ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2016 Справа № 905/2007/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод»
простягнення 27 530,00 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 - представник за довіреністю
від відповідачане зявились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення штрафу у розмірі 27530,00 грн.

З отриманого судом Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи за ідентифікаційним кодом відповідача (00191193) станом на 26.07.2016 вбачається, що змінено тип акціонерного товариства відповідача, а саме: з Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» на Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод».

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Як зазначено в п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Отже, станом на час розгляду справи найменування відповідача - Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод», що враховано судом при розгляді справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено перевезення вантажу (накладки і підкладки рейкові) у вагоні №55167514 за накладною №50581214. На проміжній станції залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено розбіжності між фактичною масою вантажу у вагоні №55167514 та відомостями, зазначеними у накладній, про що складено комерційний акт РА №011939/1013/1 від 14.12.2016, у звязку з чим позивачем нарахований штраф за неправильне зазначення у накладній маси вантажу у розмірі 27530,00 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, відзив на позов не надав, своїм процесуальним правом не скористався.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

22.07.2016 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу до 0,5 провізної плати.

Оскільки про час та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015 зі станції Ясинувата Донецької залізниці Публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» (вантажовідправник) на адресу вантажоотримувача ПМС-137 Придніпровської залізниці на станцію Новоолексіївка Придніпровської залізниці у вагоні №55167514 за залізничною накладною №50581214 відвантажено вантаж: накладки і підкладки рейкові.

Наказом залізниці №329 від 15.12.2015 за заявою вантажоодержувача вагон №55167514 було переадресовано за первинними перевізними документами зі станції Новоолексіївка Придніпровської залізниці на станцію Іларіонове Придніпровської залізниці, з одержувача ПМС-137 Придніпровської залізниці на одержувача КМС 6.

При оформленні зазначеної залізничної накладної відповідачем зазначено масу вантажу у вагоні №55167514: нетто 64350 кг, тара - 23200 кг. Завантаження вагонів здійснювалось засобами вантажовідправника. В накладній також зазначено, що масу визначено на 150-тонних вагонних вагах.

14.12.2015 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №3009/Ваги, відповідно до якого у вагоні №55167514 виявлено невідповідність маси вантажу, вказаної у перевізних документах, показанням ваг.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА №011939/1013/1 від 14.12.2016, відповідно до якого проведено комісійне переважування вагону №55167514 на вагах залізниці та встановлено наступне: вагон №55167514 за документом вага нетто 64350 кг, тара 23200 кг, фактично при переважуванні брутто 85500 кг, тара 23200 кг, нетто 62300 що менше ваги, зазначеної у документі, на 2050 кг. Завантаження вантажу нижче бортів на 1,0-1,2 м марковано вапном. Поглиблень не має. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки з обох сторін зачинені. В технічному відношенні вагон справний. При повторному переважені вага підтвердилася.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Комерційний акт підписаний належними особами, зокрема: з боку залізниці зам. ДС, АРГ, приймачем потягів, прийомоздавачем. В акті зазначено, що посада завідуючого вантажним двором на станції відсутня за штатним розкладом.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Відповідно до технічного паспорту на вагонні тензометричні ваги №14 станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці міжповірочний інтервал ЗВВТ - 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 6 місяці. Остання повірка ваг проведена 15.10.2015, огляд-перевірка ваг проведено 15.10.2015, про що свідчать відповідні записи у технічному паспорті ваг.

Крім того, у комерційному акті міститься відмітка станції призначення та вантажоотримувача, відповідно до якої під час перевірки вантажу різниці між відомостями, зазначеними в акті, та фактичною вагою вантажу, не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Аналогічне положення закріплено в п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суд не надав.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вагону, відповідачем суду також не надано.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №50581214 масу вантажу у вагоні №55167514, нараховано відповідачу штраф в розмірі 27530,00 грн.

В судовому засіданні 26.07.2016 позивачем надано детальний розрахунок провізної плати на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги та Коефіцієнтів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 №317.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для всіх інших вантажів становить 0,5% маси, зазначеної в перевізних документах, тобто у даному випадку 321,75 кг, що менше виявленої нестачі - 2050 кг.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок штрафу, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

22.07.2016 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафу до 0,5%. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що невірне зазначення у накладній №50581212 маси вантажу не спричинило негативних наслідків для залізниці та інших учасників господарських відносин, знаходження виробничих потужностей відповідача на території проведення антитерористичної операції, що в свою чергу спричинює додаткові труднощі у здійсненні господарської діяльності та перебування відповідача у скрутному матеріальному становищі.

Позивач проти вказаного клопотання заперечив.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, суд враховує те, що, фактична маса вантажу у вагоні №55167514 була меншою, ніж маса, зазначена у накладній, мало місце недовантаження, а отже підвищеного навантаження на рухомий склад не було. З огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та інших учасників господарських відносин, навантаження у вагоні не перевищувало його вантажопідйомність, суд вважає за можливе, користуючись правом наданим п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення штрафу та зменшити розмір штрафу до 3 провізних плат, а саме до 16518,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 роз'яснено, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, а тому судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Ілліча, 54, блок 4, ідентифікаційний код 00191193) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф у розмірі 16518 (шістнадцять тисяч пятсот вісімнадцять) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 01.08.2016

Суддя М.В. Сажнева