ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.08.16р. Справа № 904/5331/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпропетровськ

до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, м. Київ в особі Дніпропетровського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 19 012,75 грн. за договором на постачання природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність № б/н від 01.02.16р.;

Від відповідача: представник ОСОБА_2 - довіреність № 534 від 13.07.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України в особі Дніпропетровського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України про стягнення 13 221,71 грн. - основного боргу, 4 128,71 грн. - пені, 305,85 грн. - 3% річних та 1 356,48 грн. інфляційних втрат за договором на постачання природного газу № 114112О8J5SВ026 від 09.02.2016р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу № 114112О8J5SВ026 від 09.02.2016р., в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Позивач надав заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 4 813,78 грн. у зв'язку з оплатою її відповідачем.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, суму боргу, яка залишилась визнав, заборгованість пояснив скрутним матеріальним становищем.

У судовому засіданні 25.07.2016р. оголошувалась перерва до 15.08.2016р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 15.08.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач, постачальник) та Комітетом з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України в особі Дніпропетровського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач, споживач) було укладено договір на постачання природного газу № 114112О8J5SВ026 (далі - договір). В подальшому сторонами укладено додаткову угоду від 28.03.2016р. до договору на постачання природного газу №114112О8J5SВ026 від 09.02.2016р. (далі - додаткова угода).

Постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2016р. природний газ (далі газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договору в редакції Додаткової угоди від 28.03.2016р. річний плановий обсяг постачання природного газу до 12 270 тис.куб.м.

Відповідно до п. 1.5. Договору передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення).

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати постачальнику копію акта про фактичний обсяг розподіленого (про транспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (п. 2.9.1. Договору).

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника (п. 2.9.2. Договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану або обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (п. 2.9.3. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

У відповідності до п. 3.2. Договору ціна газу становить 6 663,60 грн. за 1 000 куб.м, крім того ПДВ 1 332,72 грн., всього з ПДВ 7 996,32 грн.

Ціна, зазначена в пункті 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.2.1. Договору).

Згідно п. 2.3. Договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місця наступного за місцем постачання газу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.3. Договору).

Постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів ІІІ, ІV договору (п.п. 5.1., 5.1.1. Договору).

Споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором (п.п. 5.4., 5.4.2. Договору).

Цей договорі набуває чинність з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками ( за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016р. до 31.12.2016р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, за період з січня 2016 року по травень 2016 року поставив відповідачу природний газ, про що свідчать підписані сторонами та скріплені їх печатками акти приймання-передачі:

- № ДОЗ00005374 від 12.02.2016р. на суму 54 047,12 грн. з ПДВ (а.с. 36);

- № ДОЗ00010325 від 29.02.2016р. на суму 38 566,25 грн. з ПДВ (а.с. 37);

- № ДОЗ00013759 від 31.03.2016р. на суму 6 660,94 грн. з ПДВ (а.с. 37);

- № ДОЗ00019143 від 30.04.2016р. на суму 1 387,41 грн. з ПДВ (а.с. 38);

- № ДОЗ00021835 від 31.05.2016р. на суму 127,94 грн. з ПДВ (а.с. 38).

Таким чином, загальна вартість поставленого природного газу 100 689,66 грн.

Як зазначає позивач, відповідач частково здійснював оплату за поставлений газ, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 13 221,71 грн., що і стало підставою виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. За ч. 7 ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

В ході розгляду справи позивачем заявлено клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 4 813,78 грн. у зв'язку зі сплатою її відповідачем, що підтверджується довідкою № 2912вих-4469 від 15.08.2016р. (а.с. 59).

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

В частині стягнення 4 813, 78 грн. основної заборгованості провадження у справі підлягає припиненню, у зв'язку з її погашенням відповідачем після звернення позивача з позовом до суду.

З врахуванням викладеного, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 8 407,93 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та не спростовані відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 4 128,71 грн., 3 % річних 305,85 грн. за період з 10.03.2016р. по 16.06.2016р. та інфляційні втрати 1 356,48 грн. за період лютий березень 2016р.

Відповідно до п. 6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність відповідно з договором і чинним законодавством України.

У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Сума пені, що підлягає до стягнення за період з 10.03.2016р. по 16.06.2016р. становить 4 128,71 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

3% річних за період з 10.03.2016р. по 16.06.2016р. становлять 1 356,48 грн. та підлягають до стягнення.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період лютий-березень 2016 р. становлять 1 356,48 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобовязання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 407,93 грн. - основного боргу, 4 128,71 грн. - пені, 305,85 грн. - 3% річних, інфляційних втрат 1 356,48 грн.

В частині стягнення основного боргу у сумі 4 813,78 грн. провадження у справі підлягає припиненню.

Згідно ст. 49 ГПК України при задоволенні позову судовий збір покладається на Відповідача у справі.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 46, ) в особі Дніпропетровського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, м. Дніпропетровськ (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 3-У) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 2, ) 8 407,93 грн. (вісім тисяч чотириста сім грн. 93 коп.) - основного боргу, 4 128,71 грн. (чотири тисячі сто двадцять вісім грн. 71 коп.) - пені, 305,85 грн. (триста п'ять грн. 85 коп.) - 3% річних, 1 356,48 грн. (одна тисяча триста п'ятдесят шість грн. 48 коп.) інфляційних втрат, 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення основного боргу у сумі 4 813,78 грн. провадження у справі - припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 18.08.2016р.

Суддя ОСОБА_3