ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 рокуСправа № 912/2156/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Деревінської Л.В., розглянув справу № 912/2156/16 від 01.06.16р.

за позовом Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України", м. Київ

до відповідача 1 Приватне підприємство Фірма "Агрокапітал", м. Світловодськ

до відповідача 2 Товариство з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест", м. Світловодськ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 333 від 17.09.2014 р.,

за участю представників:

від позивача - участі не брали ;

від відповідача 1 - ОСОБА_1 , довіреність № б/н від 30.10.15 ;

від відповідача 2 - ОСОБА_2 , довіреність № б/н від 14.09.15 (пісял оголошеної в засіданні суду 09.08.16р. перерви до 16 год. 30 хв. 09.08.16р. не з'явився);

Публічним акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" (далі позивач) подано позов до Публічним акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" (далі позивач) подано позов до відповідача 1 Приватне підприємство Фірма "Агрокапітал", до відповідача 2 Товариство з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 333 від 17.09.2014 р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест" та Приватним підприємство Фірма "Агрокапітал". відповідача 1 Приватне підприємство Фірма "Агрокапітал", до відповідача 2 Товариство з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 333 від 17.09.2014 р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест" та Приватним підприємство Фірма "Агрокапітал".

Свої вимоги позивач, з посиланням на ст. 16, ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України, ст. 20, ст. 175 Господарського кодексу України обґрунтовує таким.

Пунктом 2.1 спірного договору від 17.09.2014 р. N 333 сторони узгодили строк поставки товару на протязі 30-ти календарних днів з моменту проведення оплати згідно пункту 6.1 даного Договору. Поставка товару здійснюється за рахунок Продавця.

Пунктом 6.1 Договору було передбачено, що Покупець сплачує за Товар у безготівковій формі у вигляді 100% попередньої оплати шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця протягом 5-ти банківських днів, починаючи з дня виставлення рахунку.

Згідно із виставленими Відповідачем 1 рахунками № 12 від 17.09.2014, № 13 від 17.09.2014 Відповідач 2 платіжними дорученнями № 58 від 17.09.2015 на суму 440 000 грн, № 59 від 17.09.2015 728 000,00 грн перерахував Відповідачу 1 1 168 000,00 грн як попередню оплату за товар.

Однак, Відповідач 1 не поставив Товар Відповідачу 2 у встановлені договором строки.

У силу ч. 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

АТ «Ощадбанк» вважає, що укладений Договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За твердженням позивача відповідач 1 не мав на меті поставити товар відповідачу 2, оскільки метою укладення договору було довести відповідача 1 до банкрутства.

Сторонами договору не вчинялись заходи позасудового врегулювання спору, зокрема відповідач 2 не звертався до відповідача 1 щодо не поставки у строки визначені договором Товару, а відповідач 1 не намагався повідомити про причини невиконання умов Договору.

Крім того, відповідно до роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим беніфіціарним власником ПП «Агрокапітал» та ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 копії додаються).

Таким чином, за твердженням позивача, відповідач 1 та відповідач 2 є пов'язані між собою та відповідно були зацікавлені укласти договір та не виконати його умови, що у подальшому стало підставою отримати рішення щодо стягнення заборгованості із ПП «Агрокапітал» для подальшого доведення зазначеного підприємства до банкрутства з метою перешкоджання АТ «Ощадбанк» здійснити реальне стягнення заборгованості з ПП «Агрокапітал» в т.ч. за рахунок заставленого майна.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Щодо права АТ «Ощадбанк» на звернення до суду із позовом про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 333 від 17.09.2014, позивач зазначає таке.

Між АТ «Ощадбанк» та ПП «СпецЗовнішКомплект» укладено Договір кредитної лінії № 5 від 07.10.2011. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Договором кредитної лінії № 5 від 07.10.2011 (по поверненню Кредиту, сплаті процентів за користування ним, комісій, можливих штрафних санкцій, інших платежів, передбачених Кредитним договором), з поміж іншого були укладені наступні договори: 22 травня 2013 року між Банком та ПП «Агрокапітал», укладено Іпотечний договір №2, який посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №697: 10 жовтня 2011 року між Банком та ТОВ СУШІ «Ай.Ті.Джі-Інвест» укладено Договір застави обладнання №11, який посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1557(копія додається).

Таким чином, відповідач 1 та відповідач 2 є заставодавцями, іпотекодавцями АТ «Ощадбанк».

Ухвалою Кіровоградської області справи від 05.04.2016 у справі № 912/1120/16 було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест».

На сьогодні, за твердженням позивача, штучно створюються підстави для порушення господарським судом Кіровоградської області справи про банкрутство ПП «Агрокапітал».

В доповненні до позовної заяви, що надійшло до суду 05.07.2016р., позивач зазначає підставу визнання недійсною спірної додаткової угоди також те, що в момент ї укладення директор відповідача 2 вийшов за межі своїх повноважень та відповідно не мав права укладати договір на суму 1168000 грн., оскільки, не був наділений такими повноваженнями згідно вимог п. 6 ст. 19 статуту СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест».

Заявою від 14.06.2016р. позивач просить на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучити для участі у справі арбітражного керуючого ОСОБА_6 якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача 2.

08.08.2016р. до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, призначеного на 09.08.2016р., в зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні, оскільки представник позивача, яки й супроводжує дану справу, братиме участь у судовому засіданні у Вищому господарському суду України ( копія ухвали суду від 27.07.2016р. додається).

Відповідач - 1 позов заперечує з посиланням на відсутність порушеного права у позивача спірним договором.

Згідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається з договору купівлі-продажу №333 від 17.09.2014 року, між Сторонами склалися господарські відносини які жодним чином не впливають на права та обов"язки банку, який не є стороною у даному договорі. Те що ПП фірма «Агрокапітал» виступило іпотекодавцем в забезпечення договору кредитної лінії, укладеного між банком та ПП «СпецЗовнішКомплект» ніяким чином не зачіпає права банку, оскільки навіть в процесі банкрутства ПП фірма «Агрокапітал» майно передане ним згідно договору іпотеки залишається у розпорядженні іпотекодержателя (Банку)для погашення кредитної заборгованості ПП «СпецЗовнішКомплект» у спосіб визначений договором іпотеки та ЗУ <<Про іпотеку». В зв'язку з цим відсутній правовий зв"язок між Банком та сторонами по справі.

Підтвердженням здійснення господарської операції за спірним договором є первинні документи, а саме: платіжні доручення № 58 та № 59 від 17.09.2014р. згідно яких Позивач перерахував Відповідачу відповідно 440 000 гри. та 728 000 гри. на загальну суму 1 168 000 гри. які прийняв до уваги господарський суд Кіровоградської області при постановлені рішення від 19.11.2015 року по справі №912/3966/15.

Для підтвердження господарської операції між ПП фірма «Агрокапітал» та ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест» в податковому та бухгалтерському обліку підприємство надало до суду додаткові пояснення та документи.

В ході апеляційного провадження Банк не довів чим саме було порушено право Банку при укладанні сторонами по справі договору купівлі-продажу№333 від 17.09.2016 року. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 року по справі №912/3966/15 суд припинив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Банку відповідно ч.і ст.80 ГПК України, оскільки ПАТ "Державний ощадний банк України не є стороною в даній справі та не є учасником правовідносин, що виникли між сторонами спору.

Відповідно до ч. З ст. 35 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Жодна з зазначених позивачем підстав - договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; метою укладання договору є доведення відповідача 1 до банкрутства; сторонами договору не вчинялися заходи позасудового врегулювання спору, на думку відповідача-1, не доведено позивачем, як законна підстава для визнання правочину недійсним в розумінні ст.215 ЦК України.

Відповідач-1 також заперечує проти задоволення клопотання позивача про залучення для участі у справі арбітражного керуючого ОСОБА_6 якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача 2 ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», якого призначено розпорядником майном боржника у справі про банкрутство ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», виходячи із такого. Рішення суду, винесене за результатами розгляду даного позову, не може вплинути на права та обов'язки арбітражного керуючого ОСОБА_6 - розпорядника майном боржника (відповідача 2 ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест»), так як таке рішення суду буде стосуватися лише господарських правовідносин сторін за спірним договором - відповідачів по справі.

Відповідач-1 в судовому засіданні 09.08.2016р. усно заперечив проти задоволення клопотання позивача, що надійшло до суду 08.08.2016р. про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні 09.08.2016р. Вважає таке клопотання необгрунтованим, так як позивач має декількох представників, що можуть буди в судовому засіданні по данній справі..

Відповідач- 2 позов не визнає, так як вважає його необгрунтованим та безпідставним з огляду на наступне..

Ст. 2 ГПК України передбачає, що господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 р. передбачено, що відповідно до ст. 215 та ст. 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Оскільки ПАТ "Державний ощадний банк України" не є учасником правовідносин, що виникли між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, його права і законні інтереси вказаним договором купівлі-продажу № 333 від 17.09.2014 р. не порушені.

Так, Позивач не навів достатньо обґрунтованих доводів щодо порушення його прав через укладення 17.09.2014 р. вказаного договору купівлі-продажу та позбавлення можливостей задоволення Банком своїх вимог, так як згідно ч. 9 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» погашення вмог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Крім того, позивач не вказує підстави визнання недійсним договору купівлі-продажу № 333 від 17.09.2014 р. , посилаючись в позовній заяві на ч. 1 ст. 203 та ст. 215 ЦК України та не враховує Правові позиції Верховного Суду України, висловлені в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14.

Позивачем, за твердженням відповідача-2, не довів суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки за спірним договором.

Відповідач-2 також заперечує проти задоволення клопотання позивача про залучення для участі у справі арбітражного керуючого ОСОБА_6 якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача 2 ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», якого призначено розпорядником майном боржника у справі про банкрутство ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», так як рішення суду, винесене за результатами розгляду даного позову, не може вплинути на права та обов'язки арбітражного керуючого ОСОБА_6 - розпорядника майном боржника (відповідача 2 ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест»), оскільки відноситься тільки до господарських правовідносин сторін за спірним договором. Крім того, у цієї особи немає юридичного інтересу у даній справі.

В поясненнях від 11.07.2016р. відповідач-2, на спростування доводів позивача стосовно укладення договору купівлі-продажу від 17.09.2014р. на суму 1168000 грн. директором відповідача 2 з перевищенням своїх повноважень згідно вимог п. 6 ст. 19 статуту ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», надав протокол зборів учасників товариства від 29.07.2014р., рішенням якого уповноважено директора ОСОБА_7 підписати з ПП «Агрокапітал» договір купівлі-продажу насіння соняшнику в кількості 300 тон за ціною не більше 4100 грн. за тону.

Заперечує також проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи в судовому засіданні 09.08.2016р., в зв'язку з його безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд після оголошеної в засіданні суду 09.08.2016р. перерви до 09.08.2016р. до 16:30 год. ,

В С Т А Н О В И В:

Між відповідачами 17.09.2014р. укладено договір купівлі-продажу № 333 . Пунктом 2.1 цього договору сторони узгодили строк поставки товару на протязі 30-ти календарних днів з моменту проведення оплати згідно пункту 6.1 даного Договору. Поставка товару здійснюється за рахунок Продавця.

Пунктом 6.1 Договору було передбачено, що Покупець сплачує за Товар у безготівковій формі у вигляді 100% попередньої оплати шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця протягом 5-ти банківських днів, починаючи з дня виставлення рахунку.

Згідно із виставленими Відповідачем 1 рахунками № 12 від 17.09.2014, № 13 від 17.09.2014 Відповідач 2 платіжними дорученнями № 58 від 17.09.2015 на суму 440 000 грн, № 59 від 17.09.2015 728 000,00 грн перерахував Відповідачу 1 1 168 000,00 грн як попередню оплату за товар.

Повноважність керівника відповідача-2 ( ОСОБА_7 - до 11.11.2015р.) на укладення зазначеного договору від 17.09.2014р. підтверджено статутом ТОВ спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест" (ст. 16) та протоколом зборів учасників товариства від 29.07.2014р., рішенням якого уповноважено директора ОСОБА_7 підписати з ПП «Агрокапітал» договір купівлі-продажу насіння соняшнику в кількості 300 тон за ціною не більше 4100 грн. за тону.

У зв'язку з непоставкою товару ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест» звернулося із позовом до господарського суду про стягнення сплаченої попередньої плати за договором від 17.09.14р. з ПП"Агрокапітал".

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2015 у справі № 912/3966/15, стягнуто з ПП "Агрокапітал" на користь ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест» 1168000 грн.

Позивач вважає, що зазначене рішення суду є підставою для можливого порушення провадження у справі про банкрутство ПП "Агрокапітал", а отже, на думку позивача, штучно створить ситуацію та перешкодить поверненню Банку кредиту ПП "Спецзовнішкомплект" згідно договору N 5 від 07.10.2011р., на забезпечення виконання якого між Банком та ПП "Агрокапітал" 22.05.13р. укладено іпотечний договір, а 10.10.2013р. між Банком та ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест» укладено договір застави майна.

Свої вимоги позивач, з посиланням на ст. 16, ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України, ст. 20, ст. 175 Господарського кодексу України .

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Так, ст. 203 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. До таких умов відносяться: законність змісту правочину, наявність в особи, яка його вчиняє, необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину, відповідність форми вчинення правочину вимогам закону, певна спрямованість правочину.

Згідно зі ст. 215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом але одна із сторін або інші заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом такий правочин може бути визнано судом недійсним.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено. якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами ст. 1 і ст. 2 ГПК України. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки

За ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст. 2 ГПК України передбачає, що господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 р. передбачено, що відповідно до ст. 215 та ст. 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

ПАТ "Державний ощадний банк України" не є учасником правовідносин, що виникли між Відповідачем 1 та Відповідачем 2.

Разом з тим, позивач не навів достатньо обґрунтованих доводів щодо порушення його прав укладеним між відповідачами договором від 17.09.2014р.

Зазначена спірна угода укладена повноважними представниками сторін, що підтверджено статутом відповідача-2 та протоколом зборів учасників товариства від 29.07.2014р., рішенням якого уповноважено директора ОСОБА_7 підписати з ПП "Агрокапітал" відповідний договір.

За твердженням позивача стосовно того, що відповідач 1 не мав на меті поставити товар відповідачу 2, оскільки метою укладення договору було довести відповідача 1 до банкрутства, є лише припущенням позивача, належними доказами не підтверджено.

Не вчинення сторонами договору заходів позасудового врегулювання спору, не є такими доказами.

Той факт, що кінцевим беніфіціарним власником ПП «Агрокапітал» та ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 б , без надання доказів наявності в установленому законом порядку вини осіб, не є доказом доведення підприємствства до банкрутства.

Згідно ч. З ст. 35 ГПК України, зазначені обставини, що встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2015 у справі № 912/3966/15 досліджені господарські правовідносини згідно спірного договору від 17.09.2014р. між відповідачами та стягнуто з ПП "Агрокапітал" на користь ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест» 1168000 грн.

Твердження позивача стосовно того, що зазначеним рішенням суду штучно створюються підстави для банкрутства ПП "Агрокапітал", не обгрунтовані та безпідставні та не є доказами обставин, за наявності яких спірний договір укладений з порушенням вимог закону.

Крім того, зазначеним рішенням суду встановлено виконання спірного договору однією особою, що, з врахуванням наведених норм права, позбавляє суд права вважати такий договір фіктивним та таким, що не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі арбітражного керуючого ОСОБА_6 в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача 2 ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», якого призначено розпорядником майном боржника у справі про банкрутство ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест», необхідно відмовити. виходячи із такого.

Згідно із ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що треті особи, які не, заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Рішення суду, винесене за результатами розгляду даного позову, не може вплинути на права та обов'язки арбітражного керуючого ОСОБА_6 - розпорядника майном боржника (відповідача 2 ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-Інвест»), так як його повноваження регламентовані Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і не стосуються господарських правовідносин сторін за спірним договором.

Клопотання позивача, що надійшло до суду 08.08.2016р. про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні, оскільки представник позивача, який супроводжує дану справу, братиме участь у судовому засіданні у Вищому господарському суду України, задоволенню не підлягає, враховуючи таке.

За ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання.

Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі

Із матеріалів справи вбачається, що позивач має декількох представників, повноваження яких на участь у справі визначена довіреностями, що містяться у матеріалах справи. Крім того, ухвалою суду від 11.07.2016р. продовжено строк вирішення спору у справі № 912/2156/16. на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено до 09.08.2016 на 11:40 год. та зобов'язано сторони подати суду до 05.08.2016 р. згоду чи спростування позиції інших сторін. Явка представників сторін в судове засідання 09.08.2016р. обов'язковою не визнана.

На виконання ухвали суду від 11.07.16р., яка одержана 14.07.16р., позивачем не подано будь-яких документів, судове засідання черговий раз відкладено на 09.08.16р., що свідчить про закінчення строку розгляду справи, передбаченого ст. 69 ГПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на відсутність порушеного права чи охоронюваного законом інтересу позивача укладенням відповідачами спірного договору від 17.09.2014р. а також відсутність будь-яких належних та допустимих доказів укладення спірної угоди з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання її недійсною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 27, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені заяви № б/н від 14.06.16 р. ПАТ "Державний Ощадний банк України" про залучення арбітражного керуючого ОСОБА_8 в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - 2 ТОВ "Ай.Ті.Джі-Інвест"- відмовити.

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

4. Примірник ухвали суду направити позивачеві ПАТ "Державний Ощадний банк України"(01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г), відповідачам: ПП Фірма "Агрокапітал"(27500 м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3), ТОВ спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест"(27500, м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3), арбітражному керуючому ОСОБА_6Ю(м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 44, оф.33).

Повне рішення складено 12.08.2016р

Суддя Л. В. Деревінська