ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2016 р.Справа № 922/2484/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Інтерсаунд", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", м. Донецьк
про розірвання договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність № б/н від 02.08.16р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №3 від 31.12.15р.;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ фірма «Інтерсаунд» звернулась до суду з позовом до ТОВ «Український Рітейл» (відповідач) з позовом про розірвання договору та усунення перешкод у користуванні майном.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, у зв"зку із недоведеністю позивачем позовних вимог про розірвання договору оренди, щодо позовної вимоги про усунення перешкоди у користуванні майном шляхом виселення відповідач зазначив, що у даній частині позовні вимоги є передчасними, у зв"язку із відсутністю в цій частині предмету спору, про що відповідач надав 19.08.2016р. відзив на позовну заяву за вх.№27514.

Суд, розглянувши матеріали судової справи, вислухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та наявні у справі документи встановив наступне.

28 жовтня 2011 року між ТОВ фірмою «Інтерсаунд» (орендодавець) та ТОВ «Український Рітейл» (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення (з подальшими змінами до нього), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець зобовязався передати, а орендар зобовязався прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 611,2 кв. м. першого поверху в літ. «А», а саме №№ XV, XVI, XVII, 67-71, 73-78, 81-87, 101-102, та частину нежитлових приміщень № 72 площею 37,4 кв. м., № 100 площею 6,6 кв. м., що розташовані в нежитловій будівлі № 3-В в місті Харкові по вулиці Академіка Проскури, буд. 3-В. Договір укладено згідно пункту 7.3 договору на 60 місяців.

На виконання умов вищевказаного договору орендодавцем було передано, а орендарем прийнято в орендне користування за відповідними актом приймання-передачі зазначені нежитлові приміщення.

Права та обовязки сторін визначені розділом 5 укладеного сторонами договору, зокрема, на орендаря покладено обовязок використовувати обєкт оренди згідно з умовами договору та цільовим призначенням (пункт 5.1.2 договору), утримувати обєкт оренди протягом всього строку дії договору в належному стані, тобто в такому стані, який був на час передання його орендарю, з урахуванням нормального природного зносу внаслідок діяльності орендаря в обєкті оренди (пункт 5.1.6 договору), самостійно та за власний рахунок отримувати дозволи контролюючих (дозвільних) органів у разі проведення на обєкті оренди будь-яких робіт або заходів, у тому числі перепланування та реконструкцію, які відповідно до законодавства можуть бути проведені за умови отримання вищевказаних дозволів (пункт 5.1.12 договору).

При цьому пунктом 5.2.7 наведеного договору орендарю надано право проводити реконструкцію, перепланування обєкту оренди виключно за попередньою письмовою згодою орендодавця та дозволу контролюючих (дозвільних) органів, які відповідно до законодавства повинні бути отримані при реконструкції обєкту оренди.

Відповідно до пункту 5.4.1 укладеного сторонами договору оренди орендодавець має право контролювати наявність, стан, напрямки та мету використання обєкта оренди.

Згідно пункту 8.2 договору оренди нежитлових приміщень за ініціативою однієї із сторін договір може бути достроково розірваний у випадках, передбачених чинним законодавством України та умовами договору.

Виконуючи умови вищевказаного договору, зокрема, здійснюючи контроль стану використання орендарем обєкту оренди орендодавцем виходом на місце та оглядом нежитлового приміщення із залученням відповідних фахівців було встановлено, що орендарем використовується обєкт оренди з порушенням умов договору оренди, зокрема, в порушення умов пункту 5.2.7 та 5.1.12 договору орендарем без попередньої письмової згоди орендодавця та дозволу контролюючих (дозвільних) органів здійснено реконструкцію обєкту оренди.

Враховуючи вищенаведені порушення умов договору оренди нежитлових приміщень, орендодавцем було направлено орендарю лист в порядку пункту 8.3 договору з проектом угоди про розірвання договору, в якому було запропоновано в звязку з порушенням умов договору орендарем достроково за згодою сторін розірвати договір оренди, проте зазначений лист та пропозицію орендар залишив без відповіді та задоволення.

Надаючи юридичну кваліфікацію зазначеним вище обставинам з урахуванням норм чинного законодавства суд виходить з наступного.

Згідно приписів частини 2 статті 11 ЦК України та статті 174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і у статті 526 Цивільного кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. При цьому в силу вимог вказаних кодексів кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються статтею 759 ЦК України. Так, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення містяться й в Господарському кодексі України, зокрема, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (стаття 283 наведеного кодексу).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (стаття 610 ЦК України).

За частинами 3 та 4 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Частиною другою статті 773 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з частиною другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, відповідно до приписів частини 1 статті 12 ЦК України. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, згідно вимог передбачених статтею 13 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи судового захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

З огляду на те, що орендарем використовується обєкт оренди з порушенням умов договору оренди, зокрема, в порушення умов пункту 5.2.7 та 5.1.12 договору орендарем без попередньої письмової згоди орендодавця та дозволу контролюючих (дозвільних) органів здійснено реконструкцію обєкту оренди, тобто орендарем істотно порушено укладений сторонами договір оренди, відповідно о цього наявні правові підстави для розірвання договору оренди нежитлового приміщення.

Одночасно із цим виходячи з положень статті 173 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України, припинення зобов'язання зумовлює і припинення існування підстави для відповідного права, зокрема - для подальшого перебування у відповідача майна, отриманого за договором оренди, що є правовою підставою для усунення перешкод у користуванні майном, зокрема, звільнення орендарем обєкту оренди орендодавця.

Отже судом під час розгляду справи на підставі наявних у справі документальних доказів встановлено, що відповідачем використовується обєкт оренди з порушенням умов договору оренди, зокрема, в порушення умов пункту 5.2.7 та 5.1.12 договору орендарем без попередньої письмової згоди орендодавця та дозволу контролюючих (дозвільних) органів здійснено реконструкцію обєкту оренди.

Зазначені обставини з урахуванням приписів чинного цивільного законодавства дають підстави дійти висновку про те, що відповідачем використовуються приміщення з порушенням умов договору оренди нежитлового приміщення, тобто з істотним порушенням умов договору оренди нежитлового приміщення, що є правовою підставою для розірвання договору та усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобовязання орендаря звільнити нежитлове приміщення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 11-16, 202, 509, 525, 526, 530, 610, 651, 754, 759, 773, 783 Цивільного кодексу України, статтями 67, 291, 173, 174, 193, 283 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 28 жовтня 2011 року, укладений між ТОВ фірма «Інтерсаунд» та ТОВ «Український Рітейл».

3. Усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ТОВ «Український Рітейл» (83058, м. Донецьк, вулиця Арктики, 1-В, код 34604386, п/р 5876 у ПАТ «ПУМБ» у м. Донецьку, МФО 334851) з нежитлових приміщень площею 611,2 кв. м. першого поверху в літ. «А», а саме №№ XV, XVI, XVII, 67-71, 73-78, 81-87, 101-102, та частини нежитлових приміщень № 72 площею 37,4 кв. м., № 100 площею 6,6 кв. м., що розташовані в нежитловій будівлі № 3-В в місті Харкові по вулиці Академіка Проскури, буд. 3-В.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» (83058, м. Донецьк, вулиця Арктики, 1-В, код 34604386, п/р 5876 у ПАТ «ПУМБ» у м. Донецьку, МФО 334851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Інтерсаунд» (61085, ОСОБА_3, вул. Академіка Проскури, буд. 3-В, код 24288193, п/р 5617 в ХГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», м. Харків,МФО 351533) 2756,00 гривень судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_4