донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

08.08.2016 справа №908/1017/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача (скаржника): розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду від у справіОСОБА_4 не з'явився; не з'явився Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» м. Запоріжжя Запорізької області 16.06.2016 р. № 908/1017/16
за позовом до відповідача проПриватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» м. Київ Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» м. Запоріжжя стягнення 36020,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна м.Київ (далі позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО м. Запоріжжя (далі відповідач) про стягнення 36020,38 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.06.2016 р. позов Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна м.Київ про стягнення 36020,38 грн. з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо м.Запоріжжя задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо м.Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2016 року у справі №908/1017/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач (скаржник) посилається на те, що рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2016 р. у справі №908/1017/16 винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Скаржник, посилаючись на положення статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стверджує, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що стягненню підлягає сума у розмірі 36020,38 грн., оскільки не враховувався коефіцієнт зносу транспортного засобу.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що відповідач не мав і не має правових підстав для здійснення страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки позивачем не надано належним чином завіреної копії постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 з поміткою про набрання законної сили.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2016 р. сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 - головуючий суддя, судді Геза Т.Д., Дучал Н.М.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №908 від 03.08.2016 р., у зв'язку з неможливістю розгляду справи суддями-членами колегії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через перебування у відпустці на дату слухання справи №908/1017/16, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.08.2016 р. визначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. - головуючий суддя, судді М'ясищев А.М., Склярук О.І.

08.08.2016 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною, а також просить розглянути справу за відсутності представника позивача.

Представники позивача та відповідача (скаржника) у судове засідання не з'явилися. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила.

14.12.2012 року між Приватним акціонерним товариством Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (страховик) та Metals Invest Inc (страхувальник) укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №530551988.12. Вигодонабувачем за зазначеним договором визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Корсар Техно», а застрахованим транспортним засобом відповідно до додатку 1 Договору є, зокрема, «Mersedes-Benz S550», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

14.06.2013 року о 18:50 у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Mersedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Корсар Техно», яким керував ОСОБА_8 та автомобіля «Деу», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16.07.2013 р. у справі №201/7377/13 ОСОБА_5 (водія автомобіля «Деу», державний номер НОМЕР_2) визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, враховуючи приписи ч.4 ст.35 ГПК України, вина особи, яка керувала транспортним засобом, встановлена постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16.07.2013 р.

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» визнало ДТП страховою подією, з настанням якої виникає обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.

З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Mersedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1, було проведено автотоварознавче дослідження. Згідно Висновку експертного дослідження №52/13А від 04.07.2013 р. матеріальний збиток складає 22090,36 грн., а вартість відновлювального ремонту 39325,03 грн.

За умовами договору страхування №530551988.12 від 14.12.1012 р. страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля. На підставі ремонтного замовлення №23896 від 09.07.2013 р. Приватного підприємства «Віктор і сини», позивачем було складено страховий акт №100840 від 18.07.2013 р., відповідно до якого здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 36520,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8907 від 01.08.2013 р.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Деу», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8267572 від 08.01.2013 р., застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб встановлено в розмірі 50 000 грн., франшиза 500 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №3029 від 13.07.2015 р., в якій пропонував відшкодувати в порядку регресу суму в розмірі 36020 грн. 38 коп., з метою врегулювати вказаний спір у досудовому порядку. Відповідач листом від 18.08.2015 №Э.37.7.0.0/476 повідомив, що не має можливості прийняти рішення про виплату страхового відшкодування в звязку з ненаданням позивачем належним чином завіреної копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 з поміткою про набрання законної сили.

Таким чином, від відповідача на рахунок Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «ІНГО Україна» за даним страховим випадком жодних коштів не надходило.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У відповідності до п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є саме відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання зобов'язань за договором добровільного страхування засобів наземного транспорту №530551988.12 від 14.12.1012 р, предметом якого є страхування транспортного засобу Mersedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1, було відшкодовано 36520 грн. 38 коп., тому до позивача перейшло право зворотної вимоги до ТДВ "Страхова компанія "Кредо" як до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8267572 ліміти відповідальності та розмір франшизи, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про обов'язок відповідача відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 36020 грн. 38 коп.

В основу заперечень відповідача (скаржника) покладено твердження про те, що при визначенні суми страхового відшкодування в розмірі 36520,38 грн. не враховувався коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Дійсно, нормою ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Проте, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування (з урахуванням зносу) в спірній сумі за договором майнового страхування не суперечить приписам ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки, вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспорту №530551988.12 від 14.12.1012 р, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду враховує, що наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень у справах зі спорів про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, що виникають з правовідносин страхування (постанова ВСУ від 15.04.2013 у справі №910/7163/14).

Посилання скаржника на ненадання повного пакету документів позивачем необхідних для здійснення виплати страхового відшкодування, зокрема належним чином завіреної копії постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, не приймаються судовою колегією до уваги з огляду на те, що діючим законодавством, в тому числі ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (на яку вказує скаржник) не передбачено обовязку надання копії судового рішення для отримання страхового відшкодування.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційного господарського суду не вбачає підстав щодо зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке прийняте з правильним та повним зясуванням обставин справи, з додержанням норм процесуального та матеріального права. За таких обставин апеляційна скарга ТДВ «СК «Кредо» не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2016 р. у справі №908/1017/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2016 р. у справі №908/1017/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: А.М. М'ясищев

ОСОБА_3