ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Справа № 908/130/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Жукової Л.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу та постанову у справігосподарського суду Запорізької області від 05.04.2016 Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2016 № 908/130/15-г господарського суду Запорізької області
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Златобанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий урожай"
пробанкрутство
за участю представників сторін: від Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - Новік В.М., від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Коновал Р.О., від Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" - Ягодка О.О.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.04.2016 у справі № 908/130/15-г (суддя Черкаський В.І.) заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 1 654 547 432,22 грн задоволено частково, визнано вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий урожай" (далі - ТОВ "ТД "Золотий урожай", боржник) в розмірі 1 654 547 432,22 грн, які забезпечені заставою майна боржника. В іншій частині заяви - відмовлено. Зобов'язано розпорядника майна внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів, пов'язані з визнанням судом вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк", банк).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 908/130/15-г (головуючий суддя: М'ясищев А.М., суддя Агапов О.Л., суддя Сгара Е.В.) ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.04.2016 у справі № 908/130/15-г залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, АТ "Ощадбанк" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просило скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2016 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.04.2016 у справі № 908/130/15-г, прийняти нове рішення, яким заяву АТ "Ощадбанк" № 55/2-08/235 від 19.02.2015 з грошовими вимогами до боржника задовольнити в повному обсязі, визнати грошові вимоги банку до боржника на суму 1 654 547 432,22 грн, до складу якої входять:

1. Прострочена заборгованість в національній валюті: - загальна заборгованість за кредитом - 497 000 000,00 грн; - загальна заборгованість за процентами -148 004 000,00 грн; - загальна заборгованість за комісіями - 8 933,73 грн; - загальна заборгованість за штрафними санкціями - 206 991546,29 грн;

2. Прострочена заборгованість в іноземній валюті: - загальна заборгованість за кредитом - 23 025 872,00 дол. США (заборгованість в гривневому еквіваленті 629 941 621,97 грн); - загальна заборгованість за процентами - 5 093 834,60 дол. США (заборгованість в гривневому еквіваленті 139 357 086,24 грн); - загальна заборгованість за штрафними санкціями (заборгованість в гривневому еквіваленті 33 244 243,99 грн), з яких конкурсними є вимоги в розмірі 1 653 569 432,22 грн, забезпеченими - вимоги в розмірі 978 000,00 грн, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 23, 25 Закону України "про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку прийняті у даній справі судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.01.2015 за заявою Публічного акціонерного товариства "Златобанк" порушено провадження у справі № 908/130/15-г про банкрутство ТОВ "ТД "Золотий Урожай", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Власову С.А.

26.01.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене оголошення № 13892 про порушення справи про банкрутство ТОВ "ТД "Золотий Урожай".

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

26.02.2015 до господарського суду надійшла заява АТ "Ощадбанк" з вимогами до боржника, в якій кредитор просив визнати його грошові вимоги до боржника на суму 1 654 547 432,22 грн, до складу якої входять: прострочена заборгованість в національній валюті: - загальна заборгованість за кредитом - 497 000 000,00 грн; - загальна заборгованість за процентами -148 004 000,00 грн; - загальна заборгованість за комісіями - 8 933,73 грн; - загальна заборгованість за штрафними санкціями - 206 991546,29 грн; прострочена заборгованість в іноземній валюті: - загальна заборгованість за кредитом - 23 025 872,00 дол. США (заборгованість в гривневому еквіваленті 629 941 621,97 грн); - загальна заборгованість за процентами - 5 093 834,60 дол. США (заборгованість в гривневому еквіваленті 139 357 086,24 грн); - загальна заборгованість за штрафними санкціями (заборгованість в гривневому еквіваленті 33 244 243,99 грн),

з яких конкурсними є вимоги в розмірі 1 653 569 432,22 грн, забезпеченими - вимоги в розмірі 978 000,00 грн.

Згідно вимог ч. ч. 2, 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до ч. 9 ст. 45 вказаного Закону погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Виходячи із вимог ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі № 908/130/15-г, зокрема, визнано вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 1 654 547 432,22 грн.

Затверджено реєстр вимог кредиторів, де вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 1 592 420 751,76 грн основного боргу включено до четвертої черги, вимоги в розмірі 61 148 680,46 грн пені включено до шостої черги. Окремо внесено до реєстру вимоги забезпечені заставою майна боржника, зокрема, вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 978 000,00 грн. Зобов'язано розпорядника майна внести до реєстру окремо відомості про майно боржника - ТОВ "ТД "Золотий Урожай", що є предметом забезпечення.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015 у справі № 908/130/15-г, зокрема, ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі № 908/130/15-г в частині віднесення до четвертої черги вимог кредиторів вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 1 592 420 751,76 грн; віднесення до шостої черги вимог кредиторів вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 61 148 680,46 грн. - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015 у справі № 908/130/15-г ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015 у справі № 908/130/15-г, в частині розгляду грошових вимог АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ТД "Золотий урожай" скасовано, справу № 908/130/15-г в частині грошових вимог АТ "Ощадбанк" до боржника передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Постанова суду касаційної інстанції від 15.12.2015 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі та постанові, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, в мотивувальній частині не з'ясували правову природу вимог АТ "Ощадбанк" до боржника - майнового поручителя та належним чином не обґрунтували своїх висновків, чому саме грошові вимоги АТ "Ощадбанк" до боржника, що випливають у тому числі з майнової поруки, віднесені в розмірі 1 592 420 751,76 грн. - до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, у сумі 61 148 680, 46 грн. - до шостої черги вимог кредиторів.

Крім того, в порушення вимог ст.ст. 43, 84 ГПК України, не мотивували з посиланням на норми права своїх висновків про визнання та внесення до реєстру окремо вимог які забезпечені заставою майна боржника у сумі 978 000, 00 грн.

На підставі вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

При новому розгляді судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 05.04.2016 встановлено, що між ПАТ "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" був укладений та виконувався кредитний договір від 05.08.2011 № 26-15-09/11 із змінами та доповненнями, максимальна сума ліміту кредитування за яким визначена 700 000 000,00 грн, та загальна заборгованість за ним складає 1 654 547 432,22 грн, з яких: - 1 414 302 708,21 грн - заборгованість за кредитом та процентами; - 240 244 724,01 грн - заборгованість за штрафними санкціями, пенею.

Зазначений договір кредитної лінії забезпечується іпотечним договором № 57 від 19.11.2011, який укладений між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ТОВ "ТД "Золотий урожай".

ТОВ "ТД "Золотий урожай", як майновий поручитель, в силу договору зобов'язалось виконати в повному обсязі зобов'язання позичальника, а саме: - повернути кредитні кошти в загальному розмірі 700 000 000,00 грн; - сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісійні винагороди та штрафні санкції, інші платежі.

01.04.2014 АТ "Ощадбанк" звернулось до позичальника - ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту на підставі пунктів 3.3.1. п. 3.3 кредитного договору.

Також, господарським судом встановлено, що АТ "Ощадбанк" звернулось із заявою про визнання його кредитором в даній справі про банкрутство ТОВ "ТД "Золотий Урожай" за вказаним кредитним договором від 05.08.2011 № 26-15-09/11, як до майнового поручителя ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай", тобто, вимоги АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ТД "Золотий Урожай" ґрунтуються на договорі іпотеки, п. 3.1.5 якого передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки.

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Частиною 6 ст. 3 вказаного Закону визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Виходячи із вимог частини першої ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Частиною 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Виходячи із вказаних правових норм, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що вразі невиконання боржником основного кредитного зобов'язання, кредитор має право отримати задоволення своїх вимог, передбачених ст. 7 Закону України "Про іпотеку", від майнового поручителя, зокрема, в процедурі банкрутства останнього, але виключно лише за рахунок проданого в ліквідаційній процедурі предмету забезпечення, тобто - незалежно від їх розміру вказані вимоги за їх правовою природою є забезпеченими.

Обсяг задоволення вказаних вимог прямо залежить від вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки в ліквідаційної процедурі відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи те, що боржник - ТОВ "ТД "Золотий Урожай" не одержував кредитні кошті від АТ "Ощадбанк" та є майновим поручителем згідно договору іпотеки № 57 від 19.11.2011, яким забезпечено виконання кредитного договору від 05.08.2011 № 26-15-09/11, укладеного між АТ "Ощадбанк" та ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай", загальна заборгованість за яким склала 1 654 547 432,22 грн, з яких: - 1 414 302 708,21 грн - заборгованість за кредитом та процентами; - 240 244 724,01 грн - заборгованість за штрафними санкціями, пенею, а також те, що пунктом 3.1.5 договору іпотеки № 57 від 19.11.2011 передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 05.04.2016 дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, з яким в оскаржуваній постанові від 16.05.2016 погодився суд апеляційної інстанції, про визнання вимог АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ТД "Золотий урожай" в розмірі 1 654 547 432,22 грн, як таких, що забезпечені заставою майна боржника.

Крім того, суди попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі та постанові дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ "Ощадбанк" в частині визнання його вимог в розмірі 1 653 569 432,22 грн конкурсними, оскільки, згідно вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Як правомірно встановлено судами попередніх інстанцій, боржник ТОВ "ТД "Золотий Урожай" не одержував кредитні кошті від АТ "Ощадбанк" та є майновим поручителем згідно договору іпотеки № 57 від 19.11.2011, яким забезпечено виконання кредитного договору від 05.08.2011 № 26-15-09/11, укладеного між АТ "Ощадбанк" та ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай", загальна заборгованість за яким склала 1 654 547 432,22 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвала господарського суду від 05.04.2016 та постанова суду апеляційної інстанції від 16.05.2016 щодо розгляду грошових вимог АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ТД "Золотий урожай" прийняті із дотриманням вимог матеріального права та спеціальних норм Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також вимог ст. 43 ГПК України, при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому правові підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.04.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 908/130/15-г залишити без змін.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді Л.В. Жукова

Н.Г. Ткаченко