РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016Справа №910/10889/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівля Глобал"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор"
простягнення 171 000 грн 00 коп.
Представники:
від позивача: Єрмаков В.В. - представник за довіреністю
від відповідача: Кобець О.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.06.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівля Глобал" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" про стягнення 171 000 грн 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки № СМБпп815-29 від 29.04.2016 не виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки оплаченого товару, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 171 000 грн 20 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 порушено провадження у справі № 910/10889/16, розгляд справи призначений на 01.08.2016.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 01.08.2016 оголошено перерву до 08.08.2016.

02.08.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судової експертизи.

У судове засідання 08.08.2016 з'явилися представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

У судовому засіданні 08.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 29.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівля Глобал" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" (постачальник) укладено договір поставки № СМБпп815-29, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до умов договору постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар протягом 4 робочих днів з дати отримання попередньої оплати, а покупець зобов'язується здійснити попередню оплату вартості товару у розмірі 170 742 грн 02 коп. протягом 2 банківських днів з дати підписання договору та прийняти товар.

Відповідно до платіжного доручення № 49 від 04.05.2016 позивач перерахував на рахунок відповідача 171 000 грн 00 коп. з призначенням платежу: передплата за комп'ютери Apple MacBook Air 13" 2015, зг. договора № СМБпп815-29 від 29.04.2016.

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача попередньої оплати 171 000 грн 00 коп., у зв'язку з невиконанням останнім обов'язку щодо поставки товару за договором поставки № СМБпп815-29 від 29.04.2016 у визначений сторонами строк.

У свою чергу, відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що у останнього відсутній оригінал договору поставки № СМБпп815-29 від 29.04.2016, у заявку з тим, що він ніколи не укладав спірного договору, з огляду на що вказаний правочин не може для нього створювати юридичні наслідки.

Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 позивача було зобов'язано надати оригінали всіх документів, доданих до позовної заяви, а також у судовому засіданні 01.08.2016 позивача було зобов'язано надати оригінал договору поставки № СМБпп815-29 від 29.04.2016, проте позивачем не надано на вимогу суду оригіналу зазначеного договору, крім того позивач зазначив що оригінал договору поставки № СМБпп815-29 від 29.04.2016 в нього також відсутній.

Згідно з вимогами статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

При цьому згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи рекомендації, викладені в пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вищевикладане, судом встановлено, що позивач не довів належним чином заявлені позовні вимоги, оскільки позивачем не надано належних та пустими доказів існування між сторонами договірних відносин щодо поставки товару, у зв'язку з чим вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 12.08.2016

Суддя Н.Б. Плотницька