ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.16р. Справа № 904/6346/16

За позовом ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", 49055, м.Дніпропетровськ, вул. Будівельників,буд. 34,

про стягнення заробітної плати, середнього заробітку, компенсації, індексації та моральної шкоди на загальну суму 35 736, 27 грн.

Суддя Калиниченко Л.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 22/02-16 від 22.02.16р., ТОВ "Веста Індастріал"

СУТЬ СПОРУ:

29.07.16р. громадянин ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 11 584, 25 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17 042, 72 грн., компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 4 864, 65 грн., індексації заробітної плати у сумі. 1 244, 82 грн., моральної шкоди у розмірі 1 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 02.08.16р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Справу призначено до розгляду в засіданні на 11.08.16р. о 10:50 год.

В судове засідання не з'явився ОСОБА_1, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений, причину неявки суду не відомі.

10.08.16р. до господарського суду від відповідача надійшов відзив за № 01-34/56-08 від 09.08.16р. на позовну заяву.

З даного відзиву вбачається, що відповідач не заперечує щодо визнання позовних вимог ОСОБА_1 в частині заборгованості по заробітній платі в сумі 11 584, 25грн., середнього заробітку за весь час затримки у сумі 17 042,08 грн., виплати компенсації за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4 864,65грн. за період з вересня 2014р. по квітень 2016р., індексації з заробітної плати у сумі 1 244,82 грн., в частині стягнення моральної шкоди - вважає вимогу необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому такою, що задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх учасників провадження у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.10р. позивач був прийнятий на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", м.Дніпропетровськ, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 25-К від 03.03.10р.

Наказом №81-К від 28.04.15р. позивача, відповідно до ст.38 КЗпП України було звільнено.

29.07.16р. громадянин ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, індексації заробітної плати, моральної шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", м.Дніпропетровськ.

У відповідності до ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

18.11.14р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі № 904/794/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", (). Визнано грошові вимоги Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ", м.Київ в загальній сумі 63161975,02 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 13.03.15р. Розпорядником майна призначено Бондарчука Олександра Петровича (49044, АДРЕСА_2, свідоцтво №197 від 28.02.13р.), м. Дніпропетровськ. Призначено попереднє засідання суду на 20.01.15 р. о 11:30 год.

24.11.14р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет господарським судом Дніпропетровської області здійснено офіційне оприлюднення номер публікації 11563 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", 49055, м.Дніпропетровськ, вул. Будівельників,буд. 34, .

12.03.15р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області затверджено реєстр вимог кредиторів у справі № 904/794/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", 49055, м.Дніпропетровськ, вул. Будівельників,буд. 34, , в тому числі заборгованість по заробітній платі в сумі 3 370 735,47 грн.

06.08.15р. постановою господарського суду припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" та повноваження розпорядника майна "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" арбітражного керуючого Бондарчука О.П., визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 1 рік, до 06.08.16р., ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" призначено арбітражного керуючого Бондарчука Олександра Петровича.

До заборгованості по заробітній платі включена і заборгованість перед позивачем у розмірі 9 013, 04 грн., з яких:

- 1 893, 31 грн. - за вересень 2014р.;

- 1 987, 08 грн. - за жовтень 2014р.;

- 3 601, 80 грн. - за листопад 2014р.;

- 1399, 62 грн. - за грудень 2014р.;

- 131, 23 грн. - за січень 2015р.

Заборгованість по заробітній платі на загальну суму - 2571, 21 грн., з яких:

- 260, 82 грн. - за лютий 2015р.;

- 248, 41 грн. - за березень 2015р.;

- 2061, 98 грн. - за квітень 2015р.,

не включена до реєстру вимог кредиторів, затвердженою ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.15р.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. (п.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП України).

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Відповідно до відзиву відповідача № 01-34/56-08 від 09.08.16р. заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати складає 11 584, 25 грн.

Відповідачем не подано доказів виплати заборгованості із заробітної плати позивачу та наявності спору щодо суми заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 11 584, 25 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку із виплати заробітної плати в розмірі 17 042, 08 грн. за кожен день такої затримки, починаючи з вересня 2014р. по квітень 2015р.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період.

Відповідно до відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", м.Дніпропетровськ № 01-34/56-08 від 09.08.16р. відповідач не заперечує щодо стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 17 042, 08 грн.

Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки виплати заробітної плати на час ухвалення рішення становить суму 17 042, 08 грн (253 дні х 67, 36 грн.) за період з 29.04.15р. по 29.04.16р.

Відповідач до теперішнього часу не виплатив позивачеві заробітну плату, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суми 17 042, 08 грн.

Також відповідачем повністю визнані вимоги позивача щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 4 864, 65 грн. та індексації заробітної плати у розмірі 1 244, 82 грн.

За змістом ст.124 Конституції України позивач має право звернутися з такими вимогами до суду.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст.44 Закону "Про авторське право і суміжні права";

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст.139 ЦПК.

За змістом ст.440-1 ЦК та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з таких підстав.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психічного стану, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У зв'язку з вищевикладеним відповідач вважає вимогу про стягнення моральної шкоди на користь позивача у сумі 1 000, 00 грн. не обґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому такою, що задоволенню не підлягає

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11 584,25 грн. - заборгованість із заробітної плати, 17 042,72 грн. - сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, 4 864, 65 грн. - компенсація втрати частини заробітної плати, 1 244, 82 грн. - індексація заробітної плати, в частині стягнення моральної шкоди у сумі 1000, 00 грн. - відмовити.

Керуючись ст.ст.95, 115-117, 238 КЗпП, ст.ст.4-1, 12, 32-34, 43, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.2, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", 49055, м.Дніпропетровськ, вул. Будівельників,буд. 34, на користь ОСОБА_1, (49018, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість з заробітної плати у сумі 11 584 (одинадцять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) гривні 25 копійок, компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у сумі 17 042 (сімнадцять тисяч сорок дві) гривні 08 копійки, компенсацію втрати частини заробітної плати у сумі 4 864 (чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) гривні 65 копійок, індексацію заробітної плати у сумі 1 244 (одна тисяча двісті сорок чотири) гривні 82 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.08.2016р.

Суддя Л.М. Калиниченко