ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р.Справа № 916/444/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Одеської області від 10.05.2016

у справі № 916/444/16

за позовом Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

до Товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНС-СЕРВІС

про стягнення,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.08.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт (далі Порт, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНС-СЕРВІС (далі Товариство, відповідач) про стягнення суми осново боргу в розмірі 53 843,18 грн.

Позов обґрунтований тим, що по заявці агента ТОВ Глобал ЛТД та листа відповідача від 05.014.2015 було проведено перешвартування судна YUANNING SEA від причалу №12 до причалу №1 для подальшого дозавантаження, в звязку з чим позивачем був виставлений Товариству рахунок на відшкодування плати за сервітут причалу №1 при виконанні вантажних робіт на вищевказаному судні у період з 05.01.2015 по 10.01.2015. Листом від 09.10.2015 Підприємство направило відповідачу акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) разом з рахунком до нього для підписання та оплати.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.05.2016 Порту в задоволенні позову - відмовлено.

Рішення суду мотивована тим, що Порт не надав суду належних та допустимих доказів які б підтверджували факт надання послуг та суму яка підлягає стягненню з відповідача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Порт звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржене рішення незаконним та необґрунтованим, у звязку з чим просить рішення скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

27.07.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від Товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що господарський суд ретельно та всебічно розглянув обставини справи, при прийнятті рішення зробив вірні висновки, виконав вимоги процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

В судовому засіданні 03.08.2016 представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню, а також заявив клопотання про продовження строку розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.08.2016 проти апеляційної скарги заперечував та просив суд, рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія задовольнила клопотання представника позивача, продовжила строк розгляду апеляційної скарги та оголосила перерву до 10.08.2016.

В судовому засіданні 10.08.2016 представники сторін надали доповнення якими підтримали пояснення надані у попередньому судовому засіданні.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Порт є сервітуарій причалу № 1 відповідно до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015. Рредметом даного договору є обмежене платне право користування Сервітуарієм майном (обєктами нерухомого майна) використання ряду причалів Адміністрації порту, у тому числі й причалу №1.

27.08.2013 між Портом та Товариствам (Вантажовласник) укладений договір про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э, за умовами якого Порт прийняв на себе зобов'язання вивантажити із залізничних вагонів і/або автотранспорту, завантажити на судна по прямому варіанту судно-вагон/судно-автомашина та документально оформити експортні зернові вантажі (пшениця, кукурудза, ячмінь, насіння ріпаку) навалом, а Вантажовласник планує до перевантаження 100000 тон вантажу та обов'язується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим договором порядку (п. 1.1. договору).

На підставі п.3.2 договору від 27.08.2013 №186/3 послуги, не зазначені у п.3.1, надаються Портом на підставі заявок Вантажовласника та сплачуються за вільними тарифами Порта, чинними на день надання цих послуг. У випадках відсутності вільних тарифів плата за ці послуги здійснюється за фактичними витратам.

Даний договір набуває чинності від дня його підписання сторонами й діє до 31.12.2013 (п. 7.1. договору).

23.12.2013 сторони уклали додаткову угоду до договору від 27.08.2013 №186/3, сторони домовились про внесення змін до першого абзацу пункту 7.1. договору в наступній редакції:

Даний Договір набуває чинності з дати укладання договору й діє до 31.12.2014.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі доручень від 20.12.2014 №1 та доручення від 03.01.2015 №2 відповідач доручив позивачу відвантаження пшениці 4, 5, 6 класу врожаю 2014 року.

05.01.2015 по заявці агента ТОВ Глобал ЛТД від 05.01.2015 № 007/2015 та листа Товариства від 05.01.2015 № 005/01 було проведено перешвартування судна YUANNING SEA від причалу №12 до причалу №1 для подальшого дозавантаження.

ТОВ ТРАНС-СЕРВІС здійснило дозавантаження користуючись причалом №1, після чого, Порт виставив відповідачу рахунок № Пр/12215 від 30.09.2015 на відшкодування плати за сервітут причалу №1 при виконанні вантажних робіт на судні YUANNING SEA у період з 05.01.2015(21 год. 55 хв.) по 10.01.2015 (13 год. 05 хв.) на суму 53 843,18 грн.

Листом від 09.10.2015 № 743/05.3-22 Порт направив відповідачу акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.09.2015 № Пр/12215 разом із рахунком до нього (2 примірника) для підписання та оплати.

Відповідно до листа від 04.12.2015 № 675/12 Товариство не заперечує щодо компенсації Порту плати за використання причалу №1 (сервітуту), заперечує лише в частині розрахунку, оскільки розрахунок не відповідає вимогам Наказу Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 12.06.2013 № 6 Про встановлення механізму визначення плати за сервітут на причали (причальну інфраструктуру), що знаходиться на балансі Державного підприємства Адміністрація морських портів України.

В свою чергу, позивач звернувся за роз'ясненнями до Іллічівської філії ДП Адміністрація морських портів України з порушеного вище питання, на яке отримало відповідь від 28.12.2015 № 434/15- 02.2-10 наступного змісту: Нарахування плати Адміністрацією порту за сервітут причалів, що знаходяться у її господарського віданні, здійснюється на підставі договірних умов з портовими операторами (операторами терміналів), а у випадку їх відсутності - за відповідними заявками портових операторів (операторів терміналів).

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Господарським судом вірно встановлено, що доводи Порту базуються на існуванні між сторонами по справі договірних відносин, які виникли на підставі договору №186/3, термін дії якого обумовлений сторонами у додатковій угоді від 23.12.2013 та визначений до 31.12.2014. Будь-яких обґрунтувань з цього приводу ані умовами договору ані приписами діючого законодавства позивачем не наводиться. В той же час, роботи які є предметом даного спору виконувались з 05.01.2015 по 10.01.2015, тобто після закінчення договірних відносин між сторонами.

Також, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи позивача стосовно того, що п. 3.5 договору від 27.08.2013р. №186/3 акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015 №ПР/12215 має силу підписаного з боку відповідача, адже договірні відносини за договором від 27.08.2013 №186/3 є припиненими після 31.12.2014, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Крім цього, відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження заявленої до стягнення суми та факту виконання робіт а саме, первинних документів, які підтверджують суми, що були узгоджені сторонами, суми вказані у рахунках, а також змінно-добові оперативні плани робіт, що складені в односторонньому порядку позивачем. Враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях обґрунтованості заявленої до стягнення суми без дослідження первинних документів, за відсутності яких у суду відсутня можливість перевірити та встановити факт надання послуг та належну до стягнення суму, судова колегія вважає, що відсутні правові підстав для задоволення позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що Порт не надало суду належних та допустимих доказів які б підтверджували факт надання послуг, суму яка підлягає стягненню з відповідача, а також те, що договірні відносини припинились після 31.12.2014, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм матеріального та процесуального права, крім вищезазначених та визнаних апеляційною інстанцією необґрунтованими та безпідставними, скаржник не навів.

Перевіряючи, згідно приписів ст.101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 10.05.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_3