дозволів (талонів) в мережах автозаправних станцій, розташованих на території України, в кількості 20 000 л. у період 24.12.2015р. по 29.12.2015р., але постачальником вказана рознарядка не виконана.

Факт поставки товару, час поставки та кількість поставленого товару за період з 02.11.2015р. по 30.12.2015р. підтверджується карткою складського обліку № 01 (а.с. 44-48).

За умовами п. п. 9.1, 9.2 Договору у випадку виникнення спорів (розбіжностей) сторони зобовязуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів. У разі недосягання сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. п. 9.1, 9.2 Договору 22.01.2016р. покупець направив на адресу постачальника претензію №427/01/102/16, згідно якої вимагає перерахувати ДП "МТП "Южний" пеню за прострочення виконання поставки палива у розмірі 11 860 грн. 80 коп., яка отримана постачальником 29.01.2016р. про що свідчить копія поштового повідомлення, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 21-23, 24).

У відповіді від 16.02.2016р. № 16-02/16-1 на вказану претензію ТОВ "Трейд Коммодіті" зазначило, що згідно розрахунку постачальника за прострочення виконання палива за рознарядкою №205-63/4180 від 24.12.2015р. він повинен сплати покупцю пеню в сумі 988 грн. 39 коп., а не у заявленому покупцем розмірі, оскільки зобовязання за Договором припинились 31.21.2015р., а нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання за межами дії договору є неприпустимим.

01.03.2016р. ДП "МТП "Южний" повторно звернулось до ТОВ "Трейд Коммодіті" з претензією № 1277/01/102/16 від 29.02.2016р., відповідно до якої вимагало сплатити пеню за прострочення зобовязання з поставки дизельного палива у розмірі 66 555 грн. 20 коп., яка отримана ТОВ "Трейд Коммодіті" 05.03.2016р., що підтверджується поштовим повідомленням № 348, але залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до п. 7.2 Договору за порушення постачальником строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно до розрахунку позивача сума пені, нарахованої на підставі п. 7.2 Договору за загальний період з 04.12.2015р. по 04.05.2016р. за кожною рознарядкою окремо, складає 129 318 грн. 57 коп., сума штрафу - 34 593 грн. 98 коп.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, направлені покупцем заявки-рознарядки від 23.11.2015р. № 205-63/3724, від 03.12.2015р. №205-63/3911, від 11.12.2015р. № 205-63/4038 та від 21.12.2015р. № 205-63/4131 на поставку дизельного палива підвищеної якості (Євро) марки С, F, Е виду І у кількості 844,998 тон, загальною вартістю 15 209 964 грн. 00 коп. отримані постачальником та виконані у повному обсязі.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, покупець в порушення своїх зобовязань, визначених п. 1.1 Договору та умовами Специфікації з урахуванням додатку № 1 до додаткової угоди № 1, відповідно до яких він зобовязаний придбати у постачальника товар, зокрема, 60 000 літрів бензину автомобільного марки А-95 Євро для використання за допомогою бланків-дозволів (талонів) в мережі автозаправних станцій, розташованих на території України, а також 50 тон бензину автомобільного марки А-95 Євро виду І, не замовив у постачальника товар у визначеній Специфікацією кількості на загальну суму 1 859 238 грн. 00 коп., з яких 40 000 літрів бензину автомобільного марки А-95 Євро для використання за допомогою бланків-дозволів (талонів) в мережі автозаправних станцій, розташованих на території України на суму 774 240 грн. 00 коп. та 50 тон бензину автомобільного марки А-95 Євро виду І на суму 1 084 998 грн. 00 коп.

Відповідно до п 6.2.3 договору покупець має право зменшувати обсяг закупівлі товару та загальну ціну договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі, сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Однак, зазначені зміни до договору внесені не були, отже, як зазначає позивач за зустрічним позовом, зобовязання покупця щодо замовлення, придбання та оплати вказаного товару були чинними протягом всього строку дії Договору.

У звязку із допущенням покупцем вказаних порушень умов Договору постачальником на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України нарахована пеня за загальний період з 01.01.2016р. по 01.07.2016р. в сумі 340 240 грн. 55 коп. та штраф у розмірі 7% від суми незамовленого товару в розмірі 130 146 грн. 66 коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ч. 1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Неналежне виконання постачальником зобовязань за Договором в частині поставки замовленого покупцем товару відповідно до поданих заявок-рознарядок підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, про що свідчить відповідь на претензію від 16.02.2016р. № 16-02/16-1 та відзив відповідача за первісним позовом від 19.07.2016р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (надалі Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Про наведене зазначає й Вищий господарський суд України в п. 2.9 вказаної вище постанови пленуму від 17.12.13р. № 14, а саме: за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При перевірці виконаного позивачем за первісним позовом розрахунку пені судом встановлено, що визначений сторонами в п. 7.2 Договору розмір пені не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, а тому застосування визначеного умовами Договору розміру пені суд вважає правомірним.

Перевіркою правильності виконаного позивачем за первісним позовом розрахунку пені та штрафу порушень не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача за первісним позовом щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання за межами строку дії Договору є неприпустимим судом відхиляються, оскільки за умовами п. 10.1 Договору він діє по 31.12.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Крім того, в ході судового розгляду справи відповідач за первісним позовом подав відзив, в якому виклав клопотання про зменшення розміру нарахованих позивачем за первісним позовом пені та штрафу, мотивуючи клопотання відсутністю збитків у покупця та або інших субєктів господарювання та виконанням постачальником своїх зобовязань в більшій частині.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Право господарського суду на зменшення розміру неустойки закріплено й пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи обставини справи, стан розрахунків між сторонами та доводи відповідача за первісним позовом, суд вважає, що останнім не обґрунтоване та належними доказами не доведене подане клопотання, у звязку із чим не вбачає підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом покладаються на відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Щодо зустрічних позовних вимог, суд, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За умовами п. 7.1 Договору у випадку порушення зобовязання, що виникає з цього Договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до діючого законодавства України та умов, викладених у цьому Договорі.

Позивач за зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається, зокрема, на приписи ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, згідно яких у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Проте з тексту спірного Договору та додатків до нього не вбачається чітко визначеного обовязку покупця замовити у постачальника товар у визначеній Специфікацією кількості.

Крім того, як встановлено судом під час розгляду первісних позовних вимог, саме постачальником допущене порушення строків поставки того пального, про яке веде мову позивач за зустрічним позовом.

До того ж, статтею Господарського кодексу, на яку посилається позивач за зустрічним позовом, передбачена відповідальність за порушення строків виконання зобов'язання, проте спірним Договором не визначені строки надання покупцем замовлень на поставку товару.

Крім того, згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (надалі Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Отже, Законом передбачено обовязкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобовязань.

Сторонами у спірному договорі розмір санкцій, зокрема пені, що підлягає стягненню у разі порушення умов Договору з боку покупця не визначено.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, зустрічні позовні вимоги необґрунтовані, не підтверджені належними доказами та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Водночас, оскільки позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду із зустрічним позовом зайво сплачені 300 грн. 01 коп. судового збору, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, вказана сума підлягає поверненню ТОВ «Трейд Коммодіті» за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (51900, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Червоногвардійська, б. 15, кв. 10, ) на користь Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, б. 13, ) 129 318 грн. 57 коп. (сто двадцять девять тисяч триста вісімнадцять грн. 57 коп.) пені, 34 593 грн. 98 коп. (тридцять чотири тисячі пятсот девяносто три грн. 98 коп.) штрафу, 2 458 грн. 69 коп. (дві тисячі чотириста пятдесят вісім грн.. 69 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А.Рудь

Повне рішення складено 08.08.16р.