РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2016Справа №910/5575/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Сентравіс продакшн юкрейн»
До Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
Третя особа, Прояка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Сентравіс Сейл Рус» зміну умов кредитних та забезпечувальних договорів

Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Шворак О.М. - предст. за дов.;

від відповідача: Оборський Я.В.- предст. за дов.;

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зміну умов кредитних та забезпечувальних договорів.

Ухвалою суду від 31.03.2016 порушено провадження у справі №910/5575/16, розгляд справи призначено на 15.04.2016.

У зв'язку з перебуванням судді Спичака О.М. на лікарняному, судове засідання, призначене на 15.04.2016, не відбулось.

З огляду на викладене, суд призначив розгляд справи на 11.05.2016.

15.04.2016 представником відповідача через загальний відділ діловодства подав відзив на позовну заяву.

15.04.2016 представником позивача через загальний відділ діловодства було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник позивача 15.04.2016 через канцелярію суду подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сентравіс Сейл Рус», а в судовому засіданні надав усні пояснення, відповідно до яких клопотання підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Судом було задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Сентравіс Сейл Рус» (місцезнаходження: 119049, Російська Федерація, м. Москва, вул. Шаболовка, 23; фактична адреса:119049, Російська Федерація, м. Москва, 4й Рощинський проїзд, 19,401).

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України «Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності» від 19.12.1992.

Згідно вищезазначеної угоди Компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов'язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

За таких обставин, третій особі для належного повідомлення про розгляд справи, направлено копію ухвали Господарського суду міста Києва від 11.05.2016 року у справі № 910/5575/16 російською мовою для вручення третій особі в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, через Арбітражний суд міста Москви.

У зв'язку з залученням до участі у справі третьої особи, суд відклав розгляд справи до 05.08.2016 та зупинив провадження у справі № 910/5575/16, у зв'язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги до Арбітражного суду міста Москви.

15.07.2016 через канцелярію суд від позивача надійшли докази надіслання на адресу третьої особи копії позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 05.08.2016 було поновлено провадження у справі № 910/5575/16.

Представником позивача в судовому засіданні 05.08.2016 були надані додаткові письмові пояснення по справі, а також клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи у судове засідання 05.08.2016 не з'явився, проте 05.08.2016 через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі та клопотання про розгляд справи без участі представника, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 05.08.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2007 між Приватним акціонерним товариством «Сентравіс продакшн Юкрейн» (позичальник, позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (банк, відповідач) було укладено генеральну кредитну угоду № 012/03-00/139-07 (надалі - Генеральна кретина угода), відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язався надавати позичальникові кредити в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди (п1.1.).

В подальшому сторонами вносилися зміни до умов генеральної кредитної угоди шляхом укладення додаткових угод.

Також між позивачем та відповідачем в межах та на підставі генеральної кредитної угоди були підписані наступні кредитні договори: Генеральний кредитний договір № 010/133-00/057 від 12.08.2010, кредитний договір № 010/133-00/056 від 12.08.2010 та кредитний договір № 010/42-0-2/380 від 17.08.2012, відповідно до умов яких банком були надані позивачеві кредитні кошти.

В забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою та кредитними договорами були укладені наступні договори забезпечення виконання зобов'язань, а саме: договір іпотеки № 012/03-00/139/1-07 від 16.08.2007, договір застави основних засобів № 012/03-00/139/2-07 від 16.08.2007 та договір застави основних засобів № 12/03-00/108 від 05.08.2009.

Позивач звернувся до суду з вимогою про внесення змін до п.п. 2.2.2., 5.2., 9.1. Генеральної кредитної угоди № 012/03-00/139-07 від 16.08.2007, п.п. 1.1.2., 1.3., 3.2.3., 3.2.4., 6.1., 10.1., 11.1. Генерального кредитного договору № 010/133-00/057 від 12.08.2010, п.п. 1.2., 1.2.1, 2.2., 6.1., 15.1. кредитного договору № 010/133-00/056 від 12.08.2010, в п. 2.1. до договору іпотеки № 012/03-00/139/1-07 від 16.08.2007 та в п. 2.1. договору застави основних засобів № 012/03-00/139/2-07 від 16.08.2007 та договір застави основних засобів № 12/03-00/108 від 05.08.2009.

В обґрунтування поданого позову позивач у позові послався на положення статті 652 Цивільного кодексу України, вважаючи що є підстави для внесення змін до укладених між ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» Генеральної кредитної угоди №012/03-00/139-07 від 16.08.2007 р. та укладеними в її рамках кредитних договорів № 010/133-00/056 від 12.08.2010, № 010/42-0-2/380 від 17.08.2012 та Генерального кредитного договору №010/133-00/057 від 12.08.2010 в частині строку виконання зобов'язань із повернення кредитних коштів, порядку та строків сплати відсотків, пені, комісії, строку дії договорів, а також умов договорів забезпечення в зв'язку із зміною істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договорів.

Як доказ існування підстав для зміни умов кредитних договорів через зміну істотних обставин на підставі ст. 652 ЦК України, позивач наводить падіння світових цін на нікель та нафту, а також на девальвацію національної валюти, що погіршило фінансовий стан ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» .

Позивач також у позові зазначає, що укладаючи у 2007, 2010 та 2012 роках кредитні договори, сторони не могли передбачити у майбутньому різкого погіршення умов ведення господарської діяльності, а в момент укладення кредитного договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив внести зміни в умови пунктів 2.2.2., 5.2., 9.1. Генеральної кредитної угоди № 012/03-00/139-07 від 16.08.2007, п.п. 1.1.2., 1.3., 3.2.3.,3.2.4., 6.1., 10.1., 11.1. Генерального кредитного договору № 010/133-00/057 від 12.08.2010, п.п. 1.2., 1.2.1, 2.2., 6.1., 15.1. кредитного договору № 010/133-00/056 від 12.08.2010, в п. 2.1. до договору іпотеки № 012/03-00/139/1-07 від 16.08.2007 та в п. 2.1. договору застави основних засобів № 012/03-00/139/2-07 від 16.08.2007 та договір застави основних засобів № 12/03-00/108 від 05.08.2009.

Відповідач проти задоволення позову заперечив посилаючись на те, що твердження позивача про неможливість передбачити настання обставин зниження цін на нікель та нафту не відповідає дійсним обставинам, так як до моменту укладення договорів так і під час їх дії на світовому ринку відбувалися значні коливання ціни зазначених товарів, що повинно було бути відомо позивачу, як особі, яка використовує нікель у своїй господарській діяльності з виробництва труб та здійснює їх реалізацію в т.ч. переробникам нафти. Згідно графіку цін найбільш суттєве зменшення ціни на нафту - нікель відбулось в 2008-2009 роках до укладення кредитних договорів в 2010 та 2012 роках. Тобто, позивачу заздалегідь, до укладення з Банком договорів було відомо про різку та значну зміну вартості цін на світовому фінансовому ринку. Також відповідач зазначив, що на момент укладення спірного договору, товариство зобов'язано було визначитись щодо прийнятності його умов на предмет їх відповідності, серед іншого, вимогам розумності та справедливості на основі всебічного аналізу і зваженого прогнозування на перспективу, враховуючи, у тому числі, світові тенденції розвитку з метою досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку. З огляду на наведене відповідач вважає, що відсутні підстави для внесення змін в кредитні договори.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Частиною 2 статті 652 цього Кодексу встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. У відповідності до даної умови, події, що викликали ускладнення у виконанні договору, і які можна назвати «істотною зміною обставин» повинні мати місце або стати відомими сторонам (заінтересованій стороні) після укладення договору;

2) зміна обставин, яка зумовлена причинами, що заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагаються, тобто події, які викликають ускладнення, не могли стороною бути розумно прийняті до уваги;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала б при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи із змісту названої умови, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. При цьому, прийняття на себе ризику зміни обставин не обов'язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов'язання.

Одночасна наявність всіх чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, є обов'язковим чинником, який надає право суду змінити умови договору на вимогу зацікавленої сторони.

Отже, закон пов'язує можливість як зміни так і розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Так, посилаючись на положення ст. 652 ЦК України, ПрАт «Сентравіс Продакшн Юкрейн» вказувало, як на підставу для внесення змін до договорів, на падіння світових цін на нікель та нафту, а також на девальвацію національної валюти, що погіршило фінансовий стан ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН».

Так, пунктом 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» роз'яснено, що зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовного національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки не є істотною зміною обставин у розумінні ч. 1 ст. 652 ЦК України.

Водночас, обставини, на які посилався позивач, мають загальний характер, є комерційними ризиками сторін та у повній мірі стосуються обох сторін договору, а тому не можуть бути віднесені до обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору і виходили, що вони не настануть, у зв'язку з якими виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому наведене не є підставами для внесення змін до вказаного Договору.

Крім того, відповідно до розділу «Визначення термінів» кредитного договору №010/42-0-2/380 від 17.08.2012 сторонами погоджено, що випадок дестабілізації ринку - це в тому числі зміни в діяльності кредитора чи позичальника, в ситуації в Україні або в законодавстві країни, які ставлять під загрозу, унеможливлюють або можуть унеможливити виконання сторонами або окремою стороною своїх обов'язків за Генеральним договором.

Відповідно до п. 10.2, 10.2.9 кредитного договору Кредитор вправі скористатись правами, зазначеними в пункті 10.1 та пред'явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин дефолту, зокрема, настання Випадку дестабілізації ринку.

Пункт 10.1 кредитного договору передбачає, в тому числі, право кредитора вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості (підпункт 10.1.4).

Отже сторонами кредитних договорів погоджено, що у випадку зміни діяльності кредитора чи позичальника, які ставлять під загрозу, унеможливлюють або можуть унеможливити виконання сторонами (або стороною) своїх обов'язків за Генеральним договором, то зазначена ситуація призводить до набуття кредитором певних прав, у тому числі права вимоги від позичальника дострокового погашення заборгованості, проте не зумовлює внесення змін до кредитного договору.

З огляду на зазначені положення договору, сторони передбачили можливість настання обставин, які за своєю суттю є змінами в діяльності позичальника, та ставили б під загрозу, унеможливлювали або могли унеможливити виконання позичальником своїх обов'язків за кредитними договорами, що в свою чергу спростовує доводи позивача.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з п. 2.6. постанови пленуму ВГСУ №1 від 24.11.2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовного національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки не є істотною зміною обставин у розумінні ст. 652 ЦК України.

Позивач не навів суду доказів у розумінні ст. 33 ГПК України, які б підтверджували дані обставини та визначені законом умови.

Вимагаючи внесення змін до договору з посиланням на ст. 652 ЦК України, позивач, з урахуванням положень ст. 33 ГПК щодо обов'язку доказування, повинен довести, зокрема, впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що позивачем зроблено не було.

Крім того, суд зазначає, що фінансова криза в країні, суттєва зміна кон'юнктури ринку, девальвація гривні, стосується обох договірних сторін, та не може бути підставою для зміни умов договору на користь однієї з них.

Інших обставин, які б підтверджували одночасну наявність чотирьох умов для внесення змін до спірного договору, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, судом не встановлено.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Судовий збір у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

10.08.2016

Суддя О.М. Спичак