ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Справа № 914/764/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Желік М. Б.

Кузь В. Л.

при секретарі Кришталь М.,

за участю представників:

від скаржника - ОСОБА_2, ОСОБА_3

від позивача - ОСОБА_4

від відповідача-1 - Бідак О.О.

від відповідача-2 - ОСОБА_6

від третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, м.Львів

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.16р.

у справі № 914/764/16

за позовом: ОСОБА_7, м. Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Кіпрське Підприємство "Лео Порто", м. Львів

до відповідача-2: ОСОБА_8, м. Львів

за участю третьої особи, без самостійних вимог, на стороні відповідачів: ОСОБА_9, м. Львів

про визнання права власності на частку в статутному капіталі та зобов'язання внести зміни до статуту

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 02.06.2016 року в справі №914/764/16 позовні вимоги задоволено частково. Визнано з 29.01.2014р. (день укладення договору № 29/01/14 купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженого відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто", право власності за ОСОБА_7 75% частки корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто", вартість якої становить 277 500 грн. Зобов'язано Товариство з обмеженого відповідальністю - Спільне Українсько-Кіпрське Підприємство "Лео Порто" внести зміни до статуту в частині складу засновників (учасників) та розмірів їх часток. В частині позовних вимог до відповідача-2: ОСОБА_8 провадження припинено.

Суд першої інстанції в своєму рішенні вказав, що спірний договір в судовому порядку не визнаний недійсним, відтак, правомірною є вимога про визнання права власності за позивачем: ОСОБА_7 75% частки корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто", вартість якої становить 277 500 грн. Також, вказав, що ОСОБА_8, відчуживши свою частку в товаристві, втратив статус учасника товариства, відтак, даний спір не стосується прав і обов'язків позивача та відповідача-2 як суб'єктів корпоративних відносин та є не підвідомчим господарському суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення господарського суду Львівської області від 02.06.2016 року в справі №914/764/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Також, апелянт просив поновити строк на подання апеляційної скарги, оскільки не був залучений до участі в справі, хоча вважеє що спірним рішенням вирішувались питання про його права та обов'язки. При цьому ОСОБА_2 вказує, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто" №29/01/14 між позивачем та відповідачем 2 не укладався, та не міг бути укладений, оскільки на предмет договору було накладено арешт. Окрім того, апелянт вказує, на те, що в матеріалах справи відсутній належний доказ, що може підтвердити перехід права власності на корпоративні права - нотаріально оформлений договір купівлі-продажу. Також, апелянт зазначає, що на його думку був порушений принцип підсудності. Скаржник також посилається на те, що він є «процесуальним учасником зведеного виконавчого провадження по ОСОБА_8» та є кредитором ОСОБА_8, таким чином він обґрунтовує своє порушене право оскаржуваним рішенням.

Представник позивача, в своєму відзиві заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Львівської області від 02.06.2016 року в справі №914/764/16 залишити без змін. При цьому вказав, що нотаріальне посвідчення Договору купівлі-продажу частки від 29.01.2014 року не вимагалось. Також зазначив, що в матеріалах справи міститься постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з чим вважає необгрунтованим твердження апелянта, про те, що він є кредитором ОСОБА_8 Окрім того, зазначив, що ОСОБА_2 ніколи не був та не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто", тому суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки скаржника.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач 1 вказує, що рішення суду першої інстанції від 02.06.2016 р. законним та обґрунтованим, тому просить рішення господарського суду Львівської області від 02.06.2016 року в справі №914/764/16 залишити без змін.

Відповідач 2, в своєму відзиві також заперечує проти задоволення апеляційної скарги, при цьому вказує, що ОСОБА_2 не має права на оскарження даного рішення, в зв'язку з тим, що даний спір є корпоративним, а ОСОБА_2 ніколи не був та не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто". Відтак суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки скаржника. Також відповідач 2 вказав, що на даний момент ОСОБА_2 не є процесуальним учасником зведеного виконавчого провадження по ОСОБА_8» та є кредитором ОСОБА_8 оскільки рішення на підставі яких відбувалось стягнення були скасовані. На підставі чого 24.03.2016 року було закінчено виконавче провадження № 49436659.

Третя особа у своєму відзиві зазначила, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Також цьому вказала, що на її думку, права апелянта в межах даної судової справи жодним чином не порушені.

Скаржник та його представник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити її в повному обсязі: скасувати рішення господарського суду Львівської області від 02.06.2016 року по справі № 914/764/16 та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Представники позивача, відповідача-1,2 та третьої особи в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзивах на апеляційну скаргу (б/н від 04.08.2016 року; б/н від 04.08.2016 року; б/н від 05.08.2016 року; б/н від 08.08.2016 року).

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 29 січня 2014 року між відповідачем-2 (продавець) та позивачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто" №29/01/14, складений у простій письмовій формі.

Позивач оплатив вартість частки товариства за узгодженою сумою в договорі в розмірі 277 500,00грн. Факт сплати підтверджено копією розписки (долучено до матеріалів справи) виданої, ОСОБА_8 про отримання від ОСОБА_7 коштів за спірним договором купівлі продажу. Також дійсність отримання грошей за продаж частки Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто" в сумі 277 500,00грн. підтверджено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2016р. у справі №461/12463/15-ц.

Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі.

Третя особа, без самостійних вимог, на стороні відповідачів: ОСОБА_9, як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто" не заперечила, що Загальні збори учасників Товариства 29 січня 2014 року відбулися, протокол складений та нею не оспорений. Також третя особа повідомила суд, що голосуючи та підписуючи цей протокол вона відмовилася від свого переважного права на придбання частки ОСОБА_8

Відповідно до п. 9 договору сторони встановили, що право власності на частку, а разом з нею і корпоративні права та обов'язки учасника Товариства, що пов'язані з правом власності на частку, переходять від продавця до покупця одразу після підписання цього договору. Після підписання цього договору сторони повинні зареєструвати відповідні зміни в статутні документи Товариства.

Заперечення апелянта про недійсність спірного договору, в зв'язку із відсутністю нотаріального посвідчення, а відтак, право власності на частку, а разом з нею і корпоративні права та обов'язки учасника Товариства, що пов'язані з правом власності на частку, не переходять від продавця до покупця, судом відхиляються, зважаючи на наступне.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 209 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

З огляду на те, що законодавством не передбачено обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства, такий договір може бути засвідчений нотаріально лише за бажанням його сторін.

Правомірність укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто" №29/01/14 від 29.01.2014р. в судовому порядку не оскаржено, доказів зворотнього суду не надано.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

У відповідачів-1,2 виникли сумніви у належності позивачу права власності на частку, відтак, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності, в зв'язку з наявністю таких сумнівів.

Як вірно зазначив, суд першої інстанції, спірний договір в судовому порядку не визнаний недійсним, відтак, правомірною є вимога про визнання права власності за позивачем: ОСОБА_7 75% частки корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто", вартість якої становить 277 500 грн.

При цьому, слід зазначити, що 29 січня 2014 року відбулися Загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто", на яких було прийнято рішення: про надання згоди ОСОБА_8 відступити (продати) його частку ОСОБА_7 в статутному капіталі Товариства, що становить 75 % статутного капіталу Товариства у розмірі 277 500,00 гривень; у зв'язку із відступленням ОСОБА_8 частки у статутному капіталі Товариства виключити його із складу учасників; включити до складу учасників Товариства ОСОБА_7; у зв'язку із зміною складу учасників товариства викласти статут товариства у новій редакції та затвердити нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто".

Закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше (п. 2.11 Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року N 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Вказане вище рішення зборів не оскаржено у встановленому порядку, доказів зворотнього не надано.

Однак, рішення Загальних зборів учасників Товариства від 29 січня 2014 року ТзОВ Спільне Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто" не виконало та не вжило необхідних заходів для приведення установчих документів відповідно до прийнятого рішення.

Статтею 7 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції на дату укладення договору) встановлено, що зміни, які сталися в установчих документах товариства і які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства. Товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру.

Відповідно до ч. 5 ст. 89 Цивільного кодексу України встановлено, що зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації.

Пунктом 2.6 Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року N 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" передбачено, що право власності на частку в статутному капіталі ТОВ або ТДВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363 ЦК України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТОВ.

Право участі у ТОВ або ТДВ є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства, в зв'язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається.

Право безпосередньої участі у ТОВ або ТДВ третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства.

Закон не пов'язує момент виникнення права участі у ТОВ або ТДВ з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі учасників ТОВ або ТДВ. Водночас, згідно з положеннями статті 89 ЦК України відомості про зміни у складі учасників ТОВ або ТДВ підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру. Правові наслідки наявності або відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі визначено Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Якщо товариство після прийняття рішення про внесення змін до установчих документів (зміна складу учасників) не повідомило орган, що здійснив реєстрацію, для внесення необхідних змін до Єдиного державного реєстру, новий учасник має право звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства вчинити дії щодо державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі статті 7 Закону України "Про господарські товариства".

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції, що діяла у 2014 році), у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає правомірними вимоги позивача в частині зобов'язання ТзОВ Спільне Українсько-Кіпрське Підприємство "Лео Порто" () внести зміни до статуту в частині складу засновників (учасників) та розмірів їх часток.

Щодо вимог позивача до відповідача-2: ОСОБА_8, суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Тобто незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

Відповідно до матеріалів справи позов заявлено учасником-фізичною особою про визнання права власності за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, який обґрунтовано порушенням його права в частині не визнання вказаного права за позивачем ОСОБА_8

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 1 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

З огляду на вказані положення ст.ст. 1, 173 ГК України, ст. 12 ГПК України та обставини справи, між сторонами існували саме грошові зобов'язання, які виконані сторонами за спірним договором в повному обсязі (підтверджено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2016р. у справі №461/12463/15-ц), та відповідно, в яких відсутні ознаки дій, передбачених у понятті корпоративних прав.

Спір є корпоративним, сторонами якого є учасник товариства та товариство щодо створення, діяльності, управління та припинення діяльності товариства.

Відтак господарський суд Львівської області дійшов правомірного висновку, що відповідач ОСОБА_8, відчуживши свою частку в товаристві, втратив статус учасника товариства, відтак, даний спір не стосується прав і обов'язків позивача та відповідача-2 як суб'єктів корпоративних відносин та є не підвідомчим господарському суду.

Також колегія суддів погоджується з твердженнями відповідачів, позивача та третьої особи, що суд першої інстанції жодним чином не вирішував питання про права та обов'язки скаржника, виходячи з наступного.

Даний спір відповідно до ст. 12 ГПК виник з корпоративних відносин, а ОСОБА_2 ніколи не був та не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю - Спільного Українсько-Кіпрського Підприємства "Лео Порто", а отже суд не міг вирішувати питання про права та обов'язки останнього.

Також, в апеляційній скарзі, скаржник вказує на те, що він є кредитором ОСОБА_8, однак, в зв'язку з тим, що рішення Галицького районного суду м. Львова та рішення Апеляційного суду Львівської області від 06.11.2015 року по справі №461/5969/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики були скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України, відтак, 24.03.2016 року закінчено виконавче провадження №49436659.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 02.06.2016 року в справі №914/764/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 11.08.2016 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Желік М. Б.

Суддя Кузь В. Л.