Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" серпня 2016 р. Справа № 906/177/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №20/1 від 22.01.2016р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зберігач-Капітал" (м.Житомир)

до Публічного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" (Житомирська обл., м.Коростень)

про стягнення 9612,18 грн. (згідно з заявою про зменшення позовних вимог б/н від 27.05.2016р.)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зберігач-Капітал" (м. Житомир) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" (Житомирська обл., м.Коростень) про стягнення 22935,00 грн., з яких 13314,50грн. основного боргу, 548,73грн. пені, 140,00грн. штрафу, 1036,27грн. 3% річних, 7895,50грн. інфляційних.

Господарським судом ухвалою від 02.03.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/177/16, розгляд справи призначено на 29.03.2016р. та зобов'язано сторони надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні 29.03.2016р. представник відповідача подав клопотання (вх.№3679/16 від 29.03.2016р.) про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України у зв'язку з необхідністю подання документів, обговорення умов мирової угоди, надання розрахунків заборгованості.

Розглянувши клопотання представника відповідача, зважаючи на необхідність подання додаткових доказів з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, господарським судом ухвалою від 29.03.2016р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів згідно ч.3 ст.69 ГПК України, розгляд справи відкладено на 12.05.2016р.

В засіданні суду 12.05.2016р. представник позивача позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача не заперечив проти існування заборгованості за надані послуги. Стверджує, що позивачем не було надано відповідачу належним чином оформлених актів здачі-приймання виконаних робіт, в наслідок чого у відповідача відсутні правові підстави для здійснення оплат.

Зважаючи на необхідність подання додаткових доказів, господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні до 19.05.2016р., про що представники сторін повідомлені в судовому засіданні, зобов'язавши сторони протокольною ухвалою надати господарському суду: оригінали первинних документів, у тому числі, актів здачі - приймання робіт (надання послуг) підписаних сторонами та платіжних доручень про оплату - для огляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 19.05.2016р. представник позивача просив долучити до матеріалів справи заяву (вх.№5965/16 від 19.05.2016р.), згідно якої ТОВ "Зберігач-Капітал" повідомляє, що відповідачем 18.05.2016р. було сплачено на користь позивача суму основної заборгованості в розмірі 13314,50грн. згідно платіжного доручення №576.

Представник відповідача подав до справи доповнення до відзиву на позовну заяву (вх.№5966/16 від 19.05.2016р.) та письмові докази по справі. Представник відповідача повідомив, що 18.05.2016р. ПАТ "Коростенський машинобудівний завод" погашено основну заборгованість перед позивачем по даному спорі, що підтверджується платіжним дорученням №576 від 18.05.2016р. Заперечує проти стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Представник позивача підтвердив отримання ТОВ "Зберігач-Капітал" коштів від відповідача в рахунок погашення основної заборгованості по даному спорі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зважаючи на необхідність подання додаткових доказів, господарський суд відклав розгляд справи на 02.06.2016р.

У звязку з перебуванням судді Ляхевич А.А. на лікарняному, розгляд справи №906/177/16, призначений на 02.06.2016р., не відбувся.

Зважаючи на наведені обставини, ухвалою суду від 13.06.2016р. слухання справи призначено на іншу дату, з врахуванням при цьому, запланованої відпустки судді, а саме, на 02.08.2016р.

30.05.2016р. до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№02-44/466/16), у відповідності до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 548,73 грн. пені, 140,00 грн. штрафу, 1034,25 грн. 3% річних, 7889,20 грн. інфляційних, а всього 9612,18 грн.

07.06.2016р. до суду надійшло клопотання позивача за вх.№6905 про долучення до матеріалів справи письмових пояснень на доповнення відповідача до відзиву на позовну заяву (а.с.159-160).

Враховуючи приписи ст.22, ст.55 Господарського процесуального кодексу України щодо права позивача визначати ціну позову та зменшувати позовні вимоги, господарський суд прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, розгляд справи здійснюється в межах позовних вимог згідно вказаної заяви (вх.№02-44/466/16 від 30.05.2016р.).

В засіданні суду 02.08.2016р. представник позивача позов підтримав, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце засідання суду повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить реєстр Ф103 на відправку рекомендованої кореспонденції за 14.06.2016р. зі списком відправлень рекомендованих листів (а.с.162-163).

Відповідно до інформації з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" - http:// services. ukrposhta. com/ barcodesiaglе/ - щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за номером 240 (штрихкодовий ідентифікатор), адресоване судом відповідачу рекомендованим листом з ухвалою від 13.06.2016р., вручене адресату 17.06.2016р. (а.с.164).

Як зазначено у п.3.9.1 вищезазначеної Постанови Пленуму ВГСУ, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. Там же зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності представника відповідача в судовому засіданні до суду не надходило.

Відповідно до абз.1 п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. №18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, а також, запобігаючи невиправданому затягуванню розгляду спору по справі, яка вже тривалий час розглядається, як з урахуванням об'єктивних та поважних причин, так і з врахуванням невиконання вимог суду сторонами, що перешкоджало забезпеченню повного та всебічного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 02.08.2016р. без участі представника відповідача.

Стосовно тривалості розгляду даної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006р. №3477-ІУ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно п.31 Рішення Європейського суду з прав людини від 1 лютого 2007 р. у справі "Макаренко проти України" суд нагадує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника і компетентних органів та інтерес, який мав заявник у цьому спорі.

Відповідно до п.27 Рішення Європейського суду з прав людини від 8 квітня 2010 року у справі "Гутка проти України" суд також частково погодився з твердженням Уряду України про те, що сторони сприяли тривалості оскаржуваного провадження. Вірним є те, що, хоча стороні в цивільній справі не можна ставити за вину використання доступних за національним законодавством засобів для захисту своїх інтересів, вона має враховувати те, що такі дії неминуче призводять до затягування відповідного провадження (згідно ухвали у справі "Малицька-Васовська проти Польщі" від 5 квітня 2001 року, №41413/98).

Зважаючи на викладене, маючи на меті забезпечити розгляд справи за результатом дослідження усіх доказів по справі в їх сукупності та вжити передбачених законом засобів для встановлення належності і допустимості доказів по справі, неодноразово для надання можливості сторонам подати відповідні докази в наступне слухання справи, призначене на іншу дату, суд дійшов висновку, що розумним для розгляду даної справи є саме строк, що мав забезпечити як реалізацію процесуальних прав сторін по справі, так і повний, всебічний, об'єктивний розгляд справи та правильне вирішення господарського спору. Сприяли тривалому часу розгляду справи також наявні об'єктивні та поважні причини, як то - запланована відпустка судді та її перебування на лікарняному, внаслідок яких слухання справи переносились.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши їх доводи та заперечення по справі, дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зберігач-Капітал" (позивач / зберігач за договором) та Публічним акціонерним товариством " Коростенський машинобудівний завод" (відповідач / емітент за договором) був укладений договір №50-з про відкриття рахунків у цінних паперах (а.с.10-13).

Пунктом 1.1. зазначеного договору встановлено, що емітент доручає та сплачує, а зберігач зобов'язується прийняти від реєстратора, що здійснював ведення реєстру власників іменних цінних паперів документарної форми існування випуску цінних паперів емітента, реєстр власників іменних цінних паперів (далі - реєстр), дематеріалізованого випуску цінних паперів емітента на рахунки в цінних паперах власників (далі - рахунки), відповідно до Положення про порядок переведення випуску іменних акцій документарної форми існування у бездокументарну форму існування, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку за №98 від 30.06.2000р. із змінами та доповненнями (надалі - Положення про дематеріалізацію випуску), внутрішнього положення зберігача, чинного законодавства України та на підставі розпоряджень емітента.

Згідно з п.1.2. договору, емітент доручає та сплачує, а зберігач зобов'язується зберігати належні власникам цінні папери дематеріалізованого випуску на їх рахунках до моменту звернення власників до зберігача, після чого надавати останнім послуги щодо зберігання цінних паперів та обслуговування їх рахунків відповідно до Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку за №999 від 17.10.2006р. зі змінами та доповненнями (далі -Положення), положення зберігача, чинного законодавства України та на підставі розпоряджень власників.

У відповідності до п.9.1. договору він набуває чинності з моменту підписання, укладений на невизначений строк та діє до його припинення, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору. Сторона - ініціатор розірвання договору письмово повідомляє іншу сторону за 30 календарних днів до імовірної дати розірвання цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі, сторони своїм правом на розірвання договору не скористалися та договір не визнаний недійсним у встановленому порядку.

На виконання умов договору позивачем відкрито рахунки із зарахуванням на них цінних паперів емітента, що підтверджується актом приймання-передачі від 28.02.2011р. та, зокрема, протягом липня 2012р. - грудня 2015р. надано відповідачу послуги із зберігання цінних паперів дематеріалізованого випуску на рахунках власників та обслуговування таких рахунків.

При цьому, надання позивачем послуг за договором відповідачем не заперечується, однак, у відзиві (а.с.55-57) відповідач вказував, що акти, які оформлялись позивачем, не відповідали вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки в них невірно наведений зміст та обсяг операцій. Відповідач зазначив, що існування певної суми заборгованості не заперечує (підписаний обома сторонами акт звірки розрахунків - а.с.58), однак, оплата буде здійснена лише після надання всіх актів, оформлених відповідно до вимог названого Закону.

Відповідно до п.3.4. договору, емітент зобов'язаний оплачувати послуги зберігача за зберігання цінних паперів дематеріалізованого випуску на рахунках власників та обслуговування таких рахунків згідно з тарифами, умовами та строками, передбаченими цим договором.

У відповідності до п.4.1. договору, емітент оплачує послуги зберігача згідно з цим договором та відповідно до тарифів зберігача, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.4.2. договору, вартість депозитарних послуг зберігача за цим договором включає:

- одноразову вартість послуг (на умовах передплати) за відкриття та зарахування цінних паперів на рахунки власників (п.4.2.1.);

- щомісячну абонентську плату, яка не залежить від наявності операцій за рахунками власників та їх обсягу протягом звітного місяця. Абонентська плата не нараховується за місяць, в якому були проведені операції, визначені п.2.1-2.4. цього договору, та сплачені відповідно до п.4.2.1. цього договору (п.4.2.2.).

У відповідності до п.4.3. договору, передплата послуг зберігача здійснюється емітентом протягом 5 (п'яти) банківських днів на підставі виставленого зберігачем рахунку-фактури за послуги, передбачені п.4.2.1. цього договору. За наслідком операцій зберігача, визначених п.2.1.-2.4. цього договору, та сплачених емітентом відповідно до п.4.2.1. цього договору, сторони підписують акт прийому-передачі виконаних робіт.

У відповідності до п.4.5. договору, щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за звітним періодом, зберігач готує та надає емітенту акт прийому-передачі виконаних робіт, наданих зберігачем у звітному місяці. Зберігач передає для підписання емітенту 2 примірники акту прийому-передачі виконаних робіт, які емітент повинен підписати та 1 примірник акту передати зберігачу до 29-го числа місяця, наступного за звітним періодом. У випадку невідправлення акту до 29-го числа місяця, наступного за звітним періодом, емітент зобов'язаний повідомити про це зберігача письмово або засобами телефонного/факсимільного зв'язку або Е-mail.

Згідно п.4.4. договору оплата депозитарних послуг зберігача (згідно з п.4.2.2. договору) здійснюється емітентом щомісячно не пізніше 29 (двадцять дев'ятого) числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку емітента на рахунок для оплати послуг зберігача, зазначений в п.12 цього договору.

При цьому, всупереч доводам відповідача щодо відсутності належним чином оформлених на його думку актів прийому-передачі виконаних робіт як підстави для проведення оплати, договором (п.4.3., п.4.5.) хоч і передбачено оформлення актів приймання-передачі, але не прив'язано до їх оформлення оплата наданих послуг.

За період з липня 2012р. по вересень 2012р. розмір щомісячної абонентної плати за обслуговування рахунків у цінних паперах, відповідно до п.4.2.2. договору, становив 1306,00грн.; за період з жовтня 2012р. по березень 2013р. - 1304,75грн. відповідно.

Додатковою угодою №50-з від 01.04.2013р. сторони узгодили розмір абонентної плати за обслуговування рахунків у цінних паперах, який з 01.04.2013р. складає 700,00грн. в місяць (а.с.15).

Однак, відповідач свої договірні зобов'язання щодо оплати отриманих послуг виконав неналежним чином, а саме, оплата була здійснена відповідачем частково з порушенням строків оплати за послуги.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаної норми закону позивач заявив до стягнення з відповідача 1034,25грн. 3% річних та 7889,20 грн. інфляційних за допущені періоди прострочення оплати послуг (розрахунок, а.с.154-156).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором, господарський суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем (уточнений розрахунок, а.с.155-156), приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1034,25 грн. та інфляційних у розмірі 7889,20 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 140,00 грн. штрафу та 548,73 грн. пені.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В пункті 7.2. договору встановлено, що при порушенні умов п.4.4. цього договору емітент сплачує зберігачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки. Прострочка платежу більше 30 (тридцяти) календарних днів вважається порушенням умов договору, в зв'язку з чим емітент, крім пені, сплачує зберігачу штраф у розмірі 20% від належної до сплати суми.

Згідно з п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Загальна сума пені, обчисленої позивачем та заявленої до стягнення з відповідача за порушення відповідачем умов укладеного договору становить 548,73 грн. (розрахунок пені - а.с.19). Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування за періоди допущеного відповідачем прострочення оплати наданих послуг пені у розмірі 548,73 грн. господарський суд встановив правомірність заявленого позову в цій частині.

Заявлена до стягнення сума штрафу, передбаченого п.7.2. договору, у розмірі 20% від належної до сплати суми, обчислена позивачем виходячи з суми абонентної плати в розмірі 700,00 грн. за січень 2015 року, та становить 140,00грн. Вказана сума штрафу обґрунтовано заявлена до стягнення та має бути стягнута з відповідача.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позов задовольняється судом у повному обсязі.

Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" (11509, Житомирська обл., м.Коростень, вул.В.Сосновського, 65, ідентифікаційний код 33597918) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зберігач-Капітал" (10008, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 36859362):

- 548,73 грн. пені,

-140,00 грн. штрафу,

- 1034,25 грн. 3% річних,

- 7889,20 грн. інфляційних,

- 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.08.16

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам (реком.)