ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.16р. Справа № 904/4045/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «СВТ-Сервіс», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЧ», м. Дніпропетровськ

про стягнення 67 899 грн. 85 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 21.03.2016р. № б/н;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 01.07.2016р. №б/н.

ОСОБА_3 - представник, дов. від 12.07.2016р. №01 (був присутній у судовому засіданні 12.07.2016р.);

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 74 260 грн. 78 коп., що складає 63 740 грн. 78 коп. заборгованості, що виникла внаслідок невиконання робіт відповідно до умов договору від 06.06.2013р. №7 та 10 520 грн. 00 коп. - неустойки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що: - між сторонами спору виникли договірні відносини на підставі договору від 06.06.2013р. №7; згідно банківських виписок ТОВ «БК «СВТ-Сервіс» було перераховано ТОВ «СІЧ» на виконання договору 104 927 грн. 00 коп., але послуг отримано на 41 186 грн. 22 коп.; - в межах виконання договірних зобовязань та на виконання другого розділу договорів, Покупцем здійснено 100% передоплату послуг/товару, але в порушення умов договору №7 послуги/товар не був поставлений у належному обсягу.

В уточненні позовних вимог (вх. №43545/16 від 12.07.2016р.) позивач просить стягнути з відповідача 67 899 грн. 85 коп., що складає 63 740 грн. 78 коп. - збитків, що виникли внаслідок невиконання робіт за договором від 06.06.2013р. №7 та 4 159 грн. 07 коп. - пені.

Частиною 4 статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог; до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "уточнення" позовних вимог і т.п. (пункт 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"), а розгляд справи по суті розпочато у судовому засіданні 12.07.2016р., суд вважає, що заявою, поданою до початку судового засідання, позивачем фактично було змінено предмет позову та зменшено розмір позовних вимог.

Відповідач у відзиві (вх. №44359/16 від 14.07.2016р.) на позов просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що: - договірні зобов'язання виконувались відповідачем належним чином, у відповідності з проектно-кошторисною документацією, затвердженою відповідачем, будівельними нормами та в визначені договорах підряду строки; - жодних претензій щодо якості виконаних монтажних робіт стороною позивача не заявлялися; - підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта; - обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт, негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника; - позивач протягом шестимісячного строку від дня, коли зобов'язання відповідачем мало бути виконано, не скористався своїм правом застосувати до відповідача штрафні санкції у вигляді штрафу, тому на момент звернення з позовом до суду позивач не має право застосовувати та нараховувати вказані штрафні санкції у зв'язку з пропуском шестимісячного строку; - для нарахування пені застосовується строк у шість місяців, а для її стягнення позовна давність в один рік; - законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного; - позивач безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки, отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи; - факсимільним листом від 03.09.2014р. позивач підтвердив виконання робіт та надав суми для підписання остаточних актів виконаних робіт, але в подальшому від підписання актів виконаних робіт відмовився, про що було зроблено запис на актах одноособово відповідачем; - платіжні доручення та виписки по рахунку жодним чином не підтверджують тих обставин, що відповідачем не виконано монтажні роботи на суму 63 740 грн. 00 коп.

Відповідач у додаткових поясненнях (вх. №47820/16 від 01.08.2016р.) до відзиву на позов зазначає: - згідно виписки по рахунку ТОВ «БК «СВТ-Сервіс» призначенням платежу зазначено «Плата за роботи згідно Договору №7 від 06.06.2013р.»; - умовами Договору та наявними платіжними дорученням не вбачається, що кошти, які отримано відповідачем, були авансовим платежем, ці кошти були отримані виключно за виконані роботи по Договору №7 від 06.06.2013р.; - відповідач протягом часу виконання робіт надавав позивачу акти, але останній зловживаючи своїм становищем замовника, акти не повертав, та не сплачував кошти по виконаним роботам, на підставі чого акти були підписані відповідачем одноособово; - протягом всього часу зауважень, претензій по виконанню робіт або будь-якої аргументованої відмови від договору чи робіт від позивача не поступало; - позивачем не надано жодного належного доказу, що відповідачем було отримано аванс за роботу, а також не доведено, що виконані роботи по договору №7 від 06.06.2013р. виконувалися сторонніми організаціями; - зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення; - ураховуючи, що доказів визнання укладеного правочину недійсним або його розірвання не надано, відповідач вважає безпідставністю посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін та третьої особи заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2013р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «СВТ-Сервіс», як замовником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЧ», як підрядником, був укладений договір підряду №7 (надалі Договір), за умовами пункту 1.1 якого підрядник зобовязується за дорученням замовника виконати роботи по монтажу внутрішніх мереж водопроводу та каналізації по обєкту «Житловий будинок (1-а черга) по вул. Шолохова (АНД район) в районі будинку №39 у м. Дніпропетровську.

Найменування, види та обсяги робіт, що зобовязується виконати підрядник, визначаються в локальному кошторисі, що є невідємною частиною Договору та виконуються згідно проектної документації (п. 1.2 Договору).

У розділі 2 Договору сторонами узгоджено строки та порядок виконання робіт, а саме підрядник розпочинає виконання робіт впродовж 5-ти робочих днів після підписання договору (пункт 2.2.1 Договору), тобто з 13.06.2013р.; закінчення всього обсягу робіт, згідно пункту 1.1 Договору впродовж 14 робочих днів від початку робіт, зазначеному в пункті 2.2.1 даного договору (пункт 2.2.2 Договору), тобто 03.07.2013р.

Згідно пункту 3.1 Договору загальна вартість робіт за даним договором визначається відповідно до кошторисів та становить 148 322 грн. 68 коп.; в тому числі ПДВ 20% 24 720 грн. 45 коп.

Як вбачається в подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду від 20.06.2013р. №1, відповідно до умов якої замовник доручає, а підрядник зобовязується виконати додаткові роботи по монтажу внутрішніх мереж водопроводу та каналізації по обєкту «Житловий будинок (1-а черга) по вул. Шолохова (АНД район) в районі будинку №39 у м. Дніпропетровську» (пункт 1); вартість виконання додаткових робіт складає: 33 494 грн. 46 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 5 582 грн. 41 коп. (пункт 2); найменування та обсяг додаткових робіт, а також перелік необхідних матеріалів указано у відповідному кошторисі, що додається до цієї додаткової угоди (пункт 3); строк виконання додаткових робіт 5 робочих днів з дня підписання цієї додаткової угоди (пункт 4); по всім іншим питанням, не передбаченим цією додатковою угодою сторони керуються умовами договору №7 від 06.06.2013р. (пункт 5).

Отже, загальна вартість робіт за Договором, з урахуванням додаткових, становить 181 817 грн. 14 коп.

Відповідно до пункту 3.3 Договору фінансування робіт здійснюється замовником наступному порядку: оплату виконаних робіт замовник здійснює впродовж 5-ти банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт (форми КБ-2В, КБ-3); оплата здійснюється у безготівковій формі, на банківський рахунок підрядника.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що договірна вартість, яка визначена в пункті 3.1 Договору може бути змінена за погодженням сторін у таких випадках: при внесенні змін до обсягів і складу робот, при зупинці робіт з причин, залежних від замовника, при введенні нових нормативних актів, що впливають на вартість будівництва, при істотних відхиленнях фактичних умов виробництва від проектних.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до виконання сторонами зобовязань за цим договором (пункт 11.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем відповідно до умов Договору було виконано, а позивачем прийнято роботи на загальну суму 41 186 грн. 22 коп., про що свідчать підписані сторонами та скріплені печатками підприємств акти від 28.06.2013р. приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013р., у тому числі:

- ОСОБА_1 № 1 на суму 33 494 грн. 46 коп. (всього 44 813 грн. 70 коп. за вирахуванням зворотних сум вартості матеріальних ресурсів 11 319 грн. 24 коп.);

- ОСОБА_1 № 2 на суму 1 022 грн. 40 коп. (всього 1 794 грн. 35 коп. за вирахуванням зворотних сум вартості матеріальних ресурсів 771 грн. 95 коп.);

- ОСОБА_1 № 3 на суму 6 669 грн. 36 коп. (всього 12 710 грн. 90 коп. за вирахуванням зворотних сум вартості матеріальних ресурсів 6 041 грн. 54 коп.).

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем вказані роботи були оплачені у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення від 01.07.2013р. №54 на суму 1 022 грн. 40 коп., від 01.07.2013р. №55 на суму 6 669 грн. 36 коп. та від 02.07.2013р. №58 на суму 33 494 грн. 46 коп.;

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем в порушення пункту 3.4 Договору було перераховано відповідачу 12.06.2013р., 13.06.2013р. та 08.08.2013р. грошові кошти у сумі 63 740 грн. 78 коп., що підтверджується платіжними дорученнями відповідно зазначених дат №2316 на суму 30 000 грн. 00 коп., №39 на суму 13 740 грн. 78 коп. та. №93 на суму 20 000 грн. 00 коп.

В графі «призначення платежу» вищенаведених платіжних доручень зазначено, що кошти за ними перераховано як плату за роботи/виконані роботи згідно договору №7 від 06.06.2013р.

Частиною 1 статті 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач вважає, що після перерахування відповідачу грошових коштів у сумі 63 740 грн. 78 коп. відповідачем позивачу було заподіяно збитки; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Оскільки позивачі і відповідач є субєктами господарювання, то господарські відносини між ними регулюються також і Господарським кодексом України.

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, у відповідності до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України, включаються:- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; - додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; - неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; - матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Виходячи з загальних принципів цивільного права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки; 2) наявності збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобовязань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.12.2010р. у справі № 06/113-38, від 04.07.2011р. у справі № 51/250.

Статтю 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Проте, позивачем, не доведено повного складу цивільного правопорушення у діях відповідача, необхідного для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, не доведено вини відповідача у перерахуванні йому позивачем суми 63 740 грн. 78 коп.

Також відповідно до частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження відмови позивача від договору підряду, позивачем таких доказів не надано.

Відповідачем до матеріалів справи надані акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за договором підряду від 06.06.2013р. №7 на загальну суму 236 827 грн. 44 коп., які підписані з боку відповідача із зазначенням в них у порядку статті 882 Цивільного кодексу України про відмову позивача від підписання.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що здача-прийняття робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт; підрядник впродовж 3-х робочих днів після закінчення робіт підписує акт виконаних робіт (форми КБ-2В, КБ-3) і надає його на підпис замовнику; замовник впродовж 3-х робочих підписує акт виконаних робіт і повертає його підряднику.

Згідно пункту 6.2 Договору замовник в разі зауважень щодо якості виконаних робіт та/чи не проведення підрядником робіт по належному прибиранню обєкту замовник акт не підписує, а у той же 3-х денний строк направляє підряднику мотивовану відмову від приймання робіт з письмовими зауваженнями та вказує строк на усунення недоліків. У випадку аргументованої відмови замовника від підписання акту, сторонами складається двосторонній акт із перерахуванням необхідних доробок і термінів їх виконання (пункт 6.3 Договору).

З огляду на неналежне виконання позивачем зобовязань за Договором щодо здійснення розрахунків, вина відповідача у понесенні позивачем витрат у сумі 63 740 грн. 78 коп. відсутня.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі 4 159 грн. 07 коп., то вона є також безпідставною, виходячи з наступного.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У пункті 8.3 Договору встановлено, що у разі порушення підрядником термінів виконання робіт, передбачених даним договором, в тому числі здачу в експлуатацію замовнику, він сплачує замовнику штрафну неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт, по певному етапу, строки виконання якого порушені згідно графіку, за кожний день затримки виконання робіт.

Відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно розрахунку пеня (неустойка) за порушення термінів виконання робіт на суму 63 740 грн. 78 коп. за період з 04.07.2013р. по 02.01.2014р. становить 4 159 грн. 07 коп.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування строку позовної давності, яка обґрунтована спливом строку позовної давності, щодо позовних вимог в частині стягнення пені.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання.

За приписами частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до положень статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

В даному випадку перебіг строку позовної давності починається 04.07.2013р. і закінчується 04.07.2014р.

Як вбачається позивачем позовну заяву до господарського суду подано 19.05.2016р., тому на момент предявлення позову строк позовної давності щодо стягнення пені закінчився.

Згідно із частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення пені.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України

„08„ серпня 2016р.