номер провадження справи 1/22/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 Справа № 908/1749/16

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (70150, АДРЕСА_1)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 2-А)

про стягнення 83 092 грн. 79 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, свідоцтво адвоката № 413 від 04.06.2008 р., договір від 13.06.2016 р.;

від відповідача: Хамзін Т.Р., довіреність № 4/12 від 05.07.2016 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" 83 092 грн. 79 коп.

За результатами автоматизованого розподілу справ, справу № 908/1749/16 визначено до розгляду судді Немченку О.І., яким і було порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 28.07.2016 р. на 15 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 28.07.2016 р. судом оголошувалась перерва до 08.08.2016 р. до 14 год. 30 хвил., та зобов'язано позивача надати у наступне судове засідання оригінали документів в підтвердження спірних правовідносин, зокрема, накладні та довіреності, а також зобов'язано сторони зробити звірку взаєморозрахунків, про що сторони були повідомлені у цьому ж судовому засіданні.

08.08.2016 р. від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність оригіналів документів в підтвердження поставок, а також відсутність довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від ФОП ОСОБА_1 Звертає увагу суду на відсутність печатки відповідача на всіх копіях накладних, наданих позивачем, а також відсутність будь-яких інших товаросупровідних документів та відсутність у видах діяльності позивача купівлі-продажу сіна, кукурудзи, пшениці, тощо. Повідомляє про те, що за фактом розтрати майна посадовими особами ВГПЗП "Таврія" ТОВ "ДЖАЗ-А" триває досудове розслідування.

Представник позивача в судове засідання 08.08.2016 р. не з'явився, оригінали документів не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що представник позивача щодо звірки взаєморозрахунків, на виконання вимог суду, до відповідача не звертався.

Враховуючи неявку представника позивача, не подання ним оригіналів документів, для встановлення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та правильного вирішення господарського спору, відповідно до ст. 77 ГПК України, суд відклав розгляд справи на 16.08.2016 р. на 14 год. 30 хв.

12.08.2016 р. від позивача, на виконання ухвали суду, надійшли оригінали накладних на товар, які були залучені до матеріалів справи.

Також, 12.08.2016 р. від позивача у справі надійшло клопотання про виклик посадових осіб відповідача для дачі пояснень. Судом вказане клопотання не задоволено, з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення.

16.08.2016 р. від позивача у справі надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач уточнив прохальну частину позову та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 83 092 грн. 79 коп., з яких: основний борг в сумі 42 200 грн. 00 коп., 3 256 грн. 74 коп. 3% річних, 37 636 грн.05 коп. інфляційних втрат. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати: судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп., банківську комісію за сплату судового збору в розмірі 28 грн. 12 коп. та 4 700 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката. Уточнені позовні вимоги були прийняті судом до розгляду.

У запереченнях на відзив відповідача, позивач зазначає наступне:

У відповідача в наявності є всі оригінали первинних документів на товар, проданий позивачем, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 23.09.2015 р. Посилається на те, що з наданих копій розписок про отримання коштів від 27.12.2014 р. на суму 2400 грн. 00 коп., від 15.09.2015 р. на суму 10 000 грн. 00 коп. та видаткового касового ордера від 19.10.2015 р. на суму 12 750 грн. 00 коп. вбачається, що розрахунки між сторонами здійснювались у готівковій формі, що виключало необхідність надання відповідачем позивачеві довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. Між сторонами було укладено договори купівлі-продажу товарів у спрощений спосіб. Довіреністю від 08.10.2013 р. відповідачем було надано начальникові відокремленого госпрозрахункового підрозділу «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» ТОВ «Джаз-А» ОСОБА_5 від імені та інтересах відповідача укладати, підписувати договори, контракти, що пов'язані з господарською діяльністю підрозділу, на суму, що не перевищує 100 000 грн. за одним договором. Отже, зазначена довіреність охоплює правомочність представника відповідача щодо розпорядження майном відповідача на суму, що не перевищує 100 000 грн. 00 коп. за одним господарським договором, у т.ч. і правомочність щодо отримання майна за таким договором. Сторонами обов'язковість скріплення укладених договорів купівлі-продажу не оговорювалась. Довіреність від 08.10.2013 р. також не містить жодних застережень про необхідність засвідчення підпису представника відповідача печаткою ТОВ «Джаз-А». Повідомляє, що позивачем не відомо про наявність будь-яких досудових розслідувань, що стосуються договорів купівлі-продажу товару, укладених між ним та ТОВ «Джаз-А».

16.08.2016 р. до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначив, що податкові накладні з боку ФОП ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Джаз-А» не оформлювались та у ТОВ «Джаз-А» відсутні. Вважає, що ОСОБА_5 не мав право підписувати видаткові накладні, оскільки не мав таких повноважень за довіреністю № 84/1 від 08.10.2013 р. Надані копії накладних не містять відбитку печатки ВГРП Зоологічний парк місцевого значення «Таврія». Будь-яких повноважень на отримання матеріальних цінностей ТОВ «Джаз-А» цій особі не видавало, в т.ч. довіреності на отримання матеріальних цінностей від ФОП ОСОБА_1 ТОВ «Джаз-А» не оформлювало. Зауважує, що підпис ОСОБА_5 на всіх наданих позивачем копіях накладних відрізняється. Посилається на відсутність оригіналу видаткового ордеру № 37 від 19.10.2015 р. Вказує на те, що ОСОБА_5 підписав акт звірки від 23.09.2015 р., який, на думку відповідача, містить неправдиву інформацію, замість бухгалтера. Посилається на те, що відповідач, враховуючи тайну слідства, не має документів досудового розслідування за фактом розтрати майна посадовими особами ВГРП ЗПМЗ «Таврія» ТОВ «Джаз-А». Також, надано бухгалтерську довідку вих. № 90 від 15.08.2016 р., згідно якої, відповідач вказує на те, що в ТОВ «ДЖАЗ-А» відсутні первинні документи, що є доказами по справі, а саме: видаткова накладна № 4 від 20.06.2014 р., товарний чек № 7 від 15.09.2015 р., видаткова накладна № 4 від 20.08.2014р., видатковий касовий ордер від 19.10.2015 р. № 37, видаткова накладна № 7 від 18.12.2014 р., товарний чек б/н від 27.12.2014 р., видаткова накладна б/н від 18.02.2015 р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.09.2015 р. У зв'язку із відсутністю первинних документів, відповідач вказує на неможливість підтвердити наявність та розмір заборгованості відповідача перед позивачем.

Також, 16.08.2016 р. від відповідача до суду надійшли додаткові документи в обґрунтування позиції відповідача, а саме: копії журналу реєстрації видачі довіреностей на отримання матеріальних цінностей за період з грудня 2013 р. по грудень 2016 р., копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за червень, серпень, грудень 2014 р., та копію розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за лютий 2015 р. Зазначені документи були залучені до матеріалів справи.

16.08.2016 р. від позивача надійшло письмове клопотання про призначення по справі технічної експертизи документів, у задоволенні якого суд відмовив, з підстав, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення.

В судовому засіданні 16.08.2016 р. представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, заперечення на відзив відповідача та клопотання про виклик до суду посадових осіб ТОВ «ДЖАЗ-А» для дачі пояснень по справі.

Представник відповідача, в свою чергу, підтримав відзив на позовну заяву, письмові пояснення та клопотання про призначення судової експертизи.

За заявою представників сторін, розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 червня 2014 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 продано Товариству з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" сіно у кількості 40 тон на загальну суму 48 000 грн. 00 коп., що підтверджується накладною № 4 від 20.06.2014 р. 20.08.2014 р. позивачем було продано відповідачеві пшеницю у кількості 5 тон на загальну суму 12 750 грн. 00 коп., що підтверджується накладною № 4 від 20.08.2014 р., 18.12.2014 р. позивачем було продано відповідачеві кукурудзу у кількості 2 тони на загальну суму 5 200 грн. 00 коп., що підтверджується накладною № 7 від 18.12.2014 р. 18.02.2015 р. позивачем було продано відповідачеві кукурудзу у кількості 500 кг на загальну суму 1400 грн. 00 коп., що підтверджується накладною без номера від 18.02.2015 р. Вказаний товар позивачем передано відокремленому госпрозрахунковому підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" ТОВ "Джаз-А" за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, смт. Тернувате. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами у разі прострочення оплати товару покупцем. Однак, у порушення зазначених норм, відповідач зобов'язання з оплати придбаного ним товару згідно вказаних накладних належним чином не виконав, своєчасно, та у повному обсязі не оплатив отриманий товар. Так, 27.12.2014 р. відповідачем було сплачено позивачем 2 400 грн. 00 коп. у рахунок оплати за отриману згідно накладної № 7 від 18.12.2014 р. кукурудзу. 15.08.2015 р. відповідачем було сплачено позивачеві 10 000 грн. 00 коп. у рахунок оплати за отримане згідно накладної № 4 від 20.06.2014 р. сіно. 19.10.2015 р. відповідачем було сплачено позивачеві 12 750 грн. 00 коп. у рахунок оплати за отриману згідно накладної № 4 від 20.08.2014 р. пшеницю. Станом на 16 червня 2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий від останнього товар з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми становить 83 092 грн. 79 коп., з яких: основний борг в сумі 42 200 грн. 00 коп., 3 256 грн. 74 коп. 3% річних, 37 636 грн.05 коп. інфляційних втрат, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, з підстав неналежності доказів в підтвердження правочинів купівлі-продажу товару між сторонами, та враховуючи відсутність у відповідача відповідних первинних документів в підтвердження цих правочинів та відсутності заборгованості відповідача перед позивачем за цими правочинами.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 вказаного кодексу, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 180 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як стверджує позивач, ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Джаз-А» в особі відокремленого госпрозрахункового підрозділу «Зоологічний парк місцевого значення «Таврія» було укладено договори купівлі-продажу товару (сіно, пшениця, кукурудза, відходи кукурудзи), про що свідчать накладні: № 4 від 20.06.2014 р., № 4 від 20.08.2014 р., № 7 від 18.12.2014 р., б/н від 18.02.2015 р. та довіреність б/н від 08.10.2013 р. на ім'я начальника ВГП "ЗПМЗ "Таврія" товариства "Джаз-А" ОСОБА_6

Відповідно до ст. 79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. Статтею 64 зазначеного Кодексу встановлено, що підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Положення про відокремлений госпрозрахунковий підрозділ "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" затверджене загальними зборами ТОВ "Джаз-А" протоколом від 02.09.2013 р.

За розділом 2 Положення метою діяльності підрозділу є надання послуг, пов'язаних із створенням умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності. У всіх правовідносинах (за межами) ТОВ "Джаз-А" підрозділ виступає від імені ТОВ "Джаз-А" на підставі цього положення та доручення, виданого начальнику підрозділу. Підрозділ очолює начальник, який призначається та звільняється з посади Рішенням Ради товариства і діє на підставі виданої йому довіреності.

У розділі 4 Положення визначено, що основним джерелом забезпечення господарської діяльності підрозділу є виручка від реалізації продукції та виконання робіт (послуг). Підрозділ фінансується за рахунок: коштів ТОВ "Джаз-А" відповідно до витрат, передбачених затвердженим бізнес-планом товариства та підрозділу; інших надходжень, що надходять на поточний рахунок підрозділу. Для забезпечення діяльності підрозділу відкривається поточний рахунок з правом зарахування виручки від виконання послуг, а також проведення розрахунків, зокрема з оплати за енергоресурси, послуги транспорту, зв'язку, оренду; з оплати за матеріали, що придбаються на господарські потреби, паливно-мастильні матеріали; оплати за послуги поточного і капремонту та інших послуг з господарчої діяльності підрозділу; з розрахунків з постачальниками за товари та послуги згідно з укладеними угодами.

Тобто, згідно Положення розрахунки за товари та послуги придбані для забезпечення діяльності Підрозділу мали відбуватись з поточного рахунку Підрозділу.

Приписами ст. 237 Цивільного кодексу України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Положенням про відокремлений госпрозрахунковий підрозділ "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" ТОВ "Джаз-А" визначено, що начальник підрозділу може самостійно діяти в межах виданого йому доручення.

Позивач зазначає, що всі чотири правочини з відповідачем, що є предметом даного розгляду, укладені начальником вказаного підрозділу відповідача ОСОБА_5 При цьому, згідно довіреності від 08.10.2013р., копію якої було надано позивачем до матеріалів справи (при цьому до матеріалів справи надано копію довіреності б/н від 07.10.2013 р., із вих. датою 08.10.2013 р., а відповідач зазначає № довіреності 84/1 із датою 08.10.2013 р.), представнику надано право, зокрема, з оплати за енергоресурси, газ, воду, послуги транспорту, зв'язку, орендне обладнання, капремонт і інших послуг для забезпечення діяльності "ГРП "Таврія", з оплати за матеріали та комплектуючі, пально-мастильні та інші матеріали; від імені та в інтересах товариства укладати, підписувати договори, контракти, що пов'язані з виробничою та господарською діяльністю "ГРП "Таврія", крім договорів оренди, відчуження основних засобів товариства (продаж, міна, безоплатна передача), на суму, що не перевищує по одному договору 100000 грн. Довіреність видана на строк до 31.12.2014 р.

Слід зазначити, що відповідач заперечує уповноваження начальника підрозділу на укладення відповідних правочинів, як і сам факт укладення саме відповідачем в особі відповідного підрозділу із позивачем цих правочинів та вказує на відсутність у відповідача перед позивачем спірної заборгованості.

До того ж, накладні не містять посилання на посаду та довіреність одержувача, а накладна б/н на відпуск товару на загальну суму 14 000 грн. 00 коп. датована 18.02.2015 р., тоді як довіреність від 07.10.2013р. (при цьому до матеріалів справи надано копію довіреності б/н від 07.10.2013 р., із вих. датою 08.10.2013 р., а відповідач зазначає № довіреності 84/1 із датою 08.10.2013 р.) видана на строк до 31.12.2014 р.

Відповідно до ст. 207 цього ж кодексу, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо. (пункт 2.5 глави 2 доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства фінансів № 987 від 30.09.2014 ).

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 (яка була чинною до 01.01.2015 р.). сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до п. 8 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 (яка була чинною до 01.01.2015 р.). довіреність на отримання цінностей видається на строк не більше 10 днів і є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей.

Частиною 1 ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем на неодноразове зобов'язання суду надати оригінали первинних документів, доданих до позову, листом від 12.08.2016 р. були направлені накладні на товар: № 4 від 20.06.2014, № 4 від 20.08.2014 р., № 7 від 18.12.2014 р., б/н від 18.02.2015 р.

В судовому засіданні судом була надана можливість представникові відповідача ознайомитись із наданими позивачем оригіналами накладних. Після ознайомлення із накладними, наданими в якості оригіналів, позивачем, представник відповідача виявив сумнів щодо їх оригінальності та вказав про їх невідповідність, після чого заявив клопотання про призначення судової експертизи з метою з'ясування фактичної дати та підпису на них.

В свою чергу, на запитання суду щодо оригінальності наданих суду накладних та їх невідповідності наданим разом із матеріалами позовної заяви копіям цих накладних, представник позивача заявив, що не заперечує, що надані ним оригінали накладних не відповідають наданим до позову завіреним копіям, надавши усні пояснення, що позивачем, щоб не переписувати інші екземпляри накладних, робились копії накладних та проставлялись підписи та печатка.

Як свідчать накладні, надані позивачем, жодна із накладних не містить інформацію про посаду особи, яка отримує товар та якою вчинено підпис в графі "Одержав" та посилання на довіреність одержувача, а також не містить печатки відповідача (чи його підрозділу), яка б скріпила підпис уповноваженої на отримання товару особи, тоді як у копії довіреності від 07.10.2013 р., наданої позивачем (при цьому до матеріалів справи надано копію довіреності б/н від 07.10.2013 р., із вих. датою 08.10.2013 р., а відповідач зазначає № довіреності 84/1 із датою 08.10.2013 р.), зазначається про засвідчення підпису представника печаткою ГРП «Таврія».

В свою чергу, згідно бухгалтерської довідки вих. № 90 від 15.08.2016 р., відповідач вказує на те, що в ТОВ «ДЖАЗ-А» відсутні первинні документи, що є доказами по справі, а саме: видаткова накладна № 4 від 20.06.2014 р., товарний чек № 7 від 15.09.2015 р., видаткова накладна № 4 від 20.08.2014р., видатковий касовий ордер від 19.10.2015 р. № 37, видаткова накладна № 7 від 18.12.2014 р., товарний чек б/н від 27.12.2014 р., видаткова накладна б/н від 18.02.2015 р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.09.2015 р. У зв'язку із відсутністю первинних документів відповідач вказує на неможливість підтвердити наявність та розмір заборгованості відповідача перед позивачем.

Щодо надання інших оригіналів документів, представник позивача усно повідомив суду, що товарно-транспортні накладні не складались, податкові накладні також відсутні, оскільки позивач не є платником відповідного податку, а також відсутні у позивача оригінали товарних чеків та видаткового касового ордеру.

Слід зазначити, що надані до позову копії товарних чеків, які позивач у запереченнях на відзив називає розписками про отримання коштів, містять лише посилання на отримання позивачем коштів, однак не містять посилання від кого саме ці кошти отримані.

Також, позивач зауважив, що часткові оплати проводились у готівковій формі. Однак, як вже зазначалось, згідно Положення про відокремлений госпрозрахунковий підрозділ "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" розрахунки за товари та послуги придбані для забезпечення діяльності підрозділу мали відбуватись з поточного рахунку підрозділу.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не надано і матеріали справи не містять належних, допустимих доказів в підтвердження отримання відповідачем від позивача товару згідно наданих позивачем накладних, здійснення відповідних проплат та наявність спірної заборгованості.

Акт звірки між сторонами, копія якого міститься в матеріалах справи, не є первинним бухгалтерським документом та належним доказом в підтвердження спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Оцінивши у сукупності зібрані у справі письмові докази, пояснення представників сторін та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог з зазначених позивачем підстав, оскільки позивачем не доведено належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відсутні підстави, як для задоволення позовних вимог щодо стягнення основного боргу, так і 3% річних та інфляційних.

З урахуванням вищевикладеного, відсутні і підстави для призначення по справі судової технічної експертизи, про що заявив відповідач, оскільки судом не прийняті зазначені, надані позивачем накладні, як належні та допустимі докази в підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Клопотання позивача про виклик посадових осіб ТОВ "Джаз-А" - колишнього керівника ОСОБА_6 та бухгалтера ВГП "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" ОСОБА_8 судом не задоволено, оскільки згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. До того ж, як зазначив сам позивач, зазначені особи на даний час не перебувають з ТОВ "Джаз-А" у трудових відносинах, не є їх посадовими особами, а навпаки перебувають у спірних відносинах.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами та є такими, що не підлягають задоволенню з вищевикладених підстав.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом у повному обсязі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 17» серпня 2016 року.

Суддя О.І. Немченко