ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" серпня 2016 р.Справа № 916/944/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До відповідача: Приватного акціонерного товариства "ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ ВИНОРОБНИЙ ЗАВОД"

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Лобанов Р.М. - згідно довіреності від 30.03.2016р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ ВИНОРОБНИЙ ЗАВОД" про стягнення грошових коштів у розмірі 19 966грн. 33коп.

Згідно клопотання позивача, що надійшло до суду 08.08.2016р., позивач просив суд розглядати справу за відсутністю його представника, за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, відзиву по суті позовних вимог до суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представника відповідача, суд встановив:

15 жовтня 2015р. між ПАТ "ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ ВИНОРОБНИЙ ЗАВОД" (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) був укладений Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/10-15/1 (далі - Договір).

Згідно п.1.1 вищевказаного Договору Перевізник зобов'язується надати Замовнику послуги по перевезенню спирту етилового ректифікованого, в кількості згідно з Додатковими угодами, (далі по тексту - "Вантаж"), автомобільним транспортом, перелік якого додається у Додаткових угодах, а Замовник зобов'язується прийняти й оплатити належним чином виконані Перевізником послуги по перевезенню. Перевезення вантажу може здійснюватися Перевізником як власними транспортними засобами, так і з залученням транспортних засобів сторонніх організацій та підприємств (п.1.2 Договору).

Даний Договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015р., при умові належного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до п.п.2.1-2.3 Договору Перевізник зобов'язаний прийняти від відправника вантажу вантаж, доставити його в пункт призначення і здати Вантажоодержувачу. Відправниками вантажу і вантажоодержувачами є особи, уповноважені Замовником. Відповідальність за наявність відповідних документів (дозволів, ліцензій,

Ін.), необхідних для здійснення перевезень до погодженого пункту призначенняпокладається на Перевізника. Найменування вантажу: спирт етиловий ректифікований; Пункт завантаження - смт. Козлів, Козівського р-н, Тернопільської області (ДП «Укрспирт» Козлівське місце провадження діяльності); Кінцевий пункт призначення: Україна, Одеська обл, Ізмаїльський район, смт. Суворове вул. Лиманська, 18 (ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод»). Все інше узгоджується сторонами на підставі додаткових угод між Замовником та Перевізником.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору вартість послуг по перевезенню вантажів становить: 18 500 (вісімдесят тисяч п'ятсот) гривень 00 коп. (з врахуванням ПДВ), за кожну доставку окремим транспортним засобом. Оплата зроблених Перевізником за даним Договором послуг здійснюється Замовником за фактично виконаний обсяг одного перевезення, у термін не пізніше 3 (трьох) днів від дати одержання підтвердження про поставку вантажу від одержувача вантажу, у вигляді товаро-транспортної накладної із відміткою одержувача вантажу про прийняття вантажу, переданого по факсимільному зв`язку.

Позивач зазначає, що на виконання умов даного Договору ФОП ОСОБА_1 надав Замовнику транспортні послуги по транспортуванню спирту етилового на загальну суму 66 500 грн. 00 коп., що підтверджується товарно - транспортними накладними № ПЗ 00079 від 06.11.2015 р., серія 01 - ААА № 48 від 28.11.2015 р., серія 01 - ААА№ 50 від 01.12.2015 р., серія 01 - ААА № 56 від 11.12.2015 р., заявками на перевезення вантажу № 1 від 05.11.2015 р., № 2 від 25.11.2015 р., № 3 від 30.11.2015 р., № 4 від 08.12.2015 р. та актами здачі приймання робіт № ТП - 01/07/11-257 від 07.11.2015 р., № ТП - 01/07/11-270 від 27.11.2015 р., № ТП - 01/07/11-273 від 01.12.2015 р., і тим самим повністю виконав в повному об'ємі свої зобов'язання за Договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 15/10-15/1.

В свою чергу, Замовник провів лише часткову оплату за надані транспорті послуги згідно даного Договору на суму 50 500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 816 від 06.11.2015 р., № 889 від 27.11.2015 р., № 143 від 27.11.2015 р., № 934 від 04.12.2015 р.

Такі дії відповідача позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 Цивільного кодексу України).

Умовами п. 4.3 Договору №15/10-15/1 від 15.10.2015р. передбачено, що за прострочення або не оплату наданих Перевізником послуг згідно цього Договору, Замовник сплачує на користь Перевізника штраф в розмірі 10% від вартості послуг по перевезенню вантажу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу, а також відшкодовує Перевізнику збитки, понесені останнім у результаті порушення Замовником вищевказаних умов Договору (в т.ч. втрачену вигоду).

На підставі зазначеного пункту Договору та норми законодавства позивач нарахував штраф у сумі 1 600 грн. 00 коп. та пеню у сумі 2 140 грн. 94 коп.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач нарахував 3% річних у сумі 145 грн. 97 коп. та інфляційні втрати у сумі 79 грн. 42 коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову, позивач також посилається на ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України відповідно, до яких суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2015р. між ПАТ "ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ ВИНОРОБНИЙ ЗАВОД" (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) був укладений Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/10-15/1 (далі - Договір).

Згідно п.1.1 вищевказаного Договору Перевізник зобов'язується надати Замовнику послуги по перевезенню спирту етилового ректифікованого, в кількості згідно з Додатковими угодами, (далі по тексту - "Вантаж"), автомобільним транспортом, перелік якого додається у Додаткових угодах, а Замовник прийняти й оплатити належним чином виконані Перевізником послуги по перевезенню. Перевезення вантажу може здійснюватися Перевізником як власними транспортними засобами, так і з залученням транспортних засобів сторонніх організацій та підприємств (п.1.2 Договору).

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору вартість послуг по перевезенню вантажів становить: 18 500 (вісімдесят тисяч п'ятсот) гривень 00 коп. (з врахуванням ПДВ), за кожну доставку окремим транспортним засобом. Оплата зроблених Перевізником за даним Договором послуг здійснюється Замовником за фактично виконаний обсяг одного перевезення, у термін не пізніше 3 (трьох) днів від дати одержання підтвердження про поставку вантажу від одержувача вантажу, у вигляді товаро-транспортної накладної із відміткою одержувача вантажу про прийняття вантажу, переданого по факсимільному зв`язку.

Судом встановлено, що на виконання умов даного Договору ФОП ОСОБА_1 надав Замовнику транспортні послуги по транспортуванню спирту етилового на загальну суму 66 500 грн. 00 коп., що підтверджується товарно - транспортними накладними № ПЗ 00079 від 06.11.2015 р., серія 01 - ААА № 48 від 28.11.2015 р., серія 01 - ААА№ 50 від 01.12.2015 р., серія 01 - ААА № 56 від 11.12.2015 р., заявками на перевезення вантажу № 1 від 05.11.2015 р., № 2 від 25.11.2015 р., № 3 від 30.11.2015 р., № 4 від 08.12.2015 р. та актами здачі приймання робіт № ТП - 01/07/11-257 від 07.11.2015 р., № ТП - 01/07/11-270 від 27.11.2015 р., № ТП - 01/07/11-273 від 01.12.2015р. Але відповідач провів лише часткову оплату за надані транспорті послуги згідно даного Договору на суму 50 500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 816 від 06.11.2015 р., № 889 від 27.11.2015 р., № 143 від 27.11.2015 р., № 934 від 04.12.2015 р.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, правомірною є вимога позивача щодо стягнення з ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" решти заборгованості у сумі 16 000 грн. 00 коп.

Умовами п. 4.3 Договору №15/10-15/1 від 15.10.2015р. передбачено, що за прострочення або не оплату наданих Перевізником послуг згідно цього Договору, Замовник сплачує на користь Перевізника штраф в розмірі 10% від вартості послуг по перевезенню вантажу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу, а також відшкодовує Перевізнику збитки, понесені останнім у результаті порушення Замовником вищевказаних умов Договору (в т.ч. втрачену вигоду).

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За таких обставин, виходячи з п.4.3 зазначеного Договору та норм чинного законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 1 600 грн. 00 коп. та пеню у розмірі 2 140 грн. 94 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначену норму законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у сумі 145 грн. 97 коп. за період з 20.12.2015р. по 08.04.2016р. та інфляційні втрати у розмірі 79 грн. 42 коп. за період з 20.12.2015р. по 29.02.2016р., які також підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідач доказів належного виконання умов Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/10-15/1 від 15.10.2015р. щодо оплати виконаних Перевізником послуг до суду не надав.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ ВИНОРОБНИЙ ЗАВОД" (68640, Одеська область, Ізмаїльський район, смт Суворове, вул. Лиманська, 18, п/р 6529 в ПАТ "ВТБ Банк", МФО 321767, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1 в ТОД ПАТ "Райффайзенбанк "Аваль" м. Тернопіль, МФО 380805, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) основний борг у сумі 16 000 грн. 00 коп., штраф у сумі 1 600 грн. 00 коп., пеню у сумі 2 140 грн. 94 коп., інфляційні втрати у сумі 79 грн. 42 коп., 3% річних у сумі 145 грн. 97 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 серпня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога