ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" серпня 2016 р. Справа № 5023/1193/11

Суддя господарського суду Харківської області: Байбак О.І.

при секретарі судового засідання: Рученко К.Д.

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс", м. Харків (вх. № 191 від 21.06.2016 р.) на дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ по справі № 5023/1193/11

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Основа", м. Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс", м. Харків
про стягнення 313719,90 грн.
за участю представників сторін та ДВС:

стягувача не зявився;

боржника ОСОБА_1 (довіреність б/н від 25.03.2016 р.)

ДВС - не зявився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.09.2011 р. по справі № 5023/1193/11 позов задоволено частково, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс", м. Харків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа", м. Київ 273907,55 грн. заборгованості, 2097,52 грн. державного мита та 205,32 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зазначене рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили, в звязку з чим, судом на його примусове виконання видано наказ від 07.10.2011 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс", м. Харків (далі за текстом - боржник) звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою (вх. № 191 від 21.06.2016 р.) на дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ (далі за текстом - ДВС), в якій просить суд скасувати постанову зазначеного відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження № 50887056 від 18.04.2016 р.

В обґрунтування своїх вимог боржник зазначає, що при винесенні постанови № 50887056 від 18.04.2016 р. ДВС порушила положення ст. ст. 17, 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відкрила виконавче провадження з виконання постанови від 12.01.2012 р. про стягнення з боржника виконавчого збору за межами встановленого законом строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.06.2016 р. зазначену скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.07.2016 р.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 12.07.2016 р. та від 03.08.2016 р. розгляд скарги відкладався.

В процесі розгляду скарги ДВС подала до суду заперечення на скаргу боржника (вх. № 22666 від 11.07.2016 р.), в яких просить суд відмовити боржнику в задоволенні зазначеної скарги, посилаючись на відповідність дій ДВС при винесенні оскаржуваної постанови № 50887056 від 18.04.2016 р. положення Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р.

Також ДВС подала до суду письмові пояснення (вх. № 24859 від 28.07.2016 р.), в яких повідомила суд про хід виконавчого провадження № 30127036 та про причини виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 30127036 від 12.01.2012 р. згідно з оскаржуваною постановою № 50887056 від 18.04.2016 р.

Боржник надав суду власні заперечення на заперечення ДВС (вх. № 25372 від 02.08.2016 р.), в яких звертає увагу суду на пропущення державним виконавцем при винесенні з оскаржуваної постанови № 50887056 від 18.04.2016 р. строку на відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 30127036 від 12.01.2012 р.

ДВС супровідним листом (вх.. № 25575 від 03.08.2016 р.) на виконання вимог суду надало для залучення до матеріалів справи копії матеріалів ВП № 30127036.

Стягувач відзиву на скаргу боржника не надав, проте, надіслав на адресу суду лист № 342 від 03.08.2016 р. в якому повідомив, що судове рішення у даній справі боржник виконав в листопаді 2011 р., про що стягувач відповідним листом № 18 від 20.01.2012 р. повідомляв ДВС, проте квитанції про направлення цього листа у стягувача не збереглось.

На судове засідання 09.08.2016 р. прибув представник боржника, який підтримує позицію, викладену в скарзі на дії ДВС, просить її задовольнити.

Стягувач та ДВС на судове засідання своїх представників не направили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки неявка на судове засідання представників стягувача та ДВС не перешкоджає розгляду скарги, суд вважає за необхідне розглядати зазначену скаргу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, за відповідною заявою стягувача від 22.11.2011 р. Державним виконавцем ДВС на підставі ст. 17, 19, 20, 2 Закону України «Про виконавче провадження» 30.11.2011 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№30127036 з виконання наказу № 5023/1193/11 від 07.10.2011 року виданого Господарським судої Харківської області про стягнення з боржника на користь стягувача 273907,55 грн. заборгованості, 2097,52 грн. державного мита та 205,32 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 19394 рекомендованим листом із повідомленням через ТОВ «Укркурєр». Зазначена постанова вручена боржнику 24.12.2011 року відповідно до даних реєстру поштових відправлень ТОВ «Укркурєр» № 11 від 06.01.2012 р.

В звязку з невиконанням боржником вимог ДВС в добровільному порядку в передбачений законом строк, державний виконавець на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №30127036 від 12.01.2012 р. про стягнення з боржника 27621,03 грн. виконавчого збору, копію якої направлено боржнику за вих. № 398 рекомендовані листом із повідомленням через ТОВ «Укркурєр», яке вручено боржнику 03.02.2012 р. відповідно до даних реєстру № 19 від 07.02.2012 поштові відправлень ТОВ «Укркурєр».

12.01.2012 р. старшим державним виконавцем ДВС ОСОБА_2 на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до УДАІ ГУМВСУ в Х/о та КП «ХМ БТІ» виконання.

Згідно з відповіддю КП «ХМ БТІ» від 31.01.2012 року за боржником зареєстровано право власності на обєкти нерухомого майна.

20.03.2012 р. старшим державним виконавцем ДВС ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до АКБ «Правексбанк» до виконання.

20.01.2015 р. старшим державним виконавцем ДВС ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до «ОЩАДБАНК», ПАТ «ВТБ Банк», АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до виконання.

Як зазначає державний виконавець ДВС ОСОБА_4, в квітні 2016 р. він засобами телефонного звязку повідомив боржника про наявність у нього на виконанні зазначеного вище ВП № 30127036 та запропонував надати пояснення з приводу невиконання судового рішення.

14.04.2016 р. на особистому прийомі у державного виконавця Атаманюк П.В. представник боржника надав йому лист стягувача від 20.01.2012 р. за № 18, згідно з яким судове рішення у даній справі боржником виконано в повному обсязі.

18.04.2016 року державний виконавець на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №30127036 на підставі зазначеного вище листа стягувача, та в звязку з несплатою боржником 27621,03 грн. виконавчого збору згідно з постановою ВП №30127036 від 12.01.2012 р., вирішено, зокрема, постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 30127036 від 12.01.2012 р. виділити в окреме виконавче провадження.

На підставі викладеного, та керуючись ст. .ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем ДВС винесено постанову від 18.04.2016 р. ВП № 50887056 про відкриття виконавче провадження з виконання постанови ВП № 30127036 від 12.01.2012 р.

Зазначену вище постанову від 18.04.2016 р. ВП № 50887056 боржник вважає незаконною з підстав її винесення за межами встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» річного строку для предявлення виконавчих документів до виконання, до яких відноситься і постанова ВП № 30127036 від 12.01.2012 р., та просить суд її скасувати.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим правовідносинам, суд зазначає.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом ст. ст. 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, в передбачених законом випадках.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за виключенням посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, предявляються до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 ГПК України, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., уразі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону.

Як зазначає ДВС, та жодним чином не спростовано боржником, лист стягувача від 20.01.2012 р. за № 18 боржник надав державному виконавцю тільки в квітні 2016 р.

Враховуючи те, що в даному листі стягувач зазначає про повне виконання боржником судового рішення у справі № 5023/1193/11, та жодним чином не спростовує дані обставини під час розгляду скарги в межах даної справи, суд визнає правомірними та такими, що відповідають вищевказаним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. дії ДВС щодо винесення постанови від 18.04.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №30127036 та виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 30127036 від 12.01.2012 р., та подальше винесення постанови ВП № 50887056 від 18.04.2016 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 30127036 від 12.01.2012 р.

Посилання боржника на те, що постанова ВП № 50887056 від 18.04.2016 р. винесена державним виконавцем за межами встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» річного строку для предявлення виконавчих документів до виконання суд вважає безпідставними, оскільки в даному випадку постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 30127036 від 12.01.2012 р. була предявлена до виконання з моменту її винесення, тобто в строк, передбачений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», та в подальшому повторно державним виконавцем не предявлялася, в т.ч. 18.04.2016 року, як про це помилково зазначає боржник.

Дії державного виконавця щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови ВП № 30127036 від 12.01.2012 р. та винесення в звязку з цим постанови ВП № 50887056 від 18.04.2016 р. про відкриття виконавчого з виконання постанови ВП № 30127036 від 12.01.2012 р. здійснені у чіткій відповідності з вимогами п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., і зазначене боржником в межах даної справи не спростовано.

Посилання боржника на те, що судове рішення у даній справі ним виконано ще в листопаді 2011 року, що нібито свідчить про безпідставність винесення державним виконавцем постанови ВП № 30127036 від 12.01.2012 р., належними та допустимими в розумінні ст. 32-34 ГПК України не доведені.

Так само, ні боржником ні стягувачем не надано суду жодного доказу направлення на адресу ДВС листа стягувача від 20.01.2012 р. за № 18 в січні 2012 р., як про це зазначає боржник.

До того ж, предметом оскарження в межах поданої боржником скарги є постанова ВП № 50887056 від 18.04.2016 р., а не постанова ВП № 30127036 від 12.01.2012 р.

Крім того, суд також констатує, що в процесі виконання виконавчого провадження ВП № 50887056, відкритого на виконання судового рішення у даній справі, державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання рішення, зокрема 12.01.2012 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 20.03.2012 р. та 20.01.2015 р. винесено постанови про арешт коштів боржника, копії яких направлялися на адресу стягувача та боржника. Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними.

З урахуванням викладеного, суд визнає вимоги боржника про скасування постанови ДВС ВП № 50887056 від 18.04.2016 р. позбавленими фактичного та правового обґрунтування, а так само такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і вимогам чинного законодавства України. За таких обставин, в задоволенні зазначеної скарги боржника на дії ДВС слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 115, 121-2 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс", м. Харків (вх. № 191 від 21.06.2016 р.) на дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ відмовити.

Суддя Байбак О.І.