КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа№ 910/8883/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача за первісним позовом: Пацуля В.М.-представник;

Від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2.- представник;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2016

у справі № 910/8883/16 (суддя Домнічева І.О.)

за заявою Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

про забезпечення позову

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 1 327 753,53 грн.

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Публічне акціонерне товариство Банк "Контракт" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1 327 753,53грн.

14.06.2016 від відповідача через відділ діловодства суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою від 05.07.2016 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

02.06.2016 від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про забезпечення позову у якій останній просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в межах суми 1 347 669,84 грн., яка включає в себе ціну позову та судовий збір.

Заява про забезпечення позову обґрунтована наступним.

26.10.2010 між Публічним акціонерним товариством Банк "Контракт" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 36/2010 про відкриття кредитної лінії і надання кредиту у сумі 1 500 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26% річних.

Пунктом 2.2. договору встановлено строк остаточного повернення кредиту - 10.02.2016 р.

Позивач на виконання зобов'язань за договором надано відповідачу кредит шляхом відкриття ліміту кредитної лінії, що підтверджується випискою з рахунку відповідача № НОМЕР_1.

Проте відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, отриманий кредит не повернув, нараховані проценти за користування кредитом не сплатив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2016 заяву Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" про забезпечення позову задовольнити.

Накладено арешт на все нерухоме майно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яке буде виявлене під час проведення виконавчих дій у межах суми 1 347 669,84 грн.

Ухвала мотивована тим, що такий захід як накладення арешту запобігатиме утрудненню чи унеможливленню виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою про забезпечення позову, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2016 у справі № 910/8883/16 скасувати, та винести нову якою відмовити ПАТ Банк "Контракт" у вжитті заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що місцевим господарським судом не встановлено та не наведено наявність обставин, передбачених ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, які є підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі № 910/8883/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 04.08.2016.

01.08.2016 через відділ документального забезпечення суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

03.08.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача за первісним позовом надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні 04.08.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення з приводу оскаржуваної ухвали.

В судовому засіданні, представник відповідача за первісним позовом надав пояснення по справі, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник позивача надав пояснення по справі, в яких просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Частиною 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Умовою застосування заходів забезпечення позову законодавцем в статті 66 Господарського процесуального кодексу України визначено утруднення чи неможливість виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні положення містяться у Інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики забезпечення позову" від 12.12.2006р. №01-8/2776.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як зазначалося вище, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Виходячи зі змісту заяви, предметом вимог у даній справі є вимога повернення заборгованості за Кредитним договором з наданням строку для погашення заборгованості.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, пов'язано з предметом вимог, є співмірним та адекватним заходом із заявленими ліквідатором вимогами.

Колегія суддів погоджується з тим, що вжиття наведеного заходу до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" на час вирішення спору в суді, а у разі задоволення заяви забезпечить можливість уникнення труднощів при виконанні рішення суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом у заяві про вжиття заходів забезпечення позову зазначив конкретні обставини, які підтверджують, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Майно яке є у відповідача за первісним позовом, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Зазначене в свою чергу є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Слід також зазначити, що суд може вжити заходів забезпечення позову навіть з власної ініціативи.

При вирішенні такого спору доцільно застосувати забезпечення з метою уникнення пов'язаних з перепродажем майна труднощів, як підчас розгляду справи, так і під час виконання рішення у разі задоволення позову.

У даному випадку колегія суддів вважає за необхідне застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника повністю відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, а отже місцевим господарським судом заяву ліквідатора задоволено цілком правомірно.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; належним чином проаналізував докази в обґрунтування заяви Публічного акціонерного товариства Банк "Контркт"про вжиття заходів забезпечення позову та правомірно дійшов висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову як накладення арешту на майно боржника повністю узгоджується з принципами розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять їх протилежність, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2016 у справі № 910/8883/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8883/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко