РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2016 р. Справа № 906/132/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" ОСОБА_4 на рішення господарського суду Житомирської області (суддя Кудряшова Ю.В.) від 29.04.2016 р. у справі № 906/132/16

за позовом ОСОБА_5 акціонерне товариство "Бердичівський м'ясокомбінат"

до ОСОБА_5 акціонерне товариство "Енергобанк"

про визнання недійсним договору №129 від 25.07.2007р.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ОСОБА_5 акціонерне товариство «Бердичівський мясокомбінат» звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Енергобанк» про визнання недійсним договору на відкриття кредитної лінії № 129 від 25.07.2007 року /т.1, а.с. 3-9/.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 29.04.2016 року у справі № 906/132/16 позов ПАТ «Бердичівський мясокомбінат» до ПАТ «Енергобанк» про визнання недійсним договору № 129 від 25.07.2007 року задоволено.

Визнано недійсним договір про відкриття кредитної лінії № 129 від 25.07.2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Бердичівський м'ясокомбінат» та Акціонерним банком «Енергобанк» в особі філії АБ «Енергобанк» в м.Житомирі.

Стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Енергобанк» на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства «Бердичівський м'ясокомбінат» 1378,00 грн. сплаченого судового збору /т.2 а.с.101-105/.

Відповідач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк», не погоджуючись з зазначеним рішенням, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 29.04.2016 року у справі № 906/132/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ПАТ «Бердичівський мясокомбінат».

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:

- суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що особа, яка підписувала від імені ПАТ «Бердичівський мясокомбінат» кредитний договір перевищила свої повноваження, адже: пунктом 7.21 Статуту Товариства передбачено, що генеральний директор має право самостійно укладати та підписувати договори кредиту та застави майна Товариства на загальну суму до 1 000 000 (одного мільйона) грн., а на суму, що перевищує вказану, за погодженням з Наглядовою радою; рішенням Загальних зборів акціонерів Товариства від 29.03.2007 року, вищий орган позивача надав повноваження Наглядовій раді щодо прийняття рішень про укладення правочинів на суму від 25-100% балансової вартості активів Товариства за даними останньої річної звітності; рішенням Наглядової ради Товариства від 07.06.2007 року (оформленим протоколом № 2) вирішено надати дозвіл генеральному директору ОСОБА_6 на підписання кредитного договору з ПАТ «Енергобанк» на суму 2 500 000 гривень (яка підпадає під суму 25-100% балансової вартості активів Товариства за даними останньої річної звітності), а також передати в заставу майно Товариства;

- вищезазначені документи (Статут, рішення Загальних зборів від 29.03.2007р., рішення Наглядової ради від 07.06.2007р.) були чинними на момент підписання сторонами кредитного договору, тому позивачем не було доведено господарському суду існування будь-яких обмежень щодо правомочності генерального директора Товариства під час укладання оспорюваного кредитного договору;

- після укладення кредитного договору та додатків до нього, позивачем виконувалися зобовязання по погашенню кредитної заборгованості зі сплати комісій, процентів за користування кредитом, окрім цього на виконання умов договору іпотеки, договору застави 1 та 2 виконувались також зобовязання по страхуванню предметів забезпечення та сплати страхових платежів, таким чином позивач вчиняв дії, які свідчать про прийняття ним до виконання кредитного договору, що в порядку приписів ст. 241 ЦК України створює для останнього цивільні права та обовязки з моменту вчинення кредитного договору;

- матеріалами справи підтверджується той факт, що позивач схвалив оспорюваний кредитний договір, а тому у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для застосування ч.1 ст. 215 ЦК України;

- суд першої інстанції неправомірно відмовив відповідачу в застосуванні ст.1057-1 ЦК, безпідставно пославшись на положення ч.1 ст.58 Конституції України, норми якої не розповсюджуються на юридичних осіб, в тому числі і на позивача.

Таким чином, на думку скаржника, висновки викладені в рішенні господарського суду Житомирської області від 29.04.2016 року не відповідають обставинам справи, що призвело до невірної правової кваліфікації спірних відносин та, як наслідок, неправомірного визнання недійсним договору на відкриття кредитної лінії № 129 від 25.07.2007 року /т.2, а.с.113-121/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року у справі № 906/132/16, апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Енергобанк», прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демянчук Ю.Г., суддя Юрчук М.І. та призначено до розгляду на 15.06.2016 року /т.2, а.с.112/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 року розгляд справи відкладено на 20.07.2016 року у зв'язку з витребуванням додаткових доказів /т.2, а.с.154-156/.

Автоматизованою системою документообігу суду на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року у справі № 906/132/16 проведено автоматичну зміну складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Демянчука Ю.Г. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Мамченко Ю.А., про що складено протокол зміни складу колегії суддів від 19.07.2016 року /т.2, а.с.163-164/.

Ухвалою суду від 19.07.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Мамченко Ю.А /т.2, а.с.165-166/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.07.2016 року розгляд справи відкладено на 11.08.2016 року у зв'язку з витребуванням додаткових доказів /т.3, а.с.92-93/.

В судовому засіданні 11.08.2016 року, представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Енергобанк», підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, а в позові відмовити.

Представник позивача, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Бердичівський мясокомбінат» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Житомирської області від 29.04.2016 року у справі № 906/132/16 залишити без змін.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

29.03.2007 року загальними зборами ВАТ «Бердичівський мясокомбінат» прийнято рішення, яким серед іншого: надано повноваження Наглядовій раді, щодо прийняття рішень про укладення правочинів на суму 25-100% балансової вартості активів Товариства за даними останньої річної звітності (п.9.2 Протоколу № 1) /т.1, а.с.68-74/.

07.06.2007 року Наглядовою радою ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» прийнято рішення, оформлене протоколом № 2, про надання дозволу генеральному директору ОСОБА_6 підписати кредитну угоду з АБ «Енергобанком» на суму 2,5 млн. грн., а також передати в заставу майно підприємства /т.1, а.с.13/.

25.07.2007 між АБ «Енергобанк» та ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат», (правонаступником якого є ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат») укладено договір на відкриття кредитної лінії № 129, у відповідності до якого АБ «Енергобанк» відкрив ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» відновлювальну, відкличну кредитну лінію у сумі 2500000,00 грн. на строк з 25.07.2007 року по 24.07.2010 року включно, для ведення поточної господарської діяльності із сплатою 18,5 % річних за користування кредитними коштами.

Зазначений договір підписано представниками сторін та скріплено їх печатками /т.1, а.с.76/.

В подальшому умови договору на відкриття кредитної лінії № 129 змінювалися шляхом укладення додаткових договорів від 01.07.2008 року, від 16.03.2009 року, від 15.02.2010 року, від 26.03.2010 року, від 27.12.2010 року, від 16.02.2011 року, від 09.06.2011 року, від 05.04.2012 року, від 26.12.2012 року, від 29.03.2013 року, від 07.11.2013 року, від 13.03.2014 року, від 03.04.2014 року, від 07.05.2014 року, від 09.07.2014 року, від 09.12.2014 року /т.1, а.с.78-101/.

В якості забезпечення виконання зобовязань по договору на відкриття кредитної лінії № 129 від 25.07.2007 року між АБ «Енергобанк» та ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» (правонаступником якого є ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат») укладено ряд договорів, а саме:

- договір іпотеки від 25.07.2007 року із додатковими змінами та доповненнями до нього від 17.03.2009 року, від 14.04.2010 року, від 23.12.2010 року, 20.06.2011 року, 05.04.2012 року, 27.12.2012 року, 0711.2013 року, 09.12.2014 року /т.1, а.с.197-207/.

- договір застави 25.07.2007 року із додатковими змінами та доповненнями до нього від 14.04.2010 року, від23.12.2010 року, 09.06.2011 року, 05.04.2012 року, 14.02.2013 року, 07.11.2014 року, 09.12.2014 року /т.1, а.с.210-222/.

- договір застави від 28.12.2010 року із додатковими змінами та доповненнями до нього від 09.06.2011 року, від 05.04.2012 року, від 26.12.2012 року, від 07.11.2013 року, 09.12.2014 року /т.1, а.с.223-230/.

11.12.2015 року рішенням господарського суду Житомирської області у справі № 906/1671/15 за позовом акціонера ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» ОСОБА_7 до ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат», яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення Наглядової ради ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» про надання дозволу генеральному директору Товариства підписати кредитну угоду з АБ «Енергобанк» на суму 2,5 млн.грн. та передачу в заставу майна Товариства, яке оформлене протоколом № 2 від 07.06.2007 року засідання Наглядової ради ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» /т.1, а.с.42-48/.

Звертаючись із позовом про визнання недійсним договору на відкриття кредитної лінії № 129 від 25.07.2007 року, позивач вважає, що генеральний директор укладаючи спірний правочин від імені ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» не мав необхідного для такого правочину обсягу цивільної дієздатності, тобто вказаний договір підписаний неуповноваженою особою.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що на момент укладення спірного договору були наявні обмеження в статутних документах повноважень генерального директора Товариства щодо укладення (підпису від імені товариства) оспорюваного правочину, відповідач знав або повинен був знати щодо обмеження повноважень генерального директора Товариства на укладення оспорюваного правочину. При прийнятті рішення місцевим судом також було враховано подальше несхвалення загальними зборами акціонерів оспорюваного правочину - договору на відкриття кредитної лінії №129 від 25.07.2007 року.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Частиною 1 ст.91 ЦК України встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати тільки людині.

Відповідно до ст.92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 97 ЦК України встановлено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.159 ЦК України, вищим органом акціонерного товариства є загальні збори акціонерів.

Згідно із ч.1 ст.99 ЦК України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Положеннями ст.160 ЦК України передбачено, що в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства. Статутом акціонерного товариства і законом встановлюється виключна компетенція наглядової ради. Наглядова рада акціонерного товариства визначає форми контролю за діяльністю його виконавчого органу.

У відповідності до ст. 161 ЦК України, виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства. Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Відповідно до ч.4 ст. 46 Закону України «Про господарські товариства», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, статутом акціонерного товариства або за рішенням загальних зборів акціонерів на наглядову раду акціонерного товариства може бути покладено виконання окремих функцій, що належать до компетенції загальних зборів.

Згідно ч.3 ст. 47 Закону України «Про господарські товариства», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їх рішень.

Так, у відповідності до зазначених норм законодавства у статуті ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зазначені такі положення:

Відповідно до п.7.1 Статуту, органами управління Товариства є: Загальні збори акціонерів, Наглядова рада, Генеральний директор, ревізійна комісія.

Згідно п.7.2. Статуту позивача, Загальні збори є вищим органом товариства.

Підпунктом 8 п.7.3. Статуту позивача передбачено, що до компетенції Загальних зборів належить прийняття рішень про укладення правочинів на суму, що перевищує 50% балансової вартості активів товариства за даними останньої фінансової звітності товариства. В цьому пункті Статуту зазначено, що повноваження встановлені, зокрема в п.п. 8 не можуть бути передані для вирішення іншим органом Товариства.

Наглядова рада є органом Товариства, який здійснює контроль за діяльністю виконавчого органу та захист прав акціонерів Товариства. Обирається загальними зборами з числа акціонерів у кількості 3-х членів строком на 5 років (п.п. 7.13. Статуту).

Відповідно до п. 7.15. Статуту, до компетенції Наглядової ради належить вирішення питань, передбачених законом та Статутом товариства, а також переданих для вирішення Наглядовою радою загальними зборами.

Правовий аналіз навдених вище норм свідчить, що за рішенням загальних зборів акціонерів на Наглядову раду акціонерного Товариства може бути покладено виконання окремих функцій, що належать до компетенції загальних зборів, а застереження, які містяться в п.8 Статуту не відповідають положенням п. 7.15. та абз. 9 п. 7.21 Статуту Твариства.

Так, відповідно до Протоколу № 1 загальних зборів акціонерів Товариства від 29.03.2007 року (п.9.12), загальні збори акціонерів Товариства постановили надати повноваження Наглядовій раді щодо прийняття рішень про укладення правочинів на суму від 25-100% балансової вартості активів Товариства за даними останньої річної звітності.

Отже, проаналізувавши вищевказаний Протокол № 1 загальних зборів акціонерів Товариства від 29.03.2007 року можна дійти висновку, що загальними зборами акціонерів Товариства станом на 25.07.2007р., дату укладення спірного кредитного договору № 129, Наглядовій раді Товариства були надані всі необхідні повноваження щодо прийняття рішень про укладення правочинів на суму 25-100% балансової вартості активів товариства за даними останьої річної звітності.

Згідно з фінансовим звітом (баланс форма 1) ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» станом на 31.12.2006 року, балансова вартість активів товариства на кінець 2006 року становила 4833,1 тис.грн. Тобто загальна вартість кредитної угоди становить 2500000 грн., що не перевищує 100% балансової вартості активів Товариства.

Пунктом 7.18 Статуту передбачено, що виконавчим органом Товариства є генеральний директор, який одноособово здійснює керівництво його поточною діяльністю. Генеральний директор є підзвітним загальним зборам акціонерів і Наглядовій раді Товариства та організовує виконання їх рішень.

Абзацом 9 п.7.21 Статуту передбачено, що генеральний директор має право самостійно укладати та підписувати договори кредиту та застави майна Товариства на загальну суму до 1 000 000 грн., а на суму що перевищує вказану, за погодженням з Наглядовою радою.

На виконання зазначених норм Статуту та п. 9.12 Протоколу № 1 загальних зборів акціонерів Товариства від 29.03.2007 року, Наглядовою радою товариства 07.06.2007 року (Протокол № 2) було прийнято рішення про надання дозволу генеральному директору ОСОБА_6 на підписання кредитного договору з ПАТ «Енергобанк» на суму 2 500 000 грн. (яка підпадає під суму 25-100% балансової вартості активів Товариства за даними останньої річної звітності), а також передати в заставу майно Товариства.

Таким чином, на виконання п. 9.12 Протоколу № 1 загальних зборів акціонерів Товариства від 29.03.2007 року, Наглядова рада фактично зобовязала виконавчий орган Товариства, яким являється генеральний директор Товариства, виконати положення Статуту, що стосується ведення генеральним директором Товариства поточної діяльності Товариства та організації виконання рішень Наглядової ради.

На підставі зазначеного, генеральний директор ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» ОСОБА_6 підписуючи від імені позивача спірний договір, діяв виключно в межах повноважень, наданих йому законодавством, чинним на момент укладення кредитного договору, Статутом Товариства, рішенням загальних зборів акціонерів та рішенням, ухваленим на засіданні Наглядової ради, як органу уповноваженого вирішувати питання про надання дозволу на отримання кредиту та застави майна Товариства, а також прийняттям рішення про укладення правочинів на суму від 25-100% балансової вартості активів Товариства за даними останньої річної звітності.

Разом з тим, рішенням господарського суду Житомирської області від 11.12.2015 року у справі № 906/1671/15, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення Наглядової ради ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» про надання дозволу генеральному директору Товариства підписати кредитну угоду з АБ «Енергобанк» на суму 2,5 млн.грн. та передачу в заставу майна Товариства, яке оформлене протоколом № 2 від 07.06.2007 року засідання Наглядової ради ВАТ «Бердичівський м'ясокомбінат»

В силу ст.241 ЦК Ураїни, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до п.3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. № 11, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

З матеріалів справи, зокрема, банківських виписок, вбачається, що ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» кредит фактично отримувався, позивачем виконувались зобовязання по погашенню кредитної заборгованості, по сплаті комісій за користування кредитом, по сплаті процентів за користування кредитом, по сплаті комісій за внесення змін до кредитного договору /т.1, а.с.102-196/.

У відповідності до довідки ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» № 74 від 19.07.2016 року заборгованість позивача перед відповідачем за нарахованими відсотками по кредитному договору № 129 від 25.07.2007 року становить 382 553,24 грн. /т.3, а.с.3/.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору іпотеки, договору застави від 25.07.2007 року, договору застави від 25.07.2007 року та договору застави від 28.12.2010 року, протягом строку їх дії з боку позивача виконувались зобовязання по страхуванню предметів забезпечення, на користь банку як вигодонабувача сплачувались позивачем відповідні страхові платежі та підписувались акти перевірки заставного майна /т.1 а.с.236-237, 243-244; т.2 а.с.6-8, 15,21-40/.

При цьому, відповідно до п.7.23 Статуту Товариства, ревізійна комісія є органом Товариства, який контролює фінансово-господарську діяльність виконавчого органу Товариства.

Відповідно до п.7.25 Статуту Товариства, при здійсненні контролю за фінансово-господарською діяльністю виконавчого органу Товариства Ревізійна комісія, серед іншого, перевіряє достовірність даних, які містяться у річній фінансовій звітності Товариства; своєчасність і правильність відображення в бухгалтерському обліку всіх фінансових операцій відповідно до встановлених правил та порядку; дотримання генеральним директором наданих йому повноважень щодо розпорядження майном Товариства, укладення правочинів та проведення фінансових операцій від імені Товариства; своєчасність та правильність здійснення розрахунків за зобовязаннями Товариства.

Відповідно до п.7.26 Статуту Товариства, Ревізійна комісія здійснює планові та позапланові перевірки фінансово-господарської діяльності Товариства. За підсумками проведення планових та позапланових перевірок Ревізійна комісія складає висновки. Без висновку Ревізійної комісії загальні збори не мають права затверджувати річний баланс Товариства.

Відповідно до п.7.27 Статуту Товариства, Ревізійна комісія доповідає про результати проведення нею перевірок загальним зборам і Наглядовій раді Товариства. Ревізійна комісія зобовязана вимагати позачергового скликання загальних зборів у разі виникнення загрози суттєвим інтересам Товариства або виявлення зловживань, вчинених посадовими особами Товариства.

Відповідно до пп.5, 6 п.7.3 Статуту Товариства, до компетенції загальних зборів Товариства належить затвердження річної фінансової звітності та затвердження звітів і висновків Ревізійної комісії.

Крім того, відповідно до абз.3 ч.2 ст. 32 Закону України «Про акціонерні товариства» до порядку денного річних загальних зборів обовязково вносяться питання, передбачені пунктами 11,12 і 24 ч. 2 ст. 33 цього Закону.

Відповідно до п.п. 11, 12 і 24 ч.2 ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства», до виключної компетенції загальних зборів належать затвердження річного звіту Товариства, розподіл прибутку і збитків Товариства з урахуванням вимог, передбачених законом, прийняття рішення за наслідками розгляду звіту Наглядової ради, звіту виконавчого органу, звіту Ревізійної комісії.

Таким чином, отримання кредитних коштів за кредитним договором, відображається у фінансовій звітності Товариства, балансі, звітах і висновках Ревізійної комісії Товариства, які щорічно затверджувались Загальними зборами акціонерів товариства.

З огляду на викладене, щорічне затвердження Загальними зборами акціонерів Товариства його фінансової звітності, серед якої є баланс підприємства, та яка обовязково повинна містити інформацію про заборгованість Товариства за кредитним договором, а також затвердження Загальними зборами Товариства звітів і висновків Ревізійної комісії Товариства (без яких Загальні збори не мають права затверджувати річний баланс Товариства), де не було виявлено зловживань з боку генерального директора Товариства при підписанні та подальшому виконанні кредитного договору, а також факт виконання Товариством зобовязання по погашенню кредитної заборгованості, сплаті комісій, процентів за користування кредитом, виконання зобовязань по страхуванню предметів забезпечення, на користь Банку, сплата страхових платежів, засвідчує схвалення ПАТ «Бердичівський м'ясокомбінат» кредитного договору № 129 від 25.07.2007 року, а отже засвідчує дійсність договору та часткове його виконання, а відтак у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для застосування ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що твердження позивача про наявні обмеження повноважень генерального директора Товариства щодо укладення оспорюваного правочину, обізнаність відповідача щодо обмежень повноважень на укладення кредитного договору, а також подальше не схвалення Загальними зборами акціонерів оспорюваного правочину, не знаходять свого документального підтвердження матеріалами та дійсними обставинами справи, від так позовна вимога про визнання недійсним кредитного договору № 129 від 25.07.2007 року є безпідставною та необґрунтованою.

Що стосується заяви відповідача про застосування ч.ч.1, 2 ст.1057-1 ЦК України та накладення арешту на майно позивача, яке є предметом забезпечення у разі задоволенні позову, судова колегія зазначає, що оскільки відсутні правові підстави для задоволення вимоги про визнання кредитного договору недійсним, а тому не підлягає задоволенню вимога про застосування наслідків його недійсності та накладення арешту на майно позивача.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності судова колегія зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи, що в позові ПАТ «Бердичівський мясокомбінат» відмовлено з підстав його необґрунтованості, тому правила про позовну давність судом апеляційної інстанції не застосовується.

Відповідно до ст. ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.2 ст.103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Згідно п.п.1,4 ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на встановлені Рівненським апеляційним господарським судом в сукупності обставини, апеляційна скарга ОСОБА_5 акціонерне товариство «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» підлягає задоволенню, рішення господарського суду Житомирської області від 29.04.2016 року у справі № 906/132/16 слід скасувати у зв'язку із невідповідністю висновків обставинам справи, порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити.

На підставі ст.49 ГПК України на позивача покладається судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" ОСОБА_4 на рішення господарського суду Житомирської області від 29.04.2016 р. у справі № 906/132/16 задоволити.

Рішення господарського суду Житомирської області від 29.04.2016 р. у справі № 906/132/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Бердичівський м'ясокомбінат" (13300, Житомирська область, м.Бердичів, вул.Житомирська, 82, іден.код 00443430) на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Енергобанк" (юридична адреса: 04071, м.Київ, вул.Воздвиженська, 56; поштова адреса: 01001, м.Київ, вул.Лютеранська, 9/9, іден.код 19357762) 1515 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Житомирської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/132/16 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Мамченко Ю.А.