КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р. Справа№ 910/45/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

від позивача -Крашеніннікова М.І. представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року

у справі № 910/45/16 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року позов Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" прийнято до провадження.

21.06.2016 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді Пашкіної С.А. на лікарняному, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2016 року, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" у справі № 910/45/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорна Л.В., судді Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Представник позивача проти апеляціної скарги заперечує, просить суд рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників відповідача, який належним чином повідомлений.

У відповідності до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.08.2013 року між позивачем (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Лізинг" (страхувальник) укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6122798, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Ford Fiest», реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі - Договір).

05.09.2013 року в місті Києві по вул. Олени Теліги відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками ДТП були: автомобіль «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 та застрахований автомобіль «Ford Fiest» реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 04.10.2013 року. визанно винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с.17/.

05.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування./а.с.26/.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 2 810,54 грн., відповідно до виписки по особовим рахункам./а.с.29-30/.

Позивач направив відповідачу регресну вимогу про виплату страхового відшкодування № 04-4065 від 12.08.2015 року на суму 2810,54 грн. /а.с.33/.

Дану вимогу відповідач отримав 25.08.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення/а.с.34/.

Доказів реагування на претензію матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Частиною 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідач звернувся до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку 21.11.2013 року, тобто з порушенням вимог пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо строку звернення із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (не пізніше 3 робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди).

Відповідно до пп. ґ) 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Як вбачається з ремонтної калькуляції №87729 від 18.09.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, складає 2 810,54 грн./а.с.24-25/.

Статтею 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З урахуванням того, що відповідач не звернувся до позивача із повідомленням про настання ДТП у строк, передбачений пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у останнього виникло право стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 2 810,54 грн. сплачену власнику автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Щодо писилань апелянта на те, що позивачем не залучено відповідача для визначення розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, апеляційний господарський суд зазначає, що обов'язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача.

Разом з цим, відповідач не скористався своїм правом проведення оцінки з визначення розміру матеріального збитку, завданого ДТП, яка відбулася 05.09.2013 року, після отримання від позивача вимоги про здійснення відповідної виплати.

У свою чергу, відсутність вказаних дій з боку відповідача не позбавляє позивача права на отримання відшкодування в межах понесених ним витрат у вигляді виплати страхового відшкодування.

За таких обставин, позовні виоги є документально обгунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/45/16.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача (апелянта).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/45/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/45/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова