РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016Справа №910/7515/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"
доПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Державного підприємства "Донецька залізниця"
простягнення збитків у розмірі 2760,30 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;
від відповідача 1: від відповідача 2:Лях К.М. (довіреність № 28-2/3-04/182-16 від 29.04.2016р.); не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (надалі - ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - ПАТ "Українська залізниця", відповідач 1) про стягнення 2760,30 грн. збитків, завданих внаслідок нестачі вантажу.

Ухвалою від 25.04.2016р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження у справі №910/7515/16 та призначено розгляд справи на 25.05.2016р.

16.05.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником відповідача 1 подано відзив на позовну заяву. У якому зазначає, що відповідач 1 не став правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ "Укрзалізниця" призупинена до завершення проведення антитерористичної операції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014р. Оскільки відповідно до вимог цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено та про необхідність затвердження якого йдеться у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Оскільки передавальний акт між ДП "Донецька залізниця" та ПАТ "Українська залізниця" відсутній, а отже, як стверджує відповідач, Державне підприємство "Донецька залізниця", що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до ПАТ "Укрзалізниця" не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися), самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність і нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2016р. у зв'язку із неявкою представника позивача, розгляд справи відкладено на 08.06.2016р.

07.06.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду відповідачем1 подано документи для залучення до матеріалів справи.

07.06.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником позивача подано документи для залучення до матеріалів справи. Також надійшло клопотання, в якому останній повідомив суду про зміну типу акціонерного товариства позивача з Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь".

В п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Позивачем також подано клопотання, у порядку ст. 24 Господарського процесуального кодексу України про залучення до участі у справі іншого відповідача - Державного підприємства "Донецька залізниця" та відповідно просить суд стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Державного підприємства "Донецька залізниця" 2760,30 грн. збитків.

Враховуючи те, що позивач фактично змінив первісну позовну вимогу про стягнення коштів з ПАТ "Укрзалізниця" (відповідач - 1) на солідарне стягнення коштів з двох відповідачів - ПАТ "Укрзалізниця" (відповідач - 1) та ДП "Донецька залізниця" (відповідач - 2), зазначена заява є заявою про зміну предмету позову, яка не суперечить приписам ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2016р. відкладено розгляд справи на 06.07.2016 та залучено до участі у справі відповідачем 2 - Державне підприємство "Донецька залізниця" (надалі - ДП "Донецька залізниця", відповідач 2).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у зв`язку із клопотання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 24.02.2016р.

17.06.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником позивача подано клопотання про залучення до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу 2.

Позивач втретє в судове засідання 06.07.2016р. не з'явився про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач-2 в судове засідання 06.07.2016р. не з'явився, письмовий відзив на позовну заяву, в порядку ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не подав. Про час і місце засідання господарського суду за огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1290/14 від 12.09.2014р. "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості або відомості з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в мережі Інтернет про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту (передбачають здійснення відправлення ухвали суду за адресою, що значиться в ЄДРЮОП або за іншою адресою).

Як вбачається із матеріалів справи, місцезнаходженням відповідача-2 є м. Донецьк, тобто на території проведення АТО.

Неможливість здійснення поштового відправлення у м. Донецьк підтверджується листом УДППЗ "Укрпошта" Київська міська дирекція № 16/10-2-279 від 15.06.2016р.

За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис (ч. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1290/14 від 12.09.2014р. "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції").

У відповідності до згаданого листа господарським судом було розміщено інформацію про засідання, яке має відбутись 06.07.2016р. на сторінці господарського суду міста Києва, що підтверджується відповідною роздруківкою, яка долучена до матеріалів справи.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд вважає за доцільне також зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини щодо розумності строку розгляду справи та враховуючи те, що неявка представника позивача та відповідача2 не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/7515/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За приписом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частинами 1 та 2 ст. 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до залізничної накладної за №49022163 на адресу позивача 09.10.2015р. зі станції відправлення "Добропілля" Донецької залізниці на станцію "Саратна" Донецької залізниці відправлено вагони №66962101 та №65326845 з вантажем вугілля кам'яне марки газоване, поверхня вантажу маркована однією повдовжньою лінією вапном, вантажовідправником яких є Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", одержувач - Публічне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Звертаючись до суду з позовом, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час прибуття вагонів на станцію призначення було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладних та є меншою, тому відповідачі мають солідарно відшкодувати збитки у вигляді вартості втраченого вантажу в сумі 2760,30 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем - 2, як особою, яка надавала послуги із залізничного перевезення, виникли правовідносини з перевезення вантажу.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. N 457 (надалі - Статут залізниць).

Згідно з пунктами 6, 7, 17 Статуту залізниць вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Залізниці здійснюють перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти між станціями, відкритими для виконання відповідних операцій. Станції здійснюють операції, пов'язані з перевезенням пасажирів, багажу і вантажобагажу з прийняттям, видачею вантажів вагонними, дрібними відправками та в контейнерах, а за договорами з відправниками та одержувачами - їх навантаження і вивантаження. Станції можуть відкриватися для проведення усіх або окремих операцій.

Перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами перевезення вантажів (далі - Правила). Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється місячне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як вбачається із накладної №49022163 вантаж (вугілля кам'яне марки газоване) завантажено навалом та промаркований однією поздовжньою лінією вапном.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Так, судом встановлено наступне, що по прибутті вагонів на станцію "Сартана" Донецької залізниці, при контрольному переважуванні на 150-ти вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній №49022163 не відповідає фактичній масі вантажу у вагонах №66962101 та №65326845 про що складено комерційні акти від 18.10.2015р. за №БІ 574758/669 та №БІ574757/668, в яких зазначено наступне:

- у вагоні №66962101 : брутто 88250,00 кг., тара - 21700,00 кг., нетто - 66550,00 кг., що менше документу на 2450,00 кг., навантаження на рівні бортів, наявні поглиблення зліва, над 1-4 люками 5000х1000х400 мм., над 6 люком 800х120х300мм., в районі поглиблень маркування порушено;

- у вагоні №65326845 брутто 89850,00 кг., тара - 23200,00 кг., нетто - 66650,00 кг., що менше документу на 2350,00 кг., навантаження на рівні бортів, наявні поглиблення зліва, над 2-3-4 люками 2000х1000х600 мм., в районі поглиблень маркування порушено.

Відповідно до пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 862/5083 перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Пунктом 129 Статуту визначено, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р., вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Згідно ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника - Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" №0810-3 від 08.10.2015р. та №0910-8 від 09.10.2015р. та посвідченні якості на партію № 40 та з урахуванням норми недостачі вантажу 2% склала 2760,30 грн., у тому числі у вагоні №66962101 - 1447,80 грн. з ПДВ та вагоні №65326845 - 1312,50 грн. з ПДВ.

Разом з тим, виходячи з положень ст. 6 Статуту та накладної №49022163 договір перевезення вантажу було укладено між відправником, позивачем та ДП "Донецька залізниця".

ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" у спірних правовідносинах, а тому, вони мають відповідати солідарно, однак суд не погоджується із доводами позивача з огляду на наступне.

ПАТ "Українська залізниця", як нова юридична особа утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (надалі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014р. "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Як вбачається із положень Закону та постанови Кабінету Міністрів України всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ "Укрзалізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015р.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обоє зв'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до чинного цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Окрім того, про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014р. "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

А тому, господарський суд приходить до висновку, що сама по собі вказівка в Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014р. та статуті відповідача1 про те, що ПАТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не призводить до автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарськийо суд України у постановах від 15.12.2015р. по справі № 34/16, від 23.02.2016р. по справі № 905/2470/15.

За змістом пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014р. проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Також в п. 5 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014р.

Постановою Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014р. "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Судом встановлено, що Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк), залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися), самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність та має нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Отже, ПАТ "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014р. призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

При цьому, згідно зі ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з п. 3 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Отже, моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

З вказаного вище вбачається, що до внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи, її цивільна правоздатність не припиняється. До правонаступника (у разі припинення шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) переходять усі права та обов'язки припиненої юридичної особи лише з моменту внесення такого запису.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 21.06.2016 Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в стані припинення, але не припинено і відповідний запис у реєстрі відсутній.

Таким чином, відповідач - 1 станом на час прийняття рішення у справі не став правонаступником відповідача - 2, оскільки процедура реорганізації відповідача - 2, проведення інвентаризації його майна, а також передача майна, всіх прав та обов'язків від відповідача - 2 до відповідача - 1 призупинено до завершення Антитерористичної операції.

З огляду на вищенаведене, відповідачами не може бути складено передавальний акт, який би підтверджував правонаступництво відповідача - 1.

Отже, відповідач - 2 станом на поточну дату здійснює господарську діяльність, має права та обов'язки і несе відповідальність самостійно.

Статтею 541 Цивільного кодексу України визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом з цим, згідно з нормами чинного законодавства не передбачено, що новоутворена юридична особа та юридична особа, що реорганізується шляхом злиття, до припинення останньої, несуть солідарну відповідальність перед кредитором юридичної особи, що реорганізується шляхом злиття.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову позивачу у позові до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Разом з цим, оскільки збитки заподіяно втратою вантажу в рамках договору перевезення, укладеного позивачем з Державним підприємством "Донецька залізниця", яке наразі як юридична особа не припинено, позовні вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства "Донецька залізниця" 2760,30 грн. збитків обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідачем 2 не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Отже, позовні вимоги ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на відповідача2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) 2760 (дві тисячі сімсот шістдесят) грн. 30 коп. збитків, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити повністю.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 06.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 11.07.2016р.

Суддя В.В. Князьков