РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016Справа №910/8616/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Дитячої клінічної лікарні № 4 Солом'янського району м. Києва

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма"

про стягнення 281 681,72 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Ізвєков В.В. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Дитяча клінічна лікарня № 4 Солом'янського району м. Києва звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28 641,27 грн., компенсації комунальних послуг в розмірі 17 615,74 грн., пені - 1 047,71 грн., 3 % річних - 773,21 грн. та 233 603,79 грн. нарахованої різниці між орендною платою згідно договору оренди та орендною платою за користування згідно фактичним цільовим використанням об'єкту оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/8616/16, розгляд справи призначено на 10.06.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 01.07.2016 р.

17.06.2016 р. через канцелярію до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2016 р. розгляд справи відкладено на 22.07.2016 р.

22.07.2016 р. судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. справу № 910/8616/16 призначено до розгляду на 03.08.2016 р.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Представник позивача у судовому засіданні 03.08.2016 р. наполягав на позові, надав суду усні пояснення по суті спору.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 22.11.2013 р. між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Магма" (орендар) та Дитячою клінічною лікарнею № 4 Солом'янського району (балансоутримувач) укладено договір № 1415 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція до договору б/н від 19.01.2009 р про передачу в оренду нерухомого майна лікувально-профілактичних закладів комунальної власності міста Києва), відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 17.09.2013 р. № 158 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Ковальський, 12 для розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 114,0 кв. м., згідно викопіюванням з поверхневого плану, що складає невід'ємну частину цього договору. Пунктом 2.2. договору встановлено вартість об'єкта оренди на дату передачі його орендареві згідно із затвердженим висновком (актом) про вартість майна станом на « 31» липня 2013 року становить 794 500,00 грн. (сімсот дев'яносто чотири тисячі п'ятсот) гривень 00 коп.

Відповідно до п. 2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Дитячої клінічної лікарні № 4 Солом'янського району м. Києва.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 22. Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 р. №34/6250, та на дату підписання договору за результатами проведення конкурсу, що є невід'ємною частиною цього договору, за перший місяць оренда становить без ПДВ: 46,46 грн. за 1 кв. м. орендованої площі відповідно до конкурсної пропозиції переможця, що в цілому 5 296,67 грн. (без ПДВ).

Згідно з п. 3.2. договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому в поточному місяці.

За змістом п. 3.5. договору, орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) - Дитячої клінічної лікарні № 4 Солом'янського району м. Києва, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при повернення об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря не пізніше 20 числа наступного місяця.

Окрім того, згідно п. 3.8. договору, вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі у т.ч.: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів, укладених орендарем з підприємством або організаціями. Що надають такі послуги.

Пунктом 4.9. договору визначено, що орендар зобов'язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація, газ, електрична та теплова енергія, вивіз сміття і т.п.), за тарифами які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, та пропорційну орендованій площі частку витрат на утримання прибудинкової території, на ремонт покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо та послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання внутрішньобудинкових мереж.

У місячний термін після укладання цього договору орендар повинен надати орендодавцю копії договорів, передбачених цим підпунктом.

Згідно п. 8.3. договору, об'єкт оренди повинен використовуватися орендарем тільки за цільовим призначенням, обумовленим п.1.1. цього договору.

Пунктом 8.5. договору встановлено, що у разі виявлення факту використання об'єкта оренди не за цільовим призначенням договір підлягає розірванню, при цьому орендар зобов'язаний додатково сплатити суму коштів, розмір яких становить різницю між орендною платою за фактичне використання об'єкта оренди, встановленого перевіркою та орендною платою визначеною цим договором за весь період оренди з початку дії цього договору.

Відповідно п. 9.1., цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 22.10.2013 р. до 20.10.2016 р.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, в порушення п. 4.9. договору, відповідач так і не уклав договори про постачання комунальних послуг з відповідними організаціями.

Судом встановлено, що 05.01.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1415-К про відшкодування витрат підприємства на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, згідно умов якого, Дитяча клінічна лікарня № 4 Солом'янського району м. Києва (підприємство) забезпечує обслуговування, експлуатацію будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Ковальський, 12 загальною площею 1159,0 кв.м., утримання прибудинкової території, послуг з ремонту та технічного обслуговування інженерного обладнання і внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у т.ч. покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо та надання комунальних послуг орендарю, а орендар компенсує підприємству вартість спожитих ним послуг пропорційно до займаної ним площі.

Підпунктом 2.2.3. договору №1415-К визначено обов'язок орендаря своєчасно та в повному обсязі проводити оплату, а саме:

А) Не пізніше 20 числа наступного за звітнім місяцем, вноситься плата на рахунок підприємства за постачання комунальних послуг.

Б) орендар здійснює повну поточну оплату вартості обсягу теплової енергії для потреб опалення, заявленого за розрахунковий період, а також оплату вартості повірки та ремонту приладів обліку теплової енергії на підставі актів наданих послуг.

В) остаточний розрахунок вартості обсягу теплової енергії для потреб опалення, а також оплату вартості повірки та ремонту приладів обліку теплової енергії проводиться на підставі актів наданих послуг до 20 числа наступного за звітним місяцем. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період за теплову енергію для потреб опалення, а також оплату вартості повірки та ремонту приладів обліку теплової енергії проводиться на підставі актів наданих послуг до 20 числа наступного за звітним місяцем. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період за теплову енергію для потреб опалення, а також оплату вартості повірки та ремонту приладів обліку теплової енергії мають бути враховані суми попередніх проведених платежів.

Г) Окремо проводити оплату обслуговування та підготовки опалювальної системи і приладів обліку теплової енергії до опалювального сезону за рахунком-фактурою та актами виконаних робіт, а також вартості щомісячного обслуговування приладів обліку теплової енергії згідно актів наданих послуг.

Д) Орендар здійснює своєчасну оплату послуг з утримання будинків і споруд загального користування та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових мереж, вивезення побутових відходів тощо згідно розрахунків пропорційно займаної площі.

При несвоєчасному внесенні плати на відшкодування витрат, визначених у п. 1.1. цього договору, сплачувати пеню із розрахунку 1% від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Відшкодувати в установленому порядку усі збитки від пошкодження елементів будівлі, які сталися з вини орендаря або осіб, які з ним працюють.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення, що належить до державної власності, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", далі Закон.

Так, ст. 10 Закону чітко регламентує істотні умови договору оренди, яких сторони досягли при укладенні Договору. Таким чином, відповідно до вимог вказаної статті, як спеціальної норми, та ст. ст. 638, 759 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 284 ГК України як норм загальних, він вважається укладеним, згідно частини 8 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Частина 1 ст. 759 ЦК України, як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 3 статті 18 Закону орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а статтею 19 Закону встановлений обов'язок Орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності та в строк, встановлений Договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України).

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Поясненнями позивача, а також наявним в матеріалах справи актами виконаних робіт за послуги з надання оренди за період з січня по березень 2016 року підтверджується факт надання позивачем послуг з оренди відповідачу, з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 28 641, 27 грн., а окрім того наявним в матеріалах справи актами відшкодування витрат підприємства на утримання нерухомого майна та комунальних послуг підтверджується факт компенсації позивачем комунальних послуг на загальну суму 17 615, 74 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 16.01.2015 р. позивачем була проведена перевірка об'єкту оренди та встановлено, що у приміщенні молочної кухні (об'єкт оренди) орендар проводив діяльність з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також встановив платіжний термінал, що є порушенням п. 1.1. договору, яким сторони встановили цільове використання об'єкту оренди, та складено відповідний акт інвентаризації від 16.01.2015 р., що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 22. методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 34/6250, що було чинним на момент укладання договору №1415 від 22.11.2013 р., орендна ставка за використання нерухомого майна для розміщення торгівельних об'єктів з продажу непродовольчих товарів, товарів підакцизної групи, змішаної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами становить 18 відсотків.

З урахуванням вищевикладеного пункту методики, положень п. 8.5. договору №1415 та рекомендацій наданих Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) позивачем було проведено перерахунок орендної плати за користуванням об'єкту оренди, згідно якого різниця між орендною платою згідно договору оренди та орендною платою за користування згідно фактичним цільовим використанням об'єкту оренди склала 233 603, 79 грн.

Окрім того позивач надав суду підписаний та завірений сторонами акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого, з урахуванням наданих позивачем пояснень, станом на 21.04.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати становить 28 641, 27 грн., по відшкодуванню спожитих комунальних послуг становить 17 615, 74 грн. та нарахована різниця між орендною платою згідно договору оренди та орендною платою за користування згідно фактичним цільовим використанням об'єкту оренди становить 233 603, 79 грн. При цьому судом враховано, що акт звірки є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Враховуючи те, що грошове зобов'язання з боку відповідача не виконано належним чином, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів неможливості виконання вказаного зобов'язання. Беручі до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача орендної плати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28 641,27 грн., компенсації комунальних послуг в розмірі 17 615,74 грн. та 233 603,79 грн. нарахованої різниці між орендною платою згідно договору оренди та орендною платою за користування згідно фактичним цільовим використанням об'єкту оренди обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА" пені у розмірі 1 047, 71 грн. та 3% річних у розмірі 773. 21 грн.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно п. 6.2. договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більшу розміру встановленого законодавством України.

Згідно ст. 4. Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня. Сума зменшення розміру пені відноситься на результати фінансово-господарської діяльності одержувача грошових коштів, а щодо державних установ та організацій, що фінансуються за рахунок бюджету, - на зменшення їх фінансування.

Тобто розмір пені має бути обрахований з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України згідно із Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", незважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про прострочення грошового зобов'язання згідно договору №1415 від 22.11.2013 р.

Згідно п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова №14) з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення пені, судом встановлено, що розмір пені, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства в межах визначеного позивачем періоду становить 1 044, 41 грн.

Однак, враховуючи той факт, що позивачем по справі нараховано до стягнення пеню у розмірі 1 047, 71 грн., тоді позовна вимога про стягнення з ТОВ "МАГМА" пені підлягає частковому задоволенню та стягненню у розмірі 1 044, 41 грн.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення суми 3% річних, судом встановлено, що розмір 3%, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства в межах визначеного позивачем періоду становить 214, 22 грн.

Отже, вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА" 3% річних підлягає частковому задоволенню.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.08.2016 р., згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивні частину рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 625, 759 ЦК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Дитячої клінічної лікарні № 4 Солом'янського району м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" (03126, м. Київ, вул. Михайла Донця, буд. 18-А, кв. 22; ) на користь Дитячої клінічної лікарні № 4 Солом'янського району м. Києва (03680, м. Київ, просп. Космонавта Комарова, 3; ) заборгованість по сплаті орендної плати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28 641, 27 грн., компенсацію комунальних послуг в розмірі 17 615, 74 грн. пеню у розмірі 1 044, 41 грн., 3% річних у розмірі 214, 22 грн., нараховану різницю між орендною платою згідно договору оренди та орендною платою за користування згідно фактичним цільовим використанням об'єкту оренди у розмірі 233 603, 79 грн. та судовий збір у розмірі 4 216, 78 грн., видавши наказ.

3. В іншій частині позовних вимог Дитячої клінічної лікарні № 4 Солом'янського району м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 05.08.2016 року

Суддя Ю.О. Підченко