РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/11012/16 10.08.16 р.

За позовом Державного підприємства "Златодар"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик"

про стягнення 1 001 000,00 грн.,

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Мартинюк Є.В. за довіреністю № 67 від 21.06.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Златодар" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 15.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.07.2016 р.

13.07.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої заявлено вимоги про стягнення з відповідача стягнення 1 001 000,00 грн.

У судовому засіданні 13.07.2016 р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів; представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 13.07.2016 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, у судовому засіданні оголошено перерву до 10.08.2016 р.

10.08.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому позивач просить суд зупинити провадження у справі № 910/11012/16 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч.1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст.21, ст. 22, ч. 1,4,5 ст. 41 Конституції України.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.08.2016 р. заперечив проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі та заперечив проти задоволення позову.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Відповідно до статті 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником. Господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд не вбачає підстав для зупинення провадження, оскільки у випадку встановлення Конституційним Судом України будь - яких обставин, які мають значення для вирішення спору у даній справі, заінтересована особа не позбавлена права звернутись до суду із відповідною заявою про перегляд рішення у порядку, встановленому ГПК України.

Відтак, суд відмовляє в задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 10.08.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.08.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (надалі - Банк, відповідач) та Державним підприємством «Златодар» (надалі - Клієнт, Вкладник, позивач), укладено договір банківського рахунку юридичної особи № 9133 (надалі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору № 9133 встановлено, що Банк відкриває Клієнту поточний рахунок відповідно до Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року та здійснює його розрахунково - касове обслуговування, надає комісійні послуги згідно з нормативно - правовими актами та чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами банку.

22.01.2016 р. між тими ж сторонами укладено Генеральну угоду № 03/ДЮГ/2016 про розміщення коштів суб'єктів господарювання на депозит банку.

22.02.2016 р. сторони підписали Договір № 04-С в рамках Генеральної угоди від 22.01.2016 № 03/ДЮГ/2016 про розміщення коштів юридичних осіб на депозит банку.

Відповідно п.1.1 Генеральної угоди № 03/ДЮГ/2016 Вкладник розміщує, а Банк приймає грошові кошти у сумі та на строку, обумовлені договорами, укладеними в рамках цієї генеральної угоди, які є невід'ємними частинами. Дія будь - якого договору, укладеного в рамках цієї Генеральної угоди, не впливає на дію інших договорів, укладених в рамках цієї Генеральної угоди.

Пунктом 1.1.,1.2 Договору № 04-С встановлено, що вкладник розміщує, а Банк приймає на «Рахунок» «Вклад» в сумі 1 001 000,00 грн. на умовах вкладу «Стабільний». Розміщення «Вкладу», зазначено в п. 1 цього Договору, здійснюється з 22.03.2016 р. («дата внесення») до 22.04.2016 р. («дата повернення»).

На виконання умов Договору Банк відкрив позивачу поточний рахунок № 9133.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв платіжні доручення № 269 від 25.04.2016 р. на суму 1 025 334,58 грн. та № 270 від 16.05.2016 р. на суму 1 001 000,00 грн., проте кошти з поточного рахунку позивача не перерахував.

16.05.2016 р. позивачем подано до Банку платіжне доручення № 270 на перерахування коштів у розмірі 1 001 000,00 грн. з рахунку № 9133 на інший рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Січ», проте станом на час розгляду справи вказане платіжне доручення також не виконано.

У зв'язку з невиконанням Банком вказаних платіжних доручень, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 1 001 000,00 грн. не перерахованих грошових коштів.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає наступне.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 р. № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 р. № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

З 05.04.2016 р. по 04.05.2016 р. включно в Банку було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 р. № 560 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05.05.2016 до 04.06.2016 р. включно.

02.06.2016 р. рішенням Правління Національного банку України №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик", відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик" та вирішено ліквідувати вказаний Банк.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 913 від 03.06.2016 р. розпочато ліквідацію Банку.

Зазначена інформація відображена також на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказування.

З урахуванням викладеного, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

З дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається;

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 вказаної статті, Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ч. 1 ст. 49 закону).

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Отже, з огляду на зазначене вище, та враховуючи прийняте рішення про ліквідацію відповідача, задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Златодар" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" про зобов'язання вчинити дії.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 12.08.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна