ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" серпня 2016 р.Справа № 916/5113/14

За позовом: Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області

до відповідача: приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства аграрної політики та продовольства України

про стягнення пені в сумі 354 505,67 грн., розірвання договору та зобов`язання повернути майно

Головуючий суддя Цісельський О.В.

Судді Зайцев Ю.О.

ОСОБА_1

За участю представників сторін:

від прокурора: Закернична І.П. - посвідчення

від позивача: - ОСОБА_2 - довіреність

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність

від третьої особи: не з'явився

У відповідності до приписів ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 01.12.2015р. до 11 год. 30 хв. 08.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Ізмаїльський міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод, в якій просить суд:

- стягнути з приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Державного бюджету України заборгованість за оренду державного майна заборгованість в сумі 997 834,05 грн. та пеню в сумі 99 359,59 грн.;

- розірвати договір оренди від 15.11.2000р. №, укладений між Регіональним Відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та приватним акціонерним товариством "Ізмаїльський виноробний завод" щодо оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод";

- зобов'язати приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод", розташований за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворово, вул. Лиманська, 18 та Одеська обл., Ренійський район, с. Плавні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2014р. позовну заяву (вх.№5269/14) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/5113/14 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

05.02.2015р. прокурор звернувся до суду із клопотанням про збільшення позовних вимог (вх.№2-598/15), відповідно до якого просить суд:

- стягнути з приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Державного бюджету України заборгованість за оренду державного майна заборгованість в сумі 1 285 437,38 грн. та пеню в сумі 151 669,72 грн.;

- розірвати договір оренди від 15.11.2000р. №, укладений між Регіональним Відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та приватним акціонерним товариством "Ізмаїльський виноробний завод" щодо оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод";

- зобов'язати приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод", розташований за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворово, вул. Лиманська, 18 та Одеська обл., Ренійський район, с. Плавні.

Зазначена заява прийнята судом до розгляду.

09.02.2015р. відповідач звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи та про продовження строку розгляду справи (вх.№2-641/16), яке судом було задоволено.

04.03.2015р. відповідач вдруге звернувся із клопотанням про відкладення розгляду справи (вх.№6034/15), яке судом залишено без задоволення, з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2015р. справу №916/5113/14 було призначено до колегіального розгляду.

Розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_4 №281 від 04.03.2015р., справу №916/5113/14 було призначено автоматичного розподілу для визначення членів колегії.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 04.03.2015р., справу №916/5113/14 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Ю.А. Шаратов, судді О.Л. Панченко, Г.І. Гуляк.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2015р. колегія судді у складі: головуючий суддя Ю.А. Шаратов, судді О.Л. Панченко, Г.І. Гуляк. прийняла справу №916/5113/14 до свого провадження та призначила до розгляду в судовому засіданні.

30.03.2015р. на адресу господарського суду Одеської області надійшло клопотання (вх.№2-1639/15) про залучення Міністерства аграрної політики та продовольства України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, яке судом було задоволено.

07.04.2015р. приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" звернулось до господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до Регіонального Відділення Фонду майна України по Одеській області, в якому просить суд:

1) Зменшити неустойку у вигляді пені по договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський виноробний завод „НОМЕР_1 від 15.11.2000р. до 50%;

2) Зобовязати Регіональне Відділення Фонду державного майна України по Одеській області здійснити перерахунок пені по заявленому позову з урахуванням вимог чинного законодавства та договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський виноробний завод № від 15.112000р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.04.2015р. було повернуто зустрічну позовну заяву (вх.№1572/15 від 07.04.2015) приватному акціонерному товариству „Ізмаїльський виноробний завод без розгляду в порядку п.6, п.4, ч.1 та ч.2 ст. 63 ГПК України.

20.04.2015р. Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулось до господарського суду Одеської області із клопотанням (вх.№10146/15) про зобов'язання позивача направити на адресу третьої особи копії позовної заяви та доданих до неї документів, яке судом було задоволено.

28.04.2015р. прокурор звернувся до суду із клопотанням (вх.№2-2331/15) про збільшення позовних вимог, відповідно до якого просить суд:

- стягнути з приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Державного бюджету України заборгованість за оренду державного майна заборгованість в сумі 1 623 339,16 грн. та пеню в сумі 354 505,67 грн.;

- розірвати договір оренди від 15.11.2000р. №, укладений між Регіональним Відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та приватним акціонерним товариством "Ізмаїльський виноробний завод" щодо оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод";

- зобов'язати приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод", розташований за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворово, вул. Лиманська, 18 та Одеська обл., Ренійський район, с. Плавні.

Зазначене клопотання прийнято судом до розгляду.

30.04.2015р. представник відповідача звернувся до господарського суду Одеської області із клопотанням (вх.№2-2406/16) про зупинення провадження у справі №916/5113/14 та про продовження строку її розгляду, яке було задоволено частково, в частині продовження строку розгляду справи.

14.05.2015р. відповідач звернувся до суду із клопотанням про продовження строку розгляду справи (вх.№2-2661/16), у задоволенні якого судом було відмовлено, з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

З врахуванням неможливості вирішення справи по суті до розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.04.2015, та у зв`язку з необхідністю направлення матеріалів справи до Одеського апеляційного господарського суду, провадження у даній справі, ухвалою господарського суду Одеської області від 18.05.2015р., провадження у справі №916/5113/14 було зупинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р. ухвалу господарського суду Одеської області від 14.04.2015р. було залишено без змін.

З підстав перебування судді господарського суду Одеської області Гуляк Г.І. з 12.06.2015р. на лікарняному, розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_4 №716 від 15.06.2015р. справу №916/5113/14 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.06.2015р., справу №916/5113/14 було передано на розгляд колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя Шаратов Ю.А., суддя Панченко О.Л., Рога Н.В.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 16.06.2016р. колегія суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя Шаратов Ю.А., суддя Панченко О.Л., Рога Н.В. прийняла справу до свого провадження, поновила провадження у справі та призначила її до розгляду в судовому засіданні.

26.06.2015р. представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про проведення судово-економічної експертизи (вх.№2-3580/16), у задоволення якого, судом було відмовлено з підстав його недоведеності.

Крім того, 26.06.2015р. відповідач звернувся до суду із клопотанням (вх.№2-3583/16) про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено.

06.08.2016р. на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява відповідача (вх.№3451/15) в якій приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" просить суд:

1) Зменшити неустойку у вигляді пені по договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський виноробний завод „НОМЕР_1 від 15.11.2000р. до 50%;

2) Зобовязати Регіональне Відділення Фонду державного майна України по Одеській області здійснити перерахунок пені по заявленому позову з урахуванням вимог чинного законодавства та договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський виноробний завод № від 15.11.2000р.

З підстав надходження зустрічної позовної заяви приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" та перебування головуючого судді Шаратова Ю.А. у відпустці з 29.07.2015р. по 14.08.2015р., розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_4 №1124 від12.08.2015р., справу №916/5113/14 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.08.2015р., справу №916/5113/14 було передано на розгляд колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Панченко О.Л., Рога Н.В.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 17.08.2016р. колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Панченко О.Л., Рога Н.В. було прийнято справу №916/5113/14 до свого провадження, призначено до розгляду в судовому засіданні та зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду разом з первісним позовом.

26.08.2015р. представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи (вх.№21359/15), яке судом було задоволено.

З підстав перебування судді господарського суду Одеської області Роги Н.В. у відпустці з 18.08.2015р. по 25.09.2015р., розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_4 №1255 від 27.08.2015р. було призначено справу №916/5113/14 до повторного автоматичного розподілу.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.08.2015р., справу №916/5113/14 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельський, судді О.Л. Панченко, Ю.О. Зайцев.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.08.2015р. колегія суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельський, судді О.Л. Панченко, Ю.О. Зайцев прийняла справу до свого провадження та призначила до розгляду в судовому засіданні.

З підстав перебування судді господарського суду Одеської області Панченко О.Л. на лікарняному з 01.10.2015р., розпорядженням в.о. керівника апарату суду №1585 від 13.10.2015р., справу №916/5113/14 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.10.2015р., справу №916/5113/14 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельсьський, судді Н.Д. Петренко, Ю.О. Зайцев.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2015р. колегія суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельський, судді Н.Д. Петренко, Ю.О. Зайцев прийняла справу №916/5113/14 до свого провадження та призначила до розгляду в судовому засіданні.

Клопотання позивача (вх.№26423/15 від 23.10.2015р.) про зобов'язання відповідача направити на адресу РВ ФДМУ по Одеській області копії зустрічної позовної заяви, судом було задоволено.

01.12.2015р. відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (вх.№5038/15) відповідно до якої просить суд:

1) Зменшити неустойку у вигляді пені по договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський виноробний завод „НОМЕР_1 від 15.11.2000р. до 50%;

2) Зобовязати Регіональне Відділення Фонду державного майна України по Одеській області здійснити перерахунок пені по заявленому позову з урахуванням вимог чинного законодавства та договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський виноробний завод № від 15.11.2000р.

З підстав того, що приватне акціонерне товариство „Ізмаїльський виноробний завод 06.08.2015р. вже зверталось до суду із зустрічною позовною заявою до Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області в якій просило суд зменшити неустойку у вигляді пені по договору оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод" № від 15.11.2000р. до 50% та зобов'язати Регіональне Відділення Фонду державного майна України по Одеській області здійснити перерахунок пені по заявленому позову з урахуванням вимог чинного законодавства та договору оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод" № від 15.11.2000р., яка судом прийнята до розгляду ухвалою від 17.08.2015р., ухвалою господарського суду Одеської області від 03.12.2015р. у прийнятті зустрічної позовної (вх.№5038/15 від 01.12.2015р.) приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області про зменшення неустойки у вигляді пені по договору оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод" № від 15.11.2000р. до 50% та зобов'язання Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області здійснити перерахунок пені по заявленому позову з урахуванням вимог чинного законодавства та договору оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод" № від 15.11.2000р. було відмовлено.

04.12.2015р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" на ухвалу господарського суду Одеської області від 03.12.2015р., у зв'язку з чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 07.12.2015р. провадження у справі було зупинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.01.2016р. ухвалу господарського суду Одеської області від 03.12.2015р. було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.01.2016р. залишено без змін.

Після повернення матеріалів справи на адресу господарського суду Одеської області, 16.05.2016р. провадження у справі №916/5113/14 було поновлено.

20.05.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява відповідача (вх.№1395/16) відповідно до якої просить суд:

1) Зменшити неустойку у вигляді пені по договору оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод" № від 15.11.2000р. до 50%;

2) Зобовязати Регіональне Відділення Фонду державного майна України по Одеській області здійснити перерахунок пені по заявленому позову з урахуванням вимог чинного законодавства та договору оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод" № від 15.11.2000р., якою відповідач конкретизував зустрічні позовні вимоги.

Зазначена зустрічна позовна заява прийнята судом до розгляду.

20.05.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору приватного підприємства "Альфа-Юг" (вх.№1405/16) про витребування з володіння приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" майна, а саме складової частини лінії розливу шампанських вин.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.05.2016р. приватне підприємство "Альфа-Юг" було залучено до участі у справі №916/5113/14 у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, позовну заяву приватного підприємства "Альфа-Юг" до приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод", Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області про витребування майна прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №916/5113/14.

29.06.2016р. на адресу суду надійшли клопотання відповідача (вх.№15969/16) та приватного підприємства "Альфа-Юг" (15972/16) про відкладення розгляду справи, які судом були задоволені.

30.06.2016р. прокурор звернувся до суду із клопотанням (вх.№2-3477/16) про збільшення позовних вимог, відповідно до якого просить суд:

- стягнути з приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Державного бюджету України заборгованість за оренду державного майна заборгованість в сумі 3 637 346,84 грн. та пеню в сумі 1 750 547,66 грн.;

- розірвати договір оренди від 15.11.2000р. №, укладений між Регіональним Відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та приватним акціонерним товариством "Ізмаїльський виноробний завод" щодо оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод";

- зобов'язати приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод", розташований за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворово, вул. Лиманська, 18 та Одеська обл., Ренійський район, с. Плавні.

Зазначене клопотання судом до розгляду не прийнято, з підстав несплати прокурором судового збору.

22.07.2016р. відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру пені (вх.№8315/16), яке судом прийнято до розгляду та враховано при прийнятті рішення.

З підстав перебування судді Петренко Н.Д. у відпустці з 09.06.2016р. по 09.09.2016р., розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_4 №696 від 22.07.2016р., справу №916/5113/14 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.07.2016р. справу №916/5113/14 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельський, судді Ю.О. Зайцев, М.І. Никифорчук.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2016р. колегія суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельський, судді Ю.О. Зайцев, М.І. Никифорчук прийняла справу до свого провадження та призначила її до розгляду в судовому засіданні.

08.08.2016р. представник відповідача подав до суду заяву про відмову від зустрічної позовної заяви (вх.№2-4161/16), яка судом задоволено, у зв'язку з чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 08.08.2016р. провадження за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод до Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії було припинено.

08.08.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла заява позивача (вх.№2-4160/16) про часткову відмову від позовних вимог, відповідно до якої просить суд:

- стягнути з відповідача до Державного бюджету України 1 750 547,66 грн. пені;

- припинити провадження у справі №916/5113/14 в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 3 637 346,84 грн. заборгованості;

- залишити без розгляду вимоги щодо розірвання договору оренди від 15.11.2000р. №, укладеного між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та приватним акціонерним товариством "Ізмаїльський виноробний завод" щодо оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод";

- залишити без розгляду вимоги щодо зобов'язання ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод", розташований за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворово, вул. Лимарська, 18 та Одеська обл., Ренійський район, с. Плавні.

З врахуванням вищенаведеного, ухвалою господарського суду Одеської області від 08.08.2016р. провадження у справі в частині провадження у справі №916/5113/14 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 623 339,16 грн. було припинено.

З підстав неявки представника приватного підприємства "Альфа-Юг" та ненадання останнім витребуваних судом документів, ухвалою господарського суду Одеської області від 08.08.2016р. позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору приватного підприємства "Альфа-Юг" до приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" та Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області про витребування майна було залишено без розгляду в порядку п.5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Представник прокурора позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підтримує та просить суд стягнути її в повному обсязі, з підстав викладених у письмових поясненнях (вх.№12651/15 від 18.05.2015р.) та у заяві (вх.№2-4160/16).

Представник відповідача заявлені позовні вимоги визнає частково та просить суд зменшити розмір пені, однак письмовий відзив на позов суду не надав.

Представник Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання, призначене на 08.08.2016р. не з'явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду письмові пояснення (вх.№10753/15) відповідно до яких позовні вимоги прокурора підтримує.

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

15 листопада 2000р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України (Орендодавець) та закритим акціонерним товариством "Ізмаїльський винзавод" (Орендар) було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Ізмаїльський винзавод", згідно умов п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс державного підприємства "Ізмаїльський винзавод", склад і вартість якого визначені згідно з Актом оцінки, який затверджений наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.10.2000р. №957 та передаточного балансу, вказаного підприємства складеного станом на 01.06.2000р. і вартість якого складає:

а) передається в оренду майно у сумі 2881тис. грн.

із нього:

первісна вартість основних засобів станом на 01.06.2000р. 9081 тис. грн.

основні засоби по залишковій вартості станом на 01.06.2000р. 2881 тис. грн.

ненормативні активи по залишковій вартості __________

інші по балансовій вартості ___________;

б) Орендар викупає оборотні матеріальні засоби 891 тис. грн.

Викуп оформлюється окремими договором купівлі-продажу, який є невід'ємною частиною цього Договору, одночасно із підписанням цього Договору.

Об'єкт оренди, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії без юридичного статусу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.м.т Суворова, вул. Лиманська, 18 та Одеська область, Ренійський район, с. Плаавні.

Відповідно до п.1.2. Договору вступ Орендаря у користування орендованим майном настає одночасно із підписанням сторонами цього Договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

За приписами п.3.1. Договору, Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 04 жовтня 1995р. №786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" зі змінами внесеними Постановою КМУ №699 від 18.05.1998р., Постановою КМУ від 19.01.2000р. №75 і складає за рік 86 430 грн., за базовий місяць (жовтень 2000р.) 7 764,30 грн.

У відповідності до п.3.3. Договору розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції за поточний місяць.

Умовами п.3.5. Договору встановлено, що орендна плата перераховується Орендарем до Державного бюджету щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції, визначеного Державним комітетом статистики. Одночасно копія платіжного доручення надсилається Орендодавцеві.

Цей Договір діє з моменту підписання і складається терміном на 4 роки. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором (п.п.11.1., 11.4. Договору).

За актом прийому-передачі від 15.11.2000р. позивач передав, а відповідач прийняв в оренду державне майно цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський винзавод".

Договором про внесення змін від 03.12.2007р. сторони погодили внесення змін до договору вищенаведеного договору оренди в частині нарахування та розміру орендної плати та пені та продовжили термін його дії до 01.11.2020р.

Договором про внесення змін від 06.05.2011р. сторони погодили внесення змін до вищезазначеного договору оренди в частині назви орендаря з закритого акціонерного товариства "Ізмаїльський винзавод" на приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" та в частині розміру орендної плати, встановивши її річний розмір в сумі 394 480,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в період з жовтня 2013р. по червень 2014р. відповідачем не сплачувалась оренда плата за користування майном, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість перед позивачем, з врахуванням клопотання прокурора про збільшення позовних вимог в сумі 1 623 339,16 грн.

З підстав існування суми заборгованості відповідача перед позивачем, останній 21.10.2013р. звернувся до приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" з претензією №11-05-05263, відповідно до якої вимагав сплати суми заборгованості.

Проте зазначена претензія відповідачем залишена без відповіді.

Під час розгляду справи, відповідачем було повністю сплачено суму існуючої заборгованості, у зв'язку з чим, провадження в цій частині ухвалю суду від 08.08.2016р. було припинено в порядку п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Неналежне виконання відповідачем умов договору і стало підставою для Ізмаїльського міжрайонного прокурора звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів держави в особі позивача.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з п.2 ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.

Зміст поняття "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у якості підстави для розірвання оспорюваного договору, зазначає про грубе порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до ч. 1,4 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Частина 1 ст.181 ГК України встановлює, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 2 ст.640 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із системного аналізу тексту, укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою оспорюваний договір є договором оренди.

Пунктом 1 ст.760 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Положеннями п.1 ст.761 Цивільного кодексу України встановлено, що право передання у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно п.п.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Щодо позовної заяви прокурора про стягнення з відповідача пені в сумі 354 505,67 грн. суд зазначає наступне:

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями.

Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадках, передбачених законом, штрафні санкції за порушення господарських зобов'язань стягуються судом у дохід держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Як було вище встановлено судом, за порушення зобов'язань за договором прокурором та позивачем було нараховано відповідачу у відповідності до приписів договору пеню в сумі 354 505,67 грн., при цьому судом встановлено що наданий позивачем розрахунок пені, здійснений належним чином у відповідності до приписів законодавства України та умов договору.

При цьому, суд зазначає, що за наявності підстав, передбачених ч.3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду, при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.1, 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. Про судове рішення, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним в матеріалах справи доказам.

Разом з тим, судом приймається до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про ймовірність збитків позивача у звязку з неправомірними діями відповідача щодо невчасної оплати саме за даним Договором.

У звязку з тим, що відповідачем під час розгляду справи не зважаючи на підтверджений матеріалами справи тяжкий фінансовий стан, повністю сплатив існуючу заборгованість з орендної плати, суд вважає занеобхідне зменшити розмір пені та встановити її в розмірі 50 000,00 грн., оскільки стягнення вказаної суми пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання.

Щодо позовної вимоги прокурора про розірвання договір оренди від 15.11.2000р. №, укладений між Регіональним Відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та приватним акціонерним товариством "Ізмаїльський виноробний завод" щодо оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод", суд зазначає наступне:

За приписами ст.784 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі;

2) наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Наведене свідчить про те, що чинним законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін цього договору.

Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірному договорі, так і у випадках, визначених законом.

Умовами ст.651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до ч.1 ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є:

- об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

- термін, на який укладається договір оренди;

- орендна плата з урахуванням її індексації;

- порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством;

- відновлення орендованого майна та умови його повернення;

- виконання зобов'язань;

- забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

- порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди;

- відповідальність сторін;

- страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

- обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Водночас, суд розглядаючи спір про розірвання договору оренди з підстав існування заборгованості з орендної плати, що основною метою договору оренди та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Із змісту ст.653 Цивільного кодексу України вбачається, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Як вбачається із змісту ст.188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірвано достроково у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Таким чином, з вимогою про розірвання договору оренди від 15.11.2000р. за умовами цього договору може звернутись тільки сторони, між якими укладено спірний договір, тобто у даному випадку це виключно - Регіональне відділення ФДМ України по Одеській області, як Орендодавець та ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" як Орендар.

Разом з тим, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, відповідачем повністю погашено заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 1 623 339,16 грн.

Поряд з цим, слід зазначити, що позивач як орендодавець заперечує проти розірвання оспорюваного договору оренди.

З огляду на зазначені приписи чинного законодавства, сплату відповідачем заборгованості з орендних платежів станом на час вирішення даного спору, судом встановлено відсутність істотних порушень умов договору оренди у розумінні ст.651 Цивільного кодексу України.

Аналогічну думку викладено в Постанові Верховного Суду України від 21.01.2015р. по справі №910/16306/13.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.11128 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Слід зазначити, що суди здійснюють правосуддя з метою забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Винесення судом законного, обґрунтованого і справедливого рішення неможливе без проведення ним всебічного, повного, об'єктивного дослідження усіх обставин справи.

При цьому судове рішення повинно базуватись на принципах верховенства права, неупередженості, незалежності, змагальності сторін та рівності усіх учасників судового процесу.

Як вірно встановив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для розірвання в судовому порядку спірного договору оренди з огляду на заявлені позовні вимоги прокурора та правові позиції сторін.

Щодо позовної вимог прокурора щодо зобов'язання приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод", розташований за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворово, вул. Лиманська, 18 та Одеська обл., Ренійський район, с. Плавні, суд зазначає наступне:

Зазначена позовна вимога є похідною від позовної вимоги прокурора про розірвання договору оренди, у задоволенні якої суд відмовляє.

Отже, з врахуванням наведеного, позовна вимога про зобов'язання приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод" також задоволенню судом не підлягає, оскільки не направлена на реалізацію захисту чи відновлення порушеного права позивача, з огляду на його правову позицію щодо оспорюваного договору оренди.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що позовні вимоги Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Одеській області є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України судовий збір в сумі 39 556,90 грн. слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" (68640, Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Лиманська, буд. 18, код ЄДРЮОФОПГФ 00412033) до Державного бюджету України (УДКСУ в Ізмаїльському районі Одеської області, р/р 0014, МФО 828011, код ЄДРЮОФОПГФ 37977316, банк отримувач: ГУ ДКСУ в Одеській області) пеню в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" (68640, Одеська обл., Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Лиманська, буд. 18, код ЄДРЮОФОПГФ 00412033) до Державного бюджету України (№ рахунку 3008, Отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район код отримувача , Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код класифікації: 22030101, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 39 556 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 90 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Накази видати в порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2016 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Судді Ю.О. Зайцев

ОСОБА_1