ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р.Справа № 915/1649/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

(У звязку з перебуванням судді Гладишевої Т.Я. у відпустці, склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №551 від 15.08.2016 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.08.2016)

при секретарі судового засідання Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від третьої особи не зявився,

від ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства ОСОБА_2 атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.06.2016

у справі № 915/1649/14

за позовом Державного підприємства ОСОБА_2 атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС

до відповідача ОСОБА_3 підприємства «Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 6 813 039,72 грн. основного боргу, 541 505,33 грн. збитків від інфляції, 114 536,88 грн. 3% річних, 285 757,39 грн. пені та 238 456,35 грн. штрафу

особа, дії (бездіяльніть) якої оскаржуються Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 15.08.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року Комунальне підприємство «Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство» (далі Підприємство, відповідач) звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою на постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - ДВС) про арешт коштів боржника.

13.06.2016 Підприємство надало до господарського суду заяву про зміну вимог, в якій відповідач просить скасувати постанову ДВС від 18.05.2016 про арешт коштів боржника, винесену у межах виконавчого провадження №51013293 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок №5 відкритого у АТ «ОСОБА_4 Аваль» у м. Києві та заявило клопотання про зняття арешту з коштів Підприємства, що знаходяться на розрахунковому рахунку №5, які призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників відповідача.

В обґрунтування наданої заяви, відповідач зазначає, що арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №51013293 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок №5 відкритого у АТ «ОСОБА_4 Аваль», позбавляє підприємство можливості здійснити виплату заробітної плати працівникам, нарахувати єдиний соціальний внесок до Пенсійного фонду України та податок з доходів фізичних осіб, що суперечить ОСОБА_5 України, Женевської Конвенції про захист заробітної плати, КЗпП України, та Закону України «Про оплату праці».

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.06.2016 в задоволенні скарги Підприємства № 03/776 від 30.05.2016 відмовлено, заяву №03/892 від 13.06.2016 задоволено, знято арешт з коштів відповідача, що знаходяться на розрахунковому рахунку №5, які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників відповідача.

Ухвала обґрунтована тим, що при прийнятті постанови ДВС від 18.05.2016, не були порушенні приписи Закону України «Про виконавче провадження», однак ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, крім випадків встановлених вказаною статтею.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Державне підприємство ОСОБА_2 атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС (далі позивач) звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати частково, прийняти нове рішення, яким п. 1 ухвали від 17.06.2016 про відмову в скасуванні постанови ДВС від 18.05.2016 за виконавчим провадженням № 51013293 «Про арешт коштів боржника» залишити в силі, а п. 2 ухвали від 17.06.2016 про знятті арешту з коштів на розрахунковому рахунку № 5, відкритому в АТ «ОСОБА_4 Аваль», в сумі, яка необхідна та призначена для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників відповідача скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова ДВС повністю відповідає нормам ГПК України та Закону України «Про виконавче провадження», а наведені відповідачем в обґрунтування скарги статті регулюють виключно трудові відносини, а не відносини з примусового виконання судових рішень.

Представники ДП ОСОБА_2 атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС, ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини своєї неявки суд не повідомили, у звязку з чим колегія суддів, враховуючи вищевказані обставини та скорочений 15-денний строк перегляду судових ухвал місцевого суду в апеляційному порядку, прийняла рішення про розгляд справи за відсутністю вищевказаних представників сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.08.2016 надав пояснення, в яких просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін.

Розглянувши матеріали та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів оскарження ухвали, рішенням господарського суду Миколаївської області від 28.03.2016 стягнуто з відповідача на користь позивача 6 813 039,72 грн. основного боргу, 541 505,33 грн. збитків від інфляції, 114 536,88 3% річних, 285 757,39 грн. пені, 238 456,35 грн. штрафу та 73 078,54 грн. судового збору.

15.04.2016 на виконання вказаного рішення Господарським судом Миколаївської області було видано відповідний наказ.

Згідно із ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем в т.ч. шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

На підставі заяви позивача, ДВС 31.03.2016 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання вищевказаного наказу. 10.05.2016 заступником начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51013293, в якій запропоновано боржнику самостійно виконати рішення у семиденний термін з моменту винесення постанови. 18.05.2016 заступником начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову про арешт коштів боржника, винесену у межах виконавчого провадження №51013293, якою, зокрема накладено арешт на розрахунковий рахунок №5 відкритий у АТ «ОСОБА_4 Аваль» у м. Києві. В результаті арешту всіх розрахункових рахунків, в тому числі зазначеного вище розрахункового рахунку, який передбачений для сплати податків з доходів працівників та видачі заробітної плати працівникам підприємства, що підтверджується довідкою банку №Д2-В64-32/97 від 05.05.2016 (а.с.9), відповідач не має змоги виплатити заробітну плату працівникам підприємства та перерахувати відповідні соціальні внески та податки.

Статтями 8, 9 ОСОБА_5 України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.43 ОСОБА_5 України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї. Ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що в діях ДВС при прийнятті постанови від 18.05.2016 не були порушенні приписи Закону України «Про виконавче провадження». ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, крім випадків встановлених вказаною статтею. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Оскільки, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. У звязку з цим, судова колегія вважає, що господарський суд з метою дотримання прав та законних інтересів фізичних осіб працівників відповідача, законно зняв, накладений постановою ДВС від 18.05.2016 у виконавчому проваджені №51013293, арешт з коштів Підприємства, що знаходяться на розрахунковому рахунку №5 АТ «ОСОБА_4 Аваль» у м. Києві, які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене судова колегія, вважає що суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно задовольнив в повному обсязі заяву відповідача №03/892 від 13.06.2016.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи про порушення і неправильне застосування господарським судом норм законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись cm.cm. 99, 101- 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.06.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

ОСОБА_6