ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.16р. Справа № 904/5409/16

За позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, с. Савинці, Київська область
до Приватного підприємства "Швейна фабрика "АВІТЕКС", м. Дніпро, Дніпропетровська область

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4 766, 40 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:
від позивача: Пигиця С.Г., дов. № 14/1388 від 10.05.2016;

від відповідача: Строганова Л..А., дов. № 1504/1 від 15.04.2016;

СУТЬ СПОРУ:
Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми штрафних санкцій у розмірі 4 766,40 грн. Заявлені позовні вимоги, мотивовані неналежним виконанням з боку Відповідача умов договору № 246-14 від 25.09.2014 року в частині своєчасної поставки товару (костюмів бавовняних камуфльованих).

Разом із позовною заявою, до суду подано заяву про продовження терміну позовної давності, за змістом якої Позивач зазначає, що про порушення Відповідачем строків поставки, Позивачеві стало відомо лише після виявлення відповідного порушення за наслідками перевірки Державної фінансової інспекції в Київській області, результати якої відображені в акті № 08-21/10 від 30.03.2016 року.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до даних журналу вхідної кореспонденції, заявка на постачання товару була отримана Відповідачем 13.10.14, при цьому, поставка товару відбулася в строк до 22.12.2014 року, тобто в межах строків, встановлених умовами договору. Крім того, заперечуючи проти заявлених вимог, Відповідач просить суд застосувати спеціальну позовну давність тривалістю в один рік, яка встановлена ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки.

В судовому засіданні 11.08.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

встановив:
25.09.2014 сторонами був укладений Договір №246-14, згідно умов якого, Відповідач (Постачальник) зобов`язався передати Позивачеві (Замовнику) у власність код 14.13.2 Одяг верхній, інший чоловічий і хлопчачий, якість, кількість, асортимент і ціна якого, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно умов підписаної сторонами специфікації, поставці в рамках даного договору, підлягав наступний товар: костюм (куртка і штани) бавовняні камуфльовані арт. 2701 в кількості 5000 шт. за ціною одиниці 354,96 грн.; куртка утеплена бавовняна камуфльована арт. 3037 в кількості 2 194 шт. за ціною одиниці 879,60 грн.

Загальна сума поставки за даною специфікацією 617 440,40 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно умов п. 4.2. Договору, розрахунки за Товар, що поставляється проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 45 банківських днів (п.4.2. Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору, строк поставки товару за цим Договором складає 75 календарних днів з моменту подання заявки Замовником.

За порушення строку поставки Товару зазначеного у п.п. 5.2. цього Договору, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості недопоставленого Товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості недопоставленого Товару. У випадку порушення строку поставки понад 60 календарних днів, Замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього Договору (п. 7.3. Договору).

Як стверджує Позивач в своєму позові, 29.09.2014 року ним було подано заявку №37-14 на постачання товару, погодженого сторонами в специфікації, в тому числі костюмів бавовняних камуфльованих в кількості 5000 шт.

Фактична поставка частини костюмів у кількості 3508 шт., відбулася 08.12.2014 року, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000368.

Поставка решти костюмів у кількості 1492 шт. відбулася 22.12.2014 року, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000377.

За доводами Позивача, з урахуванням умов договору, та дати подачі заявки № 37-14 від 29.09.2014, Відповідач мав здійснити поставку всієї партії товару в строк до 13.12.2014 року.

Враховуючи те, що поставка частини товару (костюмів в кількості 1492 шт.) була здійснена Відповідачем лише 22.12.2014 року, тобто з порушенням строків на 9 календарних днів, Позивач здійснив нарахування пені у розмірі 4766,40 грн., стягнення якої є предметом даного спору.

За своєю правовою природою, відносини, що виникли між сторонами за договором № 246-14 від 25.09.2014 року, відповідають відносинам з поставки товару.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Обґрунтовуючи підстави для нарахування заявленої до стягнення суми пені, Позивач стверджує про порушення Відповідачем умов договору в частині своєчасної поставки, обумовленої договором кількості товару.

Як вище встановлено судом, умовами п. 5.2. Договору, сторони погодили строк поставки 75 календарних днів з моменту подання заявки замовника.

Позивач стверджує, що відповідна заявка була подана ним 29.09.2014 року, засобами електронної пошти, в зв`язку з чим, вважає, що відлік строк поставки слід вести від 29.09.2014 року.

В свою чергу, заперечуючи проти позову, Відповідач вважає, що відлік строку має здійснюватися від дати одержання ним відповідної заявки, яку, за його твердженнями, він отримав засобами звичайного поштового зв`язку 13.10.2014 року.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять жодних доказів в відправлення доводів Позивача відносно того, що заявка № 37-14 від 29.09.2014 року направлялася засобами електронного зв`язку, не зазначено з якої електронної адреси Позивача, та на яку електронну адресу Відповідача здійснено відправлення. Також, у справі відсутні докази в підтвердження одержання Відповідачем зазначеного документа в електронному вигляді, шляхом направлення Позивачеві підтвердження про факт одержання цього електронного документа, як то передбачено ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Таким чином, Позивач в порушення вимог ст. 33 ГПК України не довів факт подання ним заявки № 37-14 від 29.09.2014 року саме в дату складання зазначеного документа (29.09.2014), що відповідно виключає підстави для відліку строку поставки товару від зазначеної дати, та як наслідок свідчить про необґрунтованість розрахунку заявленої до стягнення суми пені, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

За умов відмови в задоволенні поданого позову з підстав необґрунтованості заявлених вимог, обставини пропуску Позивачем строку позовної давності, судом не досліджуються.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача.

Керуючись ст. 32, 33, 34, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.08.2016

Суддя О.В. Ліпинський