КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа№ 34/263

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Лобаня О.І.

За участю представників:

Від прокуратури: не з'явився;

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: не з'явився;

від відповідача: Макаренко Ю.О.-представник;

від третьої особи:Мохонько М.А.-представник;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2016

у справі № 34/263 (суддя Сташків Р.Б.)

За заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263

за позовом заступника прокурора Печерського району міста Києва в інтересах держави в особі Національного банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі"

за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2011 у справі № 34/263, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2011, у задоволенні позову заступника прокурора Печерського району міста Києва в інтересах держави в особі Національного банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" було відмовлено, а позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" суд вирішив задовольнити частково.

04.11.2011 на виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором на відкриття не відновлювальної кредитної лінії №355/КВ-06 від 08.12.2006, з урахуванням додаткових угод до нього, вставного в сумі 31604085 грн., шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечними договорами №355/Zквіп-06 від 11.12.2006 та №355/Zквіп-06-1 від 11.12.2006, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з встановленням початкових цін на предмети іпотеки.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу від 04.11.2011 у даній справі № 34/263, яка була судом прийнята до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу від 04.11.2011 Господарського суду міста Києва у справі № 34/263 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2016, та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву АТ "Дельта Банк" про відновлення (поновлення) пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом прийнято ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю та недоведеністю висновків та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у справі № 34/263 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Лобаня О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.08.2016.

09.08.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні, призначеному на 09.08.2016, представник стягувача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 по справі №34/263 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву АТ "Дельта Банк" про відновлення (поновлення) пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

В судовому засіданні, призначеному на 09.08.2016, представник боржника заперечував проти доводів апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 по справі №34/263 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор, представники позивача-1 та позивача-2 09.08.2016 у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Однак, це є правом суду, а не обов'язком, при цьому суд враховує вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

З огляду на те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення сторін про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі прокурора, представників позивача-1 та позивача-2.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

18.11.2011 згідно наказу ВПВР ДВС України було відкрито виконавче провадження та в процесі здійснення виконавчого провадження ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" були організовані прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, на яке необхідно звернути стягнення згідно рішення суду.

Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів № 3-133/11 від 24.05.2012 переможцем прилюдних торгів став ПAT "Дельта Банк", який в подальшому зареєстрував право власності на набуті об'єкти.

При цьому, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом було зараховано 13 323 750,00 грн.

Пунктом 8 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів 31.05.2012 державним виконавцем було винесено постанову №29936922 про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки коштів, що були зараховані в рахунок погашення боргу, виявилось недостатньо для задоволення вимог Банку.

Не погоджуючись з прилюдними торгами Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіволі" звернулось до суду з позовом, за результатами розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 5011-32/7520-2012 від 17.08.2012 було визнано недійсними результати прилюдних вищевказаних торгів. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2012 рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2012 у справі № 5011-32/7520-2012 залишено без змін.

У березні 2014 року ТОВ "Тіволі" звернулось до суду з наступним позовом, за результатами розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5034/14 від 10.06.2014 визнано недійсним акт державного виконавця № 187/9 про реалізацію предмета іпотеки від 29.05.2012 та визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 01.06.2012, і вказане рішення є чинним та не скасованим.

За результатами вищевказаних судових рішень предмети іпотеки знову перейшли на праві власності до ТОВ "Тіволі", а тому наказ Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 про примусове виконання рішення від 15.06.2011 по справі № 34/263 підлягав повторному виконанню.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" у вересні 2014 року звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263. Ухвалою від 08.10.2014, дану заяву було задоволено.

За результатами розгляду указаної заяви судом було встановлено, а отже відповідно до ст. 35 ГПК України не потребують повторного доведення обставини, що згаданий наказ було повернуто стягувачу відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 29936922 від 31.05.2012, винесеної на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", відтак, повернення даного виконавчого документа стягувачу не позбавило його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (в даному випадку протягом річного строку). Тобто, наказ мав бути повторно пред'явлений до виконання до 31.05.2013.

Проте, наказ пред'явлений до виконання в зазначений строк не був, оскільки ПAT "Дельта Банк", придбавши на прилюдних торгах, організованих в межах процедури виконавчого провадження, майно боржника (торги відбулись 24.05.2012), був упевнений в закінченості та законності такої дії, однак із огляду на подальші оскарження - визнання судом недійсними результатів прилюдних торгів (рішення від 17.08.2012) та визнання судом недійсними акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (рішення від 10.06.2014), у заявника були відсутні підстави повторно пред'являти наказ до виконання, оскільки процедура оскарження по виконанню наказу тривала та результат розгляду судових справ був невідомий, і з такими обґрунтуваннями дій заявника суд погодився, оскільки вони були очікуванням, спрямованим на реальне виконання рішення суду, а не на безрезультатне пред'явлення наказу та зупинення виконання провадження (до вирішення вказаних судових справ).

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання згідно зі ст. 119 ГПК України.

В ухвалі від 08.10.2014 суд першої інстанції зазначив, що звернення з заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання на протязі місяця від дати винесення ухвали судом апеляційної інстанції, тобто коли закінчилось друге і останнє з оскаржень, є обґрунтованим, враховуючи об'єктивні строки відписки, направлення та отримання заявником процесуальних документів суду апеляційної інстанції та час, необхідний йому для підготовки та написання даної поданої до суду в порядку ст. 119 ГПК України заяви.

Крім того, судом було враховано, рішення Європейського суду у справі "СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ" проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002; у справі "Брумареску проти Румунії"; у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011; у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00; у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява №40450/04, рішення від 15.10.2009; у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263, та ухвалою від 08.10.2014 його поновив.

Наразі Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" подало до суду першої інстанції другу заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263.

Судом першої інстанції було встановлено, що попередня ухвала від 08.10.2014 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263 набрала законної сили з дати її винесення - 08.10.2014 (п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення").

Правомірність та законність ухвали підтверджена Вищим господарським судом України постанови від 16.03.2015, якою було скасовано постанову суду апеляційної інстанції, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 у справі № 34/263 залишено в силі.

Таким чином, з 08.10.2014 поновився строк для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263. Заявою від 23.10.2014 стягувачем наказ Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263 було пред'явлено до виконання, але постановою ВПВР ДВС України № 45195936 від 27.10.2014 у відкритті виконавчого провадження було відмовлено. При цьому, 07.11.2014 в.о. начальника ВПВР ДВС України було скасовано раніше винесену постанову ВПВР ДВС України № 29936922 від 31.05.2012, у зв'язку з чим постановою від 18.11.2014 було поновлено попереднє виконавче провадження №29936922 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263.

Вищим господарським судом України 16.11.2015 було скасовано постанови судів попередніх інстанцій, задоволено касаційну скаргу ТОВ "Тіволі" та визнано постанову від 07.11.2014 в.о. начальника ВПВР ДВС України у ВП № 29936922 недійсною.

Відтак, оскільки Вищим господарським судом України було визнано постанову від 07.11.2014 в.о. начальника ВПВР ДВС України у ВП № 29936922 недійсною, то виконавче провадження № 29936922 згідно з законом поновленню не підлягало, тому законним для стягувача було пред'явити наказ Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263 до виконання повторно після відмови постанови ВПВР ДВС України № 45195936 від 27.10.2014 у відкритті виконавчого провадження та з урахуванням, що з 16.11.2015 (дата винесення постанови ВГСУ) судами були встановлені обставини щодо незаконності поновлення старого виконавчого провадження, а відтак, наявність у стягувача права на порушення перед державною виконавчою службою питання про відкриття нового виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263.

Що стосується постанови від 23.02.2016 № 50245310 ВПВР ДВС МЮ України про відмову у відкритті виконавчого провадження, то на думку колегії суддів у вказаній постанові правомірно зазначено, що після переривання (ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження") строку пред'явлення наказу до виконання, такий строк поновився з дати винесення постанови ВПВР ДВС України № 45195936, тобто з 27.10.2014, про що вірно вказав суд першої інстанції.

При цьому, враховуючи вищевикладене поновлення та скасування поновлення виконавчого провадження № 29936922, суд вважає обґрунтованим не пред'явлення до виконання стягувачем, а тому наявність поважних причин пропущення ним строку для пред'явлення до виконання наказу у період з 27.10.2014 по 16.11.2015.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто, після його поновлення ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 у справі № 34/263, та пред'явлення до виконання заявою від 23.10.2014, і відмову у прийнятті постановою від 27.10.2014, строк пред'явлення наказу до виконання поновився з 28.10.2014 (ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня) та тривав по 28.10.2015, але про можливість пред'явлення наказу до виконання протягом указаного строку стягувач довідався лише 16.11.2015 - у день винесення вищеописаної постанови Вищим господарським судом України.

Таким чином, не подання заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу, оскільки у суді розглядалась інша заява - про зміну способу виконання рішення суду, було власним рішенням заявника, хоча, як наведено вище судом, процесуально такої залежності не передбачено, та навпаки, передбачено протилежну залежність.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки заявник діяв на власний розсуд обираючи певний процесуальний спосіб захисту - подання заяви про зміну способу виконання рішення суду), який не позбавляв його права подати заяву про захист порушених прав також іншим шляхом - подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, то судом не визнаються поважними підстави, з яких заявник не звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу у період з 16.11.2015 та на протязі майже пів року, та звернувся лише 23.05.2016.

Крім того слід зазначити, що усі наведені заявником рішення європейського суду вже були прийняті до уваги при винесенні ухвали від 08.10.2014 у справі № 34/263 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263. Але там судом було прийнято до уваги, що заяву було подано до суду на протязі місяця від дати винесення ухвали судом апеляційної інстанції, тобто коли закінчилось друге і останнє з оскаржень, та враховуючи об'єктивні строки відписки, направлення та отримання заявником процесуальних документів суду апеляційної інстанції та час, необхідний йому для підготовки та написання даної поданої до суду в порядку ст. 119 ГПК України заяви.

Проте у даному випадку заявник звернувся до суду через строк майже пів року, та поважність пропущення такого строку перед судом не обґрунтував, тоді як, з урахуванням вищеописаних рішень європейських судів, національне законодавство ставить перед судом обов'язковий критерій для задоволення заяви - якщо поважність причини пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання доведена заявником, та такі причини визнані господарським судом поважними, чого у межах даної заяви заявником доведено не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наразі причини для задоволення поданої Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 у справі № 34/263 у розумінні ст. 119 ГПК України відсутні через недоведеність поважних причин пропуску строку.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що оскаржувана у даній справі ухвала прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для скасування вказаної ухвали та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі № 34/263 залишити без змін.

Матеріали справи № 34/263 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

О.І. Лобань