номер провадження справи 14/74/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 Справа № 908/1762/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса - 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса - 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, б. 15-В)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Альохіна О.В., довіреність №237/20-19 від 11.07.2016р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

31 липня 2016 року Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» (далі за текстом Концерн «МТМ») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі за текстом ФОП ОСОБА_2В.) про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.07.2016р. порушено провадження у справі №908/1762/16, судове засідання призначено на 19.07.2016р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.07.2016р. розгляд справи відкладено до 04.08.2016р.

В судовому засіданні 04.08.2016р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на підставі Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №85130080 від 09.01.2014р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, останньому в період з листопада 2014 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року поставлено теплову енергію на загальну суму 18 313,25 грн. Відповідач свої зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати отриманої теплової енергії не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 18 313,25 грн.

З урахуванням зазначених обставин, Позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь Концерну «МТМ» 18 313,25 грн. основного боргу та покласти на Відповідача витрати зі сплати судового збору.

Відповідач в судові засідання 19.07.2016р. та 04.08.2016р. за викликом суду не з'явися, про причини неявки суд не повідомив, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали господарського суду Запорізької області від 04.07.2016р. про порушення провадження у справі та від 19.07.2016р. про відкладення розгляду справи були направлені за адресою місцезнаходження Відповідача, вказаною у позовній заяві, яка також зазначена у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: АДРЕСА_1.

Враховуючи вимоги чинного законодавства України, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобов'язує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий розсуд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність Відповідача.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням представника Позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд встановив наступне.

09.01.2014р. між Концерном «Міські теплові мережі» (в редакції Додаткової угоди від 04.01.2012р.) - Теплопостачальна організація та ФОП ОСОБА_2 - Споживач укладено Договір 85130080 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі за текстом Договір)

За умовами п. 1.1. Договору Теплопостачальна організація взяла на себе зобов'язання відпускати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді, а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 3.2.6. Договору Споживач зобов'язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Згідно з п. 6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

За умовами п. 6.3. Договору, підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Відповідно до п. 6.4. Договору, Споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Відповідно до п. 6.7. Договору, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ).

За умовами п. 6.7.1. Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання.

В разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п. 6.7.2. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 08.01.2015 р. Умови Договору застосовуються до відносин між Споживачем та Теплопостачальною організацією, які виникли до його укладання - з 01.01.2014р. Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору (п. 10.4. Договору).

На виконання своїх зобов'язань за Договором, Концерном «МТМ» за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року була відпущена Відповідачеві теплову енергію на суму 18 313,25 грн., у зв'язку з чим на адресу Відповідача направлялись відповідні акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки на оплату заборгованості за спірний період, які долучені до матеріалів справи.

Як зазначено в актах приймання-передачі теплової енергії, в разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень в його підписанні, у термін встановлений Договором, акт вважається погодженим.

При цьому, Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Позивачем до оплати за відповідні періоди.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, на час судового розгляду справи заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед Концерном «МТМ» за фактично спожиту теплову енергію за Договором у період з листопада 2014 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року склала 18 313,25 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

За таких обставин вимога Концерну «МТМ» про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на свою користь боргу за спожиту теплову енергію в сумі 18 313,25 грн. підлягає задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Позивачем надано всі докази на підтвердження своїх вимог.

Відповідач правом у часті в судовому засіданні та правом надання відзиву на позов не скористався.

За викладених обставин позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 18 313,25 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; факт. адр.: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, б. 15-В; ) 18 313 (вісімнадцять тисяч триста тринадцять) грн. 25 коп. основної заборгованості, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.08.2016р.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.