ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" серпня 2016 р.Справа № 916/1235/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "ПОРТО-ФРАНКО" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "ПОРТО-ФРАНКО"

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „НОТЛЕКСІНВЕСТ

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дочірнє підприємство „Маккенлі, ТОВ „Одеський торговий дім, ТОВ „БЛЕК СІ ПАРТНЕРС

про застосування наслідків недійсності нікчемного договору

Колегія суддів у складі: Головуючий суддя Д'яченко Т.Г.

Судді: Смелянець Г.Є., Волков Р.В.

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1, представник за довіреністю

Від третіх осіб: не зявилися

Суть спору: Позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Порто-Франко звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою, у якій просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного договору реєстровий № 477 про розірвання (відмову) від іпотечного договору від 12.03.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 27.12.2011р. за реєстровим №4439, повернувши сторін у первісний стан та визначити спосіб виконання рішення суду, встановивши, що зазначене рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження у вигляді заборони на обєкт майнові права, які випливають з договору купівлі-продажу майнових прав від 23.12.2011 р. № 4/Н/5 між Дочірнім підприємством „Маккенлі та Іпотекодавцем, згідно якого Іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а Дочірнє підприємство „Маккенлі здійснює будівництво нежитлового приміщення (квартири) під будівельним №4 на поверсі 5, орієнтувальною загальною площею 66,1 кв.м., у житловому будинку за адресою: Одеська обл., Комінтернівський район, село Фонтанка, вулиця Центральна №25, корпус 2.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.03.2015р. порушено провадження у справі №916/1235/15-г( суддя Лічман Л.В.).

18.05.2015р. до господарського суду Одеської області представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім надано клопотання про залучення заявник до участі у справі, у якості третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

22.05.2015р. до господарського суду Одеської області надійшло письмове клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Блек Сі Партнерс про залучення заявника до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки можливе рішення у справі впливатиме на права та обовязки Товариства з обмеженою відповідальністю „Блек Сі Партнерс.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2015р. суддею Лічман Л.В. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ „БЛЕК СІ ПАРТНЕРС та ТОВ „Одеський торговий дім.

08.06.2016р. до господарського суду Одеської області представником Товариства з обмеженою відповідальністю „БЛЕК СІ ПАРТНЕРС надано клопотання в порядку ст. 79 ГПК України, у якому заявник просив суд зупини провадження у справі №916/1235/15-г до розгляду господарським судом м. Києва справи №910/27914/14 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Порто-Франко до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „ТОП Фінанси про визнання договорів недійсними та застосування наслідки недійсності правочинів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.06.2015р. суддею Лічман Л.В. призначено справу №916/1235/15-г до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 11.06.2015р. було призначено автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів. Згідно даних автоматичного розподілу справи між суддями було визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/1235/15-г: головуючий суддя Лічман Л.В., судді Горячук Н.О., Волков Р.В., у звязку з чим ухвалою суду від 11.06.2015р. справу було прийнято до колегіального розгляду у відповідному складі суду.

13.07.2013р., у звязку з закінченням повноважень судді Лічман Л.В. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 13.07.2015р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів.

Згідно даних повторного автоматичного розподілу справи між суддями справу №916/1235/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Д'яченко Т.Г., судді Горячук Н.О., Волков Р.В. Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2015р. прийнято справу №916/1235/15-г до колегіального розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Горячук Н.О., Волков Р.В. та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області від 29.09.2015р., у звязку із перебування члена колегії судді Горячук Н.О. на лікарняному, було призначено потворний автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів. Згідно даних повторного автоматичного розподілу справи між суддями було визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/1235/15-г: головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Мостепаненко Ю.І., Волков Р.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.09.2015р. прийнято справу №916/1235/15-г до колегіального розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді судді Мостепаненко Ю.І., Волков Р.В. та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.10.2015р. провадження у справі №916/1235/15-г зупинено та зобовязано сторін повідомити господарський суд Одеської області про результати розгляду Київським апеляційним господарським судом пов'язаної справи № 910/27914/14.

У звязку з перебуванням члена колегії суддів судді Мостепаненко Ю.І. у відпустці на підставі в.о. розпорядження керівника апарату суду від 18.07.2016р. було призначено автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів.

Згідно даних автоматичного розподілу справи між суддями від 18.07.2016р. було визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/1235/15-г головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Волков Р.В., Смелянець Г.Є.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.07.2016р. прийнято справу №916/1235/15-г до колегіального розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Волков Р.В., Смелянець Г.Є., провадження у справі №916/1235/15-г поновлено та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „НОТЛЕКСІНВЕСТ проти задоволення позовних вимог у справі заперечує з підстав, що наведені у письмовому відзиві повноважного представника відповідача.

Представник Дочірнього підприємства „Маккенлі у наданих суду письмових поясненнях звертав увагу суду на суперечливості правової позиції позивача щодо незастосування ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, а також на неправомірну несплату позивачем судового збору при поданні даного позову.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю „БЛЕК СІ ПАРТНЕРС у наданих суду письмових поясненнях вказував на те, що позовні вимоги у справі є безпідставними та незаконними, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин, викладених у позовних вимогах.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

20 грудня 2011року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк „ПОРТО-ФРАНКО (Банк) і Товариством з обмеженою відповідальністю „НОТЛЕКСІНВЕСТ (Позичальник) було укладено кредитний договір №573/1-11, згідно п.1.1 якого Банк на умовах договору надає Позичальнику кредит в розмірі відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 8285000 грн. на строк з 20.12.2011р. по 19.12.2012р. з сплатою 20% річних для здійснення поточної діяльності, а Позичальник зобовязується належним чином використовувати і повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії у відповідності з умовами договору і тарифами банку, а також виконати всі інші зобовязання в порядку і строки, визначені договором.

З урахуванням п. 2.1 кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, терміновості, повернення і плати за користування.

У відповідності до п.п. 4.1.1, 4.1.2 Банк прийняв на себе зобовязання, зокрема, відкрити Позичальнику для видачі кредиту рахунок №001 в АБ „ПОРТО-ФРАНКО та на умовах, передбачених договором, видавати грошові кошти в безготівковому порядку в сумах, вказаних Позичальником в заявках на отримання грошових коштів в межах ліміту, передбаченого п. 1.1 договору на протязі 5-ти банківських днів, з дня отримання заяв, шляхом оплати грошових документів або шляхом перерахунку на рахунок позичальника №001, відкритий в АБ „ПОРТО-ФРАНКО.

В свою чергу, Позичальник згідно до п. 4.2.2 договору зобовязався забезпечити своєчасне повернення банку всієї суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, неустойки в розмірах, строки і на умовах, визначених цим договором і додатковими угодами до нього.

Згідно до п. 9.1 договору, він вступає в силу з моменту надання кредиту і діє до повного погашення кредитної заборгованості позичальника по договору.

В ході виконання умов кредитного договору №573/1-11 від 20 грудня 2011року сторонами його умови в частині відсоткової ставки, строків повернення кредиту, розміру кредитних коштів, що надавались Позичальнику змінювались, у звязку з чим сторонами договору було укладено 13 додаткових угод.

З урахуванням п. 1.1 кредитного договору, в редакції додаткової угоди №13 від 17.07.2014р. Банк на умовах договору надає Позичальнику кредит в розмірі відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 22000000 грн. на строк з 20.12.2011р. по 15.08.2014р. з сплатою процентів: з 20.12.2011р. по 30.06.2013р. у розмірі 20% річних, з 01.07.2013р. по 31.12.2013р. в розмірі 12% річних, з 01.01.2014р. по 15.08.2014р. в розмірі 22% річних.

Як вбачається з письмових пояснень представника позивача та даних розрахунків, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю „НОТЛЕКСІНВЕСТ за умовами кредитного договору №573/1-11 від 20 грудня 2011року станом на 16.03.2015р. становила 26314766,86 грн. та залишається не погашеною.

27 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк „ПОРТО-ФРАНКО (Іпотекодержатель) і Товариством з обмеженою відповідальністю „НОТЛЕКСІНВЕСТ (Іпотекодавець) з метою забезпечення вимог Іпотекодержателя за кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) від 20.12.2011 р. № 573/1-11, усіх додаткових угод до нього було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №4439.

Як вбачається з п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки були майнові права, які випливають з договору купівлі-продажу майнових прав від 23.12.2011 р. № 4/Н/5, укладеного між ДП „Маккенлі та Іпотекодавцем, згідно якого Іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а ДП „Маккенлі здійснює будівництво нежитлового приміщення під будівельним №4 на поверсі 5 орієнтовною загальною площею 66,1 кв. м. у житловому будинку за адресою: 67571, Одеська область, Комінтернівський район, село Фонтанка, вулиця Центральна, будинок № 25, корпус 2.

У відповідності до п. 1.4 іпотечного договору іпотекою за даним договором забезпечувались вимоги Іпотекодержателя щодо повернення Боржником та/або Іпотекодавцем Іпотекодержателю суми кредиту відповідно до кредитного договору, сплати відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, передбачених кредитним договором, відшкодування інших витрат, повязаних з предметом іпотеки.

12 березня 2014року Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк „ПОРТО-ФРАНКО (Іпотекодержатель) і Товариством з обмеженою відповідальністю „НОТЛЕКСІНВЕСТ (Іпотекодавець) укладено договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору від 27.12.2011 р., згідно якого сторонами було погоджено розірвання (відмову) від іпотечного договору від 27 грудня 2011року за реєстровим №4439. Вказаний договір також посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано за № 477.

На підставі постанови правління Національного банку України від 30.01.2015 р. № 67 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 р. № 19 „Про початок процедури ліквідації АБ „ПОРТО-ФРАНКО та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ „ПОРТО-ФРАНКО ОСОБА_3 строком на 1 рік з 30.01.2015 р. по 29.01.2016 р. включно. До цього починаючи з 29.09.2014р. діяла тимчасова адміністрація ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО.

Згідно наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ „ПОРТО-ФРАНКО від 17.11.2014 р. № 52 договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладений 13.03.2014 р. віднесено до переліку нікчемних договорів. Як вбачається з пояснень представника позивача, вищевказане рішення було прийнято на підставі п.1 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, у звязку з відмовою банку від власних майнових прав, що передбачені іпотечним договором від 27 грудня 2011року.

В ході розгляду справи представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Блек сі партнерс було залучено до матеріалів справи копію договору факторингу № 1 від 16.08.2014р. між ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО та ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС за умовами якого ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС набуває право вимоги, зокрема, за кредитним договором №573/1-11 від 20 грудня 2011року, копію договору про відступлення права вимоги від 16.08.2014р. між ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО та ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС за яким ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС набувається право вимоги за кредитним договором №573/1-11 від 20 грудня 2011року, копію договору про відступлення права вимоги від 26.08.2014р. між ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС та ТОВ „Блек сі партнерс, за яким вже ТОВ „Блек сі партнерс набувається право вимоги до боржників щодо належного виконання зобовязань за переданими договорами в частині заборгованості станом на 16.08.2014р., копію договору про відступлення права вимоги від 02.09.2014р. між ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС та ТОВ „Блек сі партнерс, за яким ТОВ „Блек сі партнерс набувається право вимоги, зокрема, за кредитним договором №573/1-11 від 20 грудня 2011року.

В ході розгляду справи суду стало відомо, що в межах господарської справи №910/27914/14 за позовом ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО до ТОВ „ФК „ТОП Фінанс господарським судом м. Києва розглядались позовні вимоги про визнання недійсними договорів та застосування наслідків недійсності правочинів. Так рішенням господарського суду м. Києва від 28.07.2015р. у справі №910/27914/14 позовні вимоги ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО задоволено частково, визнано недійсним договір факторингу № 1, укладений 16.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС" та Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "ПОРТО-ФРАНКО", визнано недійсним договір відступлення права вимоги, зареєстрованого у реєстрі за № 1380, укладений 16.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС" та Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "ПОРТО-ФРАНКО", застосовано наслідки недійсності правочину шляхом повернення права вимоги за кредитними та іпотечним договором, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Блек сі партнерс" повернути Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "ПОРТО-ФРАНКО" кредитні договори, права вимоги за якими були передані за Договором факторингу № 1 від 16.08.2014 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ "Порто-Франко" та НБУ в особі Управління НБУ в Одеській області скасовано. Позови ПАТ АБ "Порто-Франко" та НБУ в особі Управління НБУ в Одеській області задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2016 р. касаційну скаргу ТОВ "Блек Сі Партнерс" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. у справі №910/27914/14 залишено без змін.

Позовні вимоги обґрунтовано незаконністю, нікчемністю договору за реєстровим №477 про розірвання (відмову) від іпотечного договору від 12.03.2014р. та наявністю підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та направлені позивачем на повернення сторін такого правочину у первісний стан та на встановлення способу виконання рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження у вигляді заборони на обєкт майнові права, які випливають з договору купівлі-продажу майнових прав від 23.12.2011 р. № 4/Н/5.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у Державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Спірні правовідносини сторін мають певну специфіку, оскільки позивачем у справі є банківська установа, що відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.01.2015 р. №19, з 30.01.2015 р. ліквідується, а починаючи з 29.09.2014р. діяла тимчасова адміністрація ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО.

Відповідно до частин 5, 6 статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до п.п.1, 9 ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, здійснює повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону. В свою чергу, п.4 ч.2 ст.37 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачається, що уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З рахуванням положень ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, в разі якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. В таких випадках, у відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами.

Як було встановлено судом, в ході перевірки уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було виявлено ознаки нікчемності Договору про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладеного 12.03.2014 р. Відповідно, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ „ПОРТО-ФРАНКО від 17.11.2014 р. № 52 договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладений 12.03.2014 р. віднесено до переліку нікчемних договорів на підставі п.1 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, у звязку з відмовою банку від власних майнових прав, що передбачені іпотечним договором від 27 грудня 2011р.

Як вбачається з положень ч.ч. 1,2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як встановлено судом, позивачем при обґрунтуванні підстав позову та уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при віднесенні договору про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладеного 12.03.2014 р. до переліку нікчемних договорів було застосовано положення ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., яка не діяла при укладенні договору 13.03.2014 р.

Як вбачається з положень ч. ч. 2,3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що діяла у момент виникнення спірних правовідносин, протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв: договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов; договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів; договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку; договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку; господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком. Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Тобто, на момент укладення спірного договору від 12.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору діючою редакцією статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб до переліку нікчемних договорів не відносились договори за якими здійснювалась відмова банком від власних майнових вимог.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно, договір від 12.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору є оспорюваним правочином, оскільки позивач фактично не визнає його дійсність. Однак, вимоги позивача в межах даного спору направлені не на визнання договору від 12.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору недійсним, а на застосування наслідків нікчемного правочину. З огляду на вищевикладене, на думку суду, позивачем було невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що виключає правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Як передбачено абзацом другим статті 1 Закону України „Про іпотеку іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов'язання, відповідно до абзацу четвертого вказаної статті - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За змістом абзаців третього та четвертого статті 3 Закону „Про іпотеку - предметом іпотеки можу бути майнові права на обєкт незавершеного будівництва та нею може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Абзацами 5, 6 статті 3 Закону України „Про іпотеку встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Позивач стверджує, що спірним Договором від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від вищевказаного Іпотечного договору, ПАТ АБ „Порто-Франко відмовилось від власних майнових вимог по цьому договору, що свідчить про нікчемність такого правочину, з огляду на положення п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд не погоджується з такими висновками позивача, оскільки, як зазначалось вище, іпотекою є вид забезпечення зобов`язання і право на задоволення, забезпечених нею вимог у іпотекодержателя виникає у разі невиконання основного зобов`язання.

Крім того, при посиланні у якості підстави для задоволення позовних вимог на відмову ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО від своїх майнових вимог за іпотечним договором від 27 грудня 2011р. на спірний договір від 12.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору, на думку суду, позивачем не було враховано те, що за умовами додаткової угоди №13 від 17.07.2014р. до основного кредитного договору №573/1-11 від 20.12.2011р. повернення кредитних коштів повинно було відбутись до 15.08.2014р., відповідно на момент укладення договору від 12.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору, строк виконання основного зобовязання не настав і банком не здійснювались заходи направлені на задоволення своїх вимог за основним зобовязанням за рахунок предмета договору іпотеки, що в свою чергу виключає наявність майнових вимог банку до ТОВ „НОТЛЕКСІНВЕСТ за іпотечним договором станом на момент укладення договору від 12.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору. Отже, на думку суду, посилання представників позивача на неправомірну відмову банку від власних майнових вимог при укладенні договору від 12.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору, спростовується фактичними обставинами справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, на думку суду, позовні вимоги у справі заявлені неправомірно, у звязку з чим правові підстави для їх задоволення відсутні.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, у звязку з відмовою в позові, витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 10.08.2016р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Головуючий Т.Г. Д'яченко

Суддя Г.Є. Смелянець

Суддя Р.В. Волков