КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р. Справа№ 910/4796/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.

від прокуратури - Скляр Д.Ю., посвідчення №041074 від 03.02.2016 року,

від відповідача - Ходяківський Ю.П., довіреність б/н від 18.12.2015 року,

від третьої особи - не з'явилися,

розглянувши апеляційну скаргу

прокуратури міста Києва

на рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 року

у справі №910/4796/16 (Суддя Отрош І.М.)

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області, м. Чернігів

в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Чернігівська обл., с. Ковпита,

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, м. Чернігів

про стягнення 127 278 грн. 53 коп. -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна екологічна інспекція у Чернігівській області про стягнення 127 278 грн. 53 коп.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.05.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, прокуратура міста Києва подала до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 року по справі №910/4796/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що вина та протиправна поведінка Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" полягає у тому, що всупереч вимог законодавства воно не виконало обов`язок щодо охорони і збереження лісового фонду, внаслідок чого відбулася незаконна рубка дерев, чим спричинено збитки навколишньому природному середовищу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 року прийнято апеляційну скаргу прокуратури міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 року у справі №910/4796/16 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 03.08.2016 року.

В судове засідання, призначене на 03.08.2016 року, з'явились представник прокуратури та відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представники третьої особи в судове засідання не з`явився.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності третьої особи є можливим.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 26.01.2015 року майором Чернігівської виробничої дільниці Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень ОСОБА_5, за участю лісника ОСОБА_6, було складено акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства. (том 1, а.с. 17).

Відповідно до вказаного акту у Бахмацькій дистанції Чернігівської дільниці захисних лісонасаджень лінії Жукотки-Жидиничі (15 квартал, 9 виділ, 1 поле, І розряд, 9+000-9+650 ліва сторона) було виявлено самовільну рубку дерев (дуб), загальна кількість яких, відповідно до акту та переліково-оціночної відомості Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень №241 (том 1, а.с. 18), складає 32 дерева (30.950 куб м.).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії акту огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 26.01.2015 року, долученої прокурором до позову, датою виявлення самовільної порубку лісу зазначено 01.01.2015 року, в той час, як згідно з актом огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 26.01.2015 року, долученого відповідачем, датою виявлення у Бахмацькій дистанції Чернігівської дільниці захисних лісонасаджень самовільної порубки лісу вказано 26.01.2015 року. (том 1, а.с. 76).

Відповідно до Положення про відокремлений підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", затвердженого наказом №343-Н від 24.06.2011, Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" є відокремленим підрозділом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" і перебуває в оперативному підпорядкуванні відокремленого підрозділу галузева служба колії Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця". (том 1, а.с. 20-22).

Згідно з п. 2.1. Положення про відокремлений підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" створений і виконує роботи по захисту залізничної колії та інших її облаштувань від несприятливих кліматичних умов і факторів з метою забезпечення безпечного та безперебійного руху залізничного транспорту шляхом проведення лісогосподарських, лісозахисних, лісоохоронних заходів.

Пунктом 2.2. вказаного Положення передбачено, що основними напрямками діяльності підрозділу є, зокрема, проведення заходів силами відомчої лісової охорони Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень щодо збереження лісонасаджень від самовільних рубок, пожеж, інших лісопорушень.

Згідно з п. 3.1. вказаного Положення, підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" є відокремленим підрозділом залізниці та не є юридичною особою.

Відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою КМУ від 23.07.2008 № 665, Держекоінспекцією в області розраховано збитки, завдані державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір яких становить 127 278, 53 гривень.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Статтею 4 Лісового кодексу України визначено, що захисні насадження лінійного типу належать до лісового фонду України.

Згідно Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 № 733, лісові насадження лінійного типу, лісові ділянки (смуги лісів), розташовані у смугах відведення залізниць, відносяться до категорії захисних лісів.

Відповідно до ст. 16 та ст. 17 цього Кодексу право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

В матеріалах справи наявний лист №10-28-99.3-2093/2-16 від 01.03.2016 року Управління держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області земельна ділянка Ковпитської сільської ради загальною площею 109,1705 га. перебуває у постійному користуванні Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця". (том 1, а.с. 27).

Відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №376210, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 08.06.2010 року №190 та від 12.11.2010 року №398 є постійним користувачем земельної ділянки площею 109,1705 га, що розташована на території Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування залізниці. (том 1, а.с. 28).

Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.

Частина 2 статті 19 Лісового кодексу України зазначає, що постійні лісокористувачі зобов'язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вживати інших заходів; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Приписами статті 63 цього Кодексу встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п.5 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 93 Кодексу передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Статтею 69 Кодексу визначено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Як вбачається з матеріалів перевірки, дозвіл на вирубку дерев на території лісових насаджень не видавався.

Відповідно до ст. 68 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати, шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

В силу ст. 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Актом огляду місця вчинення порушення лісового законодавства та під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено незаконну порубку дерев, проте, особи лісопорушники встановлені не були.

Прокуратурою області 25.03.2015 за фактом незаконної порубки дерев невідомими особами до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ст. 246 КК України. Водночас, особи, які вчинили кримінальне правопорушення, не встановлені.

Разом з тим, ст. ст. 19, 64, 86 Лісового кодексу України встановлено, що постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу. Забезпечення охорони і захисту лісів, серед інших, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього кодексу.

У Державному територіально-галузевому об'єднанні „Південно-Західна залізниця" створено та діє відокремлений підрозділ „Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень", на який згідно Положення, затвердженого начальником Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно- Західна залізниця" 24.06.2011, покладено обов'язок ведення робіт по належному утриманню, охороні, збереженню лісонасаджень, проведення заходів щодо збереження лісонасаджень від самовільних рубок та інших лісопорушень (розділ 2 Положення). (а.с. 83-85).

До посадових обов'язків лісника відокремленого підрозділу „Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень", згідно посадової інструкції, належать: охорона лісів і іншого ввіреного йому майна в закріпленому за ним обході; контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісу, що перебуває в користуванні дистанції; складання протоколів про виявлені порушення лісового законодавства, правил пожежної безпеки з обов'язковою подальшою передачею їх майстру або начальнику дільниці; припинення незаконної рубки і інших видів лісопорушень. Лісник несе відповідальність за збереження захисних лісонасаджень від самовільних порубок і пожеж. (п.4.7 Посадової інструкції від 15.01.2014 року, а.с. 80-82).

Факт виявлення незаконної порубки лісу з однієї сторони та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов'язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконну порубку лісу.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ст. 1172 ЦК України).

Таким чином, відокремлений підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно- Західна залізниця", як постійний лісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив, самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявив таких порушень і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення.

Колегія суддів дослідила та перевірила розрахунок позивача розроблений відповідно до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 ,,Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" та погоджується, що загальна сума розміру заподіяної шкоди з врахуванням індексації становить 127 278, 53 грн.

Пунктом 6.1.2. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 ,,Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

Згідно з нормами ст. 105 Лісового кодексу України, ст. 68 Закону України ,,Про охорону навколишнього природного середовища" вчинення відповідачем зазначених правопорушень (порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів) є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення Відповідачем (постійним лісокористувачем) встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі шкоди.

Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами ч. 2 статті 614, ч. 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, встановлюється презумпція вини правопорушника, втім, відповідач під час розгляду справи в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної рубки, не надав належних і допустимих доказів щодо відсутності його вини або доказів відшкодування заподіяної шкоди.

Таким чином, враховуючи презумпцію вини правонаступника, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічна думка з даного питання висловлена в постанові Вищого Господарського суду України від № 907/556/15 від 09.02.2016 року.

Враховуючи вищевикладене висновок місцевого господарського суду, що докази вчинення незаконної вирубки лісу саме працівниками залізниці під час виконання трудових обов'язків в матеріалах справи відсутні є не вірним, оскільки відповідач не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної вирубки, а також відсутності вини у такій бездіяльності його працівників.

За таких обставин судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позов не є обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем, як лісокористувачем не забезпечено охорону і збереження закріплених лісів та допущено їх порубку, як і не надано суду жодних доказів вчинення ним дій щодо збереження та охорони лісів та недопущення самовільної рубки дерев невідомими особами на території Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

Отже, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи вищенаведені обставини, що мають істотне значення для юридично правильного вирішення спору, судове рішення першої інстанції визнати законними не можна, тому воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила під час апеляційного провадження у справі, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, зроблені з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга прокуратури міста Києва підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, враховуючи встановлений факт вини відповідача та неналежного виконання службових обов`язків з порушенням вимог посадової інструкції, що призвело до незаконної порубки дерев невстановленими особами, колегія суддів дійшла висновку про доведеність матеріалами справи порушення відповідачем природоохоронного законодавства внаслідок чого державі було заподіяно шкоду в розмірі 127 278, 53 грн., що не спростовано відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог Заступника прокурора Чернігівської області, м. Чернігів в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення 127 278 грн. 53 коп. з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" в повному обсязі.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу прокуратури міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 року у справі №910/4796/16 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 року у справі №910/4796/16 скасувати.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 року у справі №910/4796/16 викласти в наступній редакції:

" 1. Позов Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 127 278 грн. 53 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (01601, м.Київ, вул.Лисенка, 6, ) 127 278 (сто двадцять сім тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 53 коп. шкоди, шляхом їх перерахування одержувачам:

38 183 (тридцять вісім тисяч сто вісімдесят три) грн. 56 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України;

25 455 (двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 71 коп. до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету;

63 639 (шістдесят три тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 26 коп. - на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Грачова, 3, с. Ковпита, Чернігівський р-н, Чернігівська обл.).

3. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (01601, м.Київ, вул.Лисенка, 6, ) на користь прокуратури Чернігівської області (р/р 6008 ГУДКСУ у Чернігівській області м. Чернігів, МФО 853592 код 02910114) 1 909 (одна тисяча дев`ятсот дев`ять) грн. 18 коп. витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви.»

4. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (01601, м.Київ, вул.Лисенка, 6, ) на користь прокуратури міста Києва (, банк ДКСУ, м. Київ, код банку 820172, р/р 1062) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 100 (дві тисячі сто) грн. 10 коп.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Справу №910/4796/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко