ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.08.2016 Справа № 905/1892/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер груп», Донецька область, м. Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет», Донецька область, м. Маріуполь

про: стягнення заборгованості у розмірі 26059,39 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 01.07.2016р.;

від відповідача: не з`явився.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер груп», Донецька область, м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 26059,39 грн., а саме: 25500,21 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 381,46 грн., інфляційні нарахування у розмірі 177,73 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №19У/12 від 01.11.2012р., податкові накладні, залізничні накладні: №50421148, №50850684, №51027431, №51730000, №51730265, №51301976, №52140985, №52627734, №52793080, №5306486, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000023, платіжні доручення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Через канцелярію господарського суду 03.08.2016р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву від 02.03.2016р., в якому зазначив, що договір про надання послуг, що складено позивачем та направлено відповідачу, відповідачем взагалі не підписувався та не має печатки підприємства. Також, надані залізничні накладні, не містять жодних реквізитів.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

01.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер груп» (надалі Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» (надалі Замовник) був укладений договір №19У/12 (надалі Договір), відповідно до якого Виконавець зобов'язується самостійно або із залученням третіх осіб надавати такі послуги, пов'язані з відправленням вантажу, що знаходить у власності Замовника (п.1.1. Договору).

Відповідно п.2.1. Договору, винагороду за надані за цим договором послуги становить 2500,00 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 416,67 грн. за кожен відправлений піввагон, з вантажем Замовника.

Згідно п.2.3. Договору, винагороду перераховується за фактом надання послуг, протягом не більше 10 календарних днів з моменту надання актів виконаних робіт (послуг).

Умовами п.5.1. Договору, він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2013р.

Сторонами підписан акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000023, відповідно до якої узгодили вартість, залізничні послуги.

Факт надання послуг та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача підтверджується залізничними накладними: №50421148, №50850684, №51027431, №51730000, №51730265, №51301976, №52140985, №52627734, №52793080, №5306486, належним чином засвідчені копії яких міститься у матеріалах справи.

Виходячи зі змісту позовної заяви позивач вказує на те, що позивач, як на належний доказ вказує на договір №19У/12 від 01.11.2012р. про надання послуг, відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України).

Відповідно до ч.2. ст. 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналогічні приписи містить ч.1. ст. 181 Господарського кодексу України.

Статтею 208 Цивільного кодексу України визначений перелік правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі, зокрема, ті правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма (ч.4. ст. 208 ЦК України).

Однак, господарським судом встановлено, що у листопаді 2012р. позивачем було складено договір про надання послуг.

Після підписання позивачем договору №19У/12 про надання послуг, позивач вказаний договір направив відповідачу для його підписання, однак, вказаний проект договору про надання послуг відповідачем підписано не було, а тому позивач не отримав від відповідача підписаний останнім договору про надання послуг.

Отже, господарським судом встановлено, що проект договору №19У/12 від 01.11.2012р. про надання послуг підписаний лише позивачем, ТОВ «Мастер груп» та з боку відповідача підписаний не був.

Відповідно до договору №19У/12 від 01.11.2012р. про надання послуг, наданого позивачем до суду, з якого вбачається, що договір №19У/12 від 01.11.2012р. про надання послуг не містить, ані підпису повноважної особи відповідача, ані належної відповідачу круглої печатки (а.с. 8-9).

Також, надані позивачем, ТОВ «Мастер груп», залізничні накладні не містять жодних реквізитів укладених договорів між ТОВ «Мастер груп» та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет».

Згідно до ч.1. ст. 188 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Відповідно ст. 181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч.2. ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, доводи позивача щодо виникнення між сторонами договірних відносин щодо надання послуг, укладенням сторонами договору №19У/12 від 01.11.2012р. про надання послуг не підтверджуються та спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що підстави для стягнення заборгованості у розмірі 26059,39 грн. за договором №19У/12 від 01.11.2012р. відсутні.

За таких обставин, через недоведеність позовних вимог належними доказами вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 26059,39 грн. за договором №19У/12 від 01.11.2012р. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 207, 208, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 180, 181, 188, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер груп», Донецька область, м. Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 26059,39 грн., а саме: 25500,21 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 381,46 грн., інфляційні нарахування у розмірі 177,73 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99