УХВАЛА

02.08.2016 справа № 910/22487/14

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ"

до товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями

"Спілловер" (ідентифікаційний код 22950423) в особі ліквідатора боржника

арбітражного керуючого Бандури І.В.

товарної біржі "Електронні торги України"

про визнання недійсними результатів аукціонів в межах справи № 910/22487/14

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями

"Спілловер" (ідентифікаційний код 22950423)

про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника Феделеш М.І. - предст. за дов.,

від відповідача 1 Закалюк О.З. - предст. за дов. ліквідатора боржника, Бандура І.В. - ліквідатор боржника,

від відповідача 2 Сербін І.І. - предст. за дов.,

В судовому засіданні приймали участь:,

Присутні: Воронько О.О. - предст. за дов. ТОВ "Аріо Кепітал Груп", ОСОБА_1 - предст. за дов. ОСОБА_2, Мусієнко Г.І. - предст. за дов. ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України"

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Боржник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство, оскільки неспроможне сплатити борг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.11.14 порушено провадження у справі та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бандуру І.В.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 12.02.15 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 300.846.952, 54 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 17.03.15 визнано боржника банкрутом, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Бандуру І.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.16 продовжено строк ліквідаційної процедури у справі № 910/22487/14 та повноваження ліквідатора боржника арбітражного керуючого Бандури І.В. на шість місяців, тобто до 10.09.16.

09.06.16 від товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" надійшла заява про забезпечення позову (накладення арештів).

09.06.16 від товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" надійшла заява про визнання недійсними результатів аукціонів в межах справи № 910/22487/14.

09.06.16 від товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" надійшло клопотання про витребування доказів для розгляду заяви в межах справи № 910/22487/14.

Враховуючи викладене вище, розгляд заяви призначено на 30.06.16.

30.06.16 від ліквідатора боржника надійшов відзив на заяву в межах справи № 910/22487/14.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.16 відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" про забезпечення позову (накладення арештів) та відкладено розгляд заяви на 26.07.16.

25.07.16 від товарної біржі "Електронні торги України" надійшли заперечення на заяву в межах справи № 910/22487/14.

Судове засідання, призначене на 26.07.16, не відбулося.

Враховуючи викладене, розгляд заяви призначено на 02.08.16.

У судовому засіданні, розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" про витребування доказів для розгляду заяви в межах справи № 910/22487/14 та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

В поданому клопотання заявник просить витребувати у товарної біржі "Електронні торги України" копії документів для розгляду скарги на ліквідатора боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Господарський суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

Враховуючи, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для повного та всебічного розгляду його заяви в межах справи № 910/22487/14, суд не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання.

Також, у судовому засіданні, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" про визнання недійсними результатів аукціонів в межах справи № 910/22487/14 та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" (надалі - заявник) в поданій заяві просить суд визнати недійсними результати аукціонів в межах справи № 910/22487/14.

На думку заявника аукціони з продажу майна банкрута відбулися з порушеннями, а саме:

- наявність заінтересованості сторін, які приймали участь при підготовці аукціону з продажу майна боржника;

- порушення збоку ліквідатора боржника під час процедури проведення конкурсу з відбору організатора аукціону;

- порушення процедури проведення аукціонів з продажу майна боржника.

Товарна біржа "Електронні торги України" та ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Бандура І.В. надали суду відзиви та заперечення з додатковими поясненнями на заяву в межах справи № 910/22487/14, в яких зазначили про неможливість її задоволення у з в'язку з її не обґрунтованістю та просили суд відмовити в її задоволенні.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин заяви в межах справи № 910/22487/14 в їх сукупності, суд вважає, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо заінтересованості сторін, які приймали участь при підготовці аукціону з продажу майна боржника, слід зазначити наступне.

Визначення поняття "заінтересована особа" наведено в ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (надалі - Закон) та передбачає, що заінтересовані особи стосовно боржника - це юридична особа, створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер боржника, у тому числі і звільнені з роботи за рік до порушення провадження у справі про банкрутство, а також особи, які знаходяться у родинних стосунках із зазначеними особами та підприємцем (фізичною особою) - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки. Для цілей цього Закону заінтересованими особами стосовно керуючого санацією чи кредиторів визнаються особи в такому ж переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Цим визначенням терміну заінтересованих осіб законодавець окреслює коло юридичних і фізичних осіб, до відносин яких з боржником в період до порушення справи про банкрутство та в період провадження у справі про банкрутство застосовується особливий правовий режим. Термін заінтересованість походить від слова інтерес. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", а також Цивільний кодекс України чи інші акти законодавства не дають визначення терміну інтересу, а тому його поняття слід визначати виходячи з характеру правових зв'язків між боржником та особами, які в Законі вказані як заінтересовані стосовно боржника. Інтереси особи щодо боржника завжди мають матеріальну основу та грунтується на особистих немайнових або майнових правах.

При цьому, як випливає з положень статей 15-16 Цивільного кодексу України, інтерес особи є правомірним, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Певне тлумачення поняття інтересу (охоронюваного законом інтересу) міститься у Рішенні КСУ від 01.12.2004 р. у справі № 1 - 10/2004, що поняття "охоронюваний законом інтерес", яке вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Заінтересованість особи, відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", - це стан юридичних зв'язків будь-якої особи, яка має з боржником, арбітражним керуючим чи кредитором спільні майнові та особисті немайнові права, або економічно та/або організаційно залежать одна від іншої, або які пов'язані з боржником трудовими відносинами чи родинними стосунками. Зазначені особи вважаються заінтересованими гіпотетично, оскільки ці особи в період до порушення справи про банкрутство, мали реальну можливість та могли використати свої зв'язки на шкоду інтересам кредиторів. Припускається, що вони завдяки своїм зв'язкам або залежності могли спільно переховати майно боржника з метою уникнути звернення на нього стягнення, могли укласти будь-яку угоду, якою передати право власності від боржника, укласти угоду про придбання боржником від заінтересованої особи майна за завищеними цінами, позбавивши боржника грошових коштів тощо. Таке припущення не е фактом.

Припущення заявника щодо заінтересованості організатора аукціону щодо кредитора не підтверджене належним чином, у розумінні ст. ст. 33. 34 ГПК України, та не є належним доказом та правовою підставою для визнання організатора аукціону заінтересованою особою стосовно кредиторів.

Також, помилковим є твердження заявника, про заінтересованість виходячи з наступного:

- товарна біржа "Електронні торги України" (надалі - біржа) не є юридичною особою, створеною за участю товариства з обмеженою відповідальністю "Аріо Кепітал Груп" (надалі - ТОВ "АКГ" ). Помилковість цього твердження Заявника пов'язана, в першу чергу з тим, що біржу створено 29.10.1997, а ТОВ "АКГ" лише 09.12.10, тобто більш ніж через 13 років після створення біржі ТОВ "АКТ" лише протягом періоду часу, починаючи з 30.09.13 по 24.06.16 була членом біржі та мала 5 біржових місць, що становить 50% статутного капіталу біржі;

- ТОВ "АКГ" не здійснює та не здійснювало контроль над біржею, оскільки, як вже було зазначено, ТОВ "АКГ" мало 5 з 10 біржових місць, що становило 50% статутного капіталу, згідно Статуту біржі (у всіх редакціях, які діяли за весь час. поки ТОВ "АКГ" мало частку в статутному капіталі) одне біржове місце надає право одного голосу на Загальних зборах членів біржі (п.7.6 Статуту), а кворум для проведення Загальних зборів членів біржі (п.8.6 Статуту) і кількість голосів для прийняття рішень щодо управління біржею (п.8.2 Статуту) - становить 65% від усіх голосів.

- біржа не здійснює контроль над ТОВ "АКГ", оскільки не є учасником TOB "АКГ". Крім цього біржа та ТОВ "АКГ" не перебувають під контролем будь-якої третьої особи.

- ТОВ "АКГ" не відноситься до жодної іншої категорії, визначеної в ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Враховуючи викладене, біржа не є заінтересованою особою стосовно ТОВ "АКГ" в розмінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Також, слід звернути увагу, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.06.15 у справі № 910/22487/14 ТОВ "АКГ" було визнано кредитором на суму 137.168, 20 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви в межах справи № 910/22487/14, 26.05.15 ліквідатором боржника прийнято рішення про прощення боргу та списання кредиторської заборгованості боржника у розмірі 137.168, 20 грн., як безнадійної заборгованості.

Відповідно до з ч. 1 ст.60.5 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідне рішення (про прощення боргу) набирає чинності з моменту його прийняття та не потребує жодних дій щодо його легалізації шляхом прийняття судом будь - яких рішень, оскільки відповідно до абз. 11 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинам, а також у разі правонаступництва.

Таким чином, на момент аукціону ТОВ "АКГ" не було кредитором боржника, а відповідно відсутні будь-які підстави стверджувати про будь-яку заінтересованість ТОВ "АКГ" стосовно біржі під час провадження у справі про банкрутство боржника.

Крім того, слід зазначити, що грошові вимоги ТОВ "АКГ" виникли під час провадження у справі про банкрутство боржника.

Таким чином. ТОВ "АКГ" було поточним кредитором боржника, що не давало можливості ТОВ "АКГ" бути членом представницьких органів кредиторів, у тому числі, комітету кредиторів та мати в цих органах право вирішального чи дорадчого голосу.

Із зазначеного випливає, що ТОВ "АКГ", як поточний кредитор боржника, позбавлено будь-якої можливості здійснювати вирішальний чи будь-який інший вплив на комітет кредиторів або арбітражного керуючого щодо прийняття будь-яких рішень, у тому числі щодо визначення організатора аукціону, складу майна, що підлягає реалізації, тощо.

Крім цього, законодавець напряму пов'язує обмеження щодо обмеження участі заінтересованих осіб під час провадження у справі про банкрутство у зв'язку з можливістю впливу на конкретного учасника провадження у справі про банкрутство через відносини контролю над таким учасником.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", контроль - це вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "АКГ" не мало контролю ні над біржею, ні над боржником, ні на над представницькими органами кредиторів боржника, крім цього ТОВ "АКГ" прощенно борг боржнику, що позбавило ТОВ "АКГ" статусу кредитора, а тому ТОВ "АКГ" не мало та не має жодної заінтересованості щодо біржі, боржника, інших кредиторів чи учасників аукціону.

Щодо процедури проведення конкурсу з відбору організатора аукціону, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів заяви в межах справи № 910/22487/14, в межах ліквідаційної процедури з метою визначення організатора аукціону з продажу майна було проведено конкурс, за результатами якого організатором аукціону з продажу майна банкрута визначено біржу, у зв'язку з цим між ліквідатором боржника та біржею і укладено договір № 16/16-15 від 26.06.2015 (надалі - Договір) про проведення аукціону з продажу цілісного майнового комплексу боржника.

Оголошення про проведення конкурсу з вибору організатора аукціону було розміщено в газеті "Авізо", тираж якої становить понад 25.000, 00 екземплярів лише на території міста Києва та Київської області.

Тобто, процедура оголошення конкурсу з відбору організатора аукціону була транспарентна, що забезпечувало можливість будь-якій юридичній особі подати свої конкурсну пропозицію.

Таким правом скористались біржа, ТОВ "Компанія з управління проблемними активами" (надалі - ТОВ "КУПА") та ТБ "Українська універсальна біржа" (надалі - ТБ "УУБ").

Також, слід звернути увагу на те, що біржа та ТОВ "КУПА") є самостійними юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність незалежно один від одного.

Припущення заявника, що учасниками цих юридичних осіб є рідні брати не може свідчити про їх заінтересованість та узгодженість дій щодо участі в конкурсі з вибору організатора аукціону.

Крім того, заявником, в порушення вимог ст.ст. 34 та 34 ГПК України не надано жодних доказів щодо узгодженості дій цих суб'єктів, крім посилання на наявність нібито родинних зв'язків між учасниками господарюючих суб'єктів, що не є порушенням порядку проведення конкурсу.

На думку заявника ліквідатор боржника, допустив порушення, допустивши біржу та ТОВ "КУПА" до участі в конкурсі. Однак, у ліквідатора відсутні повноваження щодо не допуску до участі в конкурсі, таким чином, ліквідатор здійснив би порушення, якщо б не допустив будь-яку з зазначених компаній до участі в конкурсі щодо вибору організатора аукціону.

Крім того, слід зазначити, що участь у конкурсі, також, приймала ТБ "УУБ", яка не має абсолютно жодного відношення до біржі чи ТОВ "КУПА", що вказує на відкритість проведення конкурсу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що конкурс з відбору організатора аукціону було проведено у повній відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Щодо процедури проведення аукціонів з продажу майна боржника, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів заяви в межах справи № 910/22487/14, внаслідок проведених аукціонів не були порушені права заявника, що не співвідноситься зі ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Таким чином, законодавець пов'язує можливість визнання недійсним аукціону лише з фактом допущених під час проведення аукціону порушення Закону.

Так, відповідно до усталеної практики Вищого господарського суду України, підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Таким чином, до предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання організатором аукціону вимог, які ставляться Законом до його проведення, зокрема порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту (стаття 58 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону (статті 64-68 Закону).

Слід звернути увагу на те, що повноваження ліквідатора та організатора аукціону відповідно до положень Закону не є тотожними. Тому, дії ліквідатора при здійсненні ним своїх повноважень, вчинені до призначення та проведення аукціону з продажу майна, не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціонів недійсними.

Таким чином, оскарження аукціону через оскарження дій ліквідатора, вчинені до призначення аукціону, не співвідносяться зі ст. 16 Цивільного кодексу України та не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсним. Такої позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 17.02.15 у справі № 922/1191/13.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд України, зокрема, у постанові 26.12.12 у справі № 6-140цс 12.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", вибір способів продажу здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціно. Отже, метою проведення аукціону є реалізація майна за максимальною вартістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Оскільки біржа, проводячи оспорюванні заявником аукціони, діяла виключно в межах законодавства з дотриманням вищезазначених базових принципів проведення аукціону.

На підтвердження вищезазначеного, слід зазначити про відсутність будь-яких скарг чи заяв від будь-яких осіб щодо неможливості прийняти участь в аукціоні, відсутність скарг від учасників аукціонів щодо порушення їх прав під час організації та проведення аукціону, відсутність скарг від конкурсних та забезпеченого кредитора щодо організації та проведення аукціону.

Також, слід зазначити, що від заставного кредитора публічного акціонерного товариства"Державний експортно-імпортний банк України" відсутні будь-які заперечення щодо правомірності вибору торгової організації, проведення самих торгів та відповідності цін, за якими майно продане з аукціону.

Слід звернути увагу і на те, що заявник є кредитором шостої черги на загальну суму 12.756, 49 грн., а загальний розмір кредиторських вимог до боржника становить - 303.952.684, 64 грн. з них не забезпечені заставою майна боржника - 8.716.418, 47 грн. Початкова ж вартість майна, що не є предметом забезпечення, як встановлено суб'єктом оціночної діяльності, становить - 2.785.893, 00 грн.

З цього приводу, суд дійшов висновку про те, що результати аукціону не могли вплинути на погашення кредиторської заборгованості заявника, а отже і вплинути на його права, як кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи № 910/22487/14, по лотах (лот номер 201404, 208363, 208364, 208365, 208362, 208361. 208360, 208359, 208070, 208069, 208068, 208067, 207674, 207673, 207672, 207023, 206975. 206977, 206978. 206979, 205634.202236, 202235, 202234, 202233, 202232, 202231, 202230, 202229, 202228, 201801, 201803, 201804, 201805, 201806, 201807, 201808, 201809, 201810, 201811) продаж майна на аукціонах не відбувся через відсутність учасників. В таких випадках Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" взагалі не передбачено визнання недійсними результатів аукціонів, які не відбулися.

Отже, суд дійшов висновку про те, що з 12 аукціонів, результати яких заявник просить визнати недійсними, відбулися лише 3 аукціони.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 42, 58 59 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. ст. 33, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "КОСАКС ЕНД КО ІНТЕРНЕШНЛ" про визнання недійсними результатів аукціонів в межах справи № 910/22487/14.

2.Копію ухвали надіслати сторонам та голові комітету кредиторів.

Суддя М.В. Пасько