УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.08.2016Справа № 910/14183/16

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до Державної казначейської служби України

про стягнення 18 759,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування втрат (збитків) у зв'язку із неналежним, необ'єктивним та несвоєчасним виконанням рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2013 у справі № 911/2922/13.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі. Вказана процесуальна вимога не була дотримана заявником при зверненні до Господарського суду міста Києва.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн 00 коп.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1 378 грн).

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року, стосовно того, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом не було сплачено судовий збір з посиланням на п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", яким передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Проте, суд не приймає до уваги вказані посилання з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" заявлено позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 2016,85 грн. та інфляційних у розмірі 16742 грн. 43 коп. в рахунок відшкодування збитків у зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Київської області від 08.10.2013 року у справі № 911/2922/13.

Нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу регламентується положеннями ст. 625 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), відповідно до якої встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Як зазначено в п. 4.1. постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14 сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Відповідно до положень ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто в силу положень ст. 11, 1173 ЦК України завдання шкоди є підставою для виникнення у завдавача такої шкоди зобов'язання по її відшкодуванню (деліктного зобов'язання). Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Таким чином, правова природа майнової шкоди є відмінною від правової природи компенсації (плати) за користування ним коштами, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" не містить вимог про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, при зверненні до суду з якими судовий збір не справляється, а тому заявник повинен сплатити судовий збір на загальних підставах.

Отже, позивачем заявлені майнові вимоги щодо стягнення компенсації (плати) за користування його коштами в загальному розмірі 18759,28 грн, відтак за подання вказаного позову позивач повинен був сплати судовий збір у сумі 1378, 00 грн, проте жодних доказів сплати судового збору позивачем не надано.

Неподання доказів сплати судового збору є підставою для повернення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом відхиляються доводи позивача, щодо не справляння в даному випадку судового збору з підстав встановлених п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", на підставі нижченаведеного.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути заявникові без розгляду.

Суддя Л.Г. Пукшин