ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р.Справа № 5017/3700/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників учасників судового процесу:

від прокуратури ОСОБА_1 за посвідченням від 07.09.2015 року №035497;

від Міністерства оборони України м. Київ ОСОБА_2 за довіреністю від 25.12.2015 року № 220/770/д;

від Білгород Дністровської квартирно експлуатаційної частини району не зявився;

від Фермерського господарства "Таврія К", с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3 за довіреністю від 03.02.2016 року;

від Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, с.м.т. Тарутине, Одеська область ОСОБА_4 за довіреністю від 15.12.2015 року №01/01-17/2028;

від Кабінету Міністрів України ОСОБА_5 за довіреностями від 28.12.2015 року №907/9/32-15, від 04.01.2016 року №03-39/22,

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Таврія К", с.Миколаївка Тарутинського району Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року

у справі № 5017/3700/2012

за позовом заступника Білгород Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України м. Київ; Білгород Дністровської квартирно експлуатаційної частини району;

до відповідачів: Фермерського господарства "Таврія К", с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області; Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, с.м.т. Тарутине, Одеська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Кабінету Міністрів України

про визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року заступник Білгород Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України м. Київ та Білгород Дністровської квартирно експлуатаційної частини району до Фермерського господарства „Таврія К та Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Фермерським господарством „Таврія К від 28.12.2007 року, обєкт оренди земельна ділянка площею 450 га; витребувати з чужого незаконного володіння з володіння Фермерського господарства „Таврія К за договором оренди від 28.12.2007 року обєкт оренди земельну ділянку площею 450 га.

Заступник Білгород Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері 30.01.2013 року доповнив свої позовні вимоги вимогами про:

- визнання незаконним та скасування розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 18.09.2006 року №353/А-2006 „Про надання згоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди із земель запасу Веселодолинської сільської ради в частині надання згоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди Фермерському господарству „Таврія К ;

- визнання незаконним та скасування розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 28.12.2007 року №398/А-2007 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю „Тіса, Відкритому акціонерному товариству „Чапаєва, Фермерському господарству „Таврія К, Фермерському господарству „Колос 2006, Товариству з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_5 Юг, Відкритому акціонерному товариству „Калініна, Приватному підприємству „Фетіца, Приватному підприємству „Роман на умовах оренди із земель запасу Веселодолинської сільської ради в частині затвердження Фермерському господарству „Таврія К проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок із земель запасу Веселодолинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачі Фермерському господарству „Таврія К земельної ділянки площею 450,00 га ріллі в довгострокову оренду строком на 49 років;

- визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року, обєкт оренди земельна ділянка площею 450 га, укладеного між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Фермерським господарством „Таврія К;

- зобовязання Фермерського господарства „Таврія К та Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області с.м.т. Тарутине, Одеська область повернути Міністерству оборони України земельну ділянку площею 450 га вартістю 1 483 020 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.04.2013 року у справі №5017/3700/2012 (суддя Власова С.Г.) у позові відмовлено.

ОСОБА_6 Одеського апеляційного господарського суду від 25.06.2013 року у справі №5017/3700/2012 (головуючий суддя Туренко В.Б., судді Бандура Л.І., Поліщук Л.В.) рішення господарського суду Одеської області від 29.04.2013 року у справі №5017/3700/2012 залишено без змін.

ОСОБА_6 Вищого господарського суду України від 23.10.2013 року у справі №5017/3700/2012 (головуючий суддя Кравчук Г.А., судді Мачульський Г.М., Полянський А.Г.) постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.06.2013 року у справі №5017/3700/2012 та рішення господарського суду Одеської області від 29.04.2013 року у справі №5017/3700/2012 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

За результатами нового розгляду рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 (суддя Степанова Л.В.) частково задоволено позов Заступника Білгород Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород - Дністровської квартирноексплуатаційної частини району до Тарутинської райдержадміністрації Одеської області та Фермерського господарства Таврія К про визнання недійсним договору оренди землі та витребування земельної ділянки; визнано недійсним договір оренди землі від 28.12.2007 року, укладений між Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області та Фермерським господарством Таврія К, в решті позову відмовлено.

ОСОБА_6 Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 року у справі №5017/3700/2012 (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Жеков В.І.) рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 залишено без змін.

ОСОБА_6 Вищого господарського суду України від 20.08.2014 року у справі №5017/3700/2012 (головуючий суддя Полянський А.Г., судді Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.) постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 року у справі №5017/3700/2012 та рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 в частині відмови в позові скасовано, справу в цій частині передано до господарського суду Одеської області, в іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 року у справі №5017/3700/2012 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2014 року у справі № 5017/3700/2012 (суддя Погребна К.Ф.) залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.10.2014 року у справі № 5017/3700/2012 (суддя Погребна К.Ф.) було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до одержання судом результатів судової експертизи.

17.01.2015 року до господарського суду Одеської області від Фермерського господарства „Таврія-К надійшла заява про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року по справі №5017/3700/2012 за нововиявленими обставинами в порядку, передбаченому статтями 112-114 Господарського процесуального кодексу України. В обґрунтування вказаної заяви Фермерське господарство „Таврія-К зазначає, що підставою задоволення позовних вимог прокурора у даній справі стало скасування рішенням господарського суду Одеської області від 30.07.2013 року у справі № 916/876/13 розпорядження райдержадміністрації від 28.12.2007 року № 398/А-2007, яким Фермерському господарству „Таврія-К затверджено проект землеустрою та надана в оренду спірну земельна ділянка та на підставі якого було укладено договір оренди земельної ділянки площею 450 га від 28.12.2007 року між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області і Фермерським господарством „Таврія-К, але заявник вважає, що це рішення є чинним з огляду на наявність інших судових рішень по іншим справам.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.01.2015 року у справі № 5017/3700/2012 (суддя Петров В.С.) відкладено вирішення питання про прийняття до провадження заяви Фермерського господарства „Таврія-К про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року по справі №5017/3700/2012 до повернення справи з експертної установи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.01.2015 року у справі № 5017/3700/2012 (суддя Петров В.С.) прийнято заяву Фермерського господарства „Таврія-К про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року по справі №5017/3700/2012.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.02.2015 року у справі № 5017/3700/2012 (суддя Петров В.С.) заяву Фермерського господарства „Таврія-К" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі 5017/3700/2012 задоволено, рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі 5017/3700/2012 скасовано в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року, у задоволенні позовних вимог Заступника Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області та Фермерського господарства "Таврія-К", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, про визнання недійсним договору оренди землі відмовлено.

ОСОБА_6 Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року у справі № 5017/3700/2012 (головуючий суддя Мирошниченко М.А., судді Воронюк О.Л., Лашин В.В.) рішення господарського суду Одеської області від 18.02.2015 року у справі № 5017/3700/2012 залишено без змін.

ОСОБА_6 Вищого господарського суду України від 03.09.2015 року у справі № 5017/3700/2012 (головуючий суддя Бакуліна С.В., судді Фролова Г.М., Яценко О.В.) постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року у справі № 5017/3700/2012 та рішення господарського суду Одеської області від 18.02.2015 року у справі № 5017/3700/2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року у справі № 5017/3700/2012 (головуючий суддя Літвінов С.В., судді Зайцев Ю.О., Смелянець Г.Є.) у задоволенні заяви Фермерського господарства "Таврія К" про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року за нововиявленими обставинами відмовлено, рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року залишено без змін.

Фермерське господарство "Таврія К", с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року у справі № 5017/3700/2012 скасувати, рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року за нововиявленими обставинами скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Білгород-Дністровського прокурора у вказаній частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

03.08.2016 року та 10.08.2016 року від Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області надійшли пояснення на апеляційну скаргу, які судовою колегією залучені до матеріалів справи.

04.08.2016 року від Кабінету Міністрів України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити ухвалу господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року у справі № 5017/3700/2012 без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Таврія К", с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області без задоволення. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

15.08.2016 року від Фермерського господарства "Таврія К", с.Миколаївка Тарутинського району Одеської області надійшли пояснення, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

16.08.2016 року від Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

17.08.2016 року від прокуратури надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких просять суд залишити ухвалу господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року у справі № 5017/3700/2012 без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Таврія К", с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області без задоволення. Судовою колегією заперечення долучено до матеріалів справи.

У звязку з відпусткою судді-учасника колегії ОСОБА_7 було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Лисенко В.А., Ярош А.І.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники сторін та третьої особи підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги. Представник Білгород-Дністровської квартирно - експлуатаційної частини району до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 08.08.2016 року. Про причину неявки суд не повідомив, своїми процесуальними правами, передбаченими статтями 22, 27 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін і третіх осіб не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями присутніх представників сторін і третьої особи, а повний текст постанови направляється учасникам судового процесу в установленому порядку.

Згідно з частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а висновок, викладений в ухвалі господарського суду від 29.06.2016 року, відповідає вимогам чинного законодавства України, але за мотивами, викладеними у постанові апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Порядок перегляду судових рішення за нововиявленими обставинами регулюється Розділом ХІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. Статтею 112 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У пунктах 2 та 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" від 26.12.2011 року №17 зазначено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Фермерське господарство "Таврія К", с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області в заяві про перегляд рішення господарського суду від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 за нововиявленими обставинами зазначає, що рішення суду по цій справі в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року слід скасувати за нововиявленими обставинами. Такою обставиною скаржник визначив, зокрема, факти, встановлені в постанові Вищого господарського суду України від 10.12.2014 року у справі № 916/876/13.

Одночасно з цим, в рішенні суду першої інстанції по даній справі зазначено, що договір оренди земельної ділянки площею 450 га від 28.12.2007 року підлягає визнанню недійсним, оскільки рішенням господарського суду Одеської області від 30.07.2013 року у справі № 916/876/13 було визнано недійсним розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 28.12.2007 року №398/А-2007. Апеляційний господарський суд погодився з таким висновком суду першої інстанції, про що зазначено у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 року у справі № 5017/3700/2012, яка була в цій частині залишена без змін касаційною інстанцією.

Під час тривалого розгляду даної справи, справа №916/876/13 була переглянута судами апеляційної та касаційної інстанцій неодноразово. Остаточно постановою Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №916/876/13 була скасована постанова Вищого господарського суду України від 23.03.2016 року та залишена без змін постанова Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року, якою рішення господарського суду Одеської області від 30.09.2015 року у справі №916/876/13 скасовано та відмовлено Білгород Дністровському прокурору з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері у задоволенні позову в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород Дністровської квартирно експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження від 28.12.2007 року №398/А-2007.

Верховний Суд України дійшов висновку, що розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації № 398/А-2007 є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, а відтак його скасування не породжує наслідків для орендарів земельних ділянок, оскільки у таких осіб виникло право володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Судова колегія зазначає, що на момент розгляду заяви Фермерського господарства "Таврія К", с.Миколаївка Тарутинського району Одеської області про перегляд рішення господарського суду від 27.03.2014 року у справі № 5017/3700/2012 та винесення оскарженої ухвали місцевим господарським судом, вищевказаної постанови Верховного Суду України у справі №916/876/13 ще не існувало, тому мотиви суду першої інстанції щодо недоведення заявником факту наявності обставин, що визначені процесуальним законом у якості нововиявлених, були вірними. Ця обставина зявилась тільки після подання заявником апеляційної скарги, в якій також не наведено інших підстав для скасування оскарженої ухвали. В додаткових поясненнях до апеляційної скарги скаржник, з посиланням на наявність цього документу по справі №916/876/13, виклав нову підставу, як нововиявлену обставину для перегляду рішення суду першої інстанції по даній справі в частині, що набрала законної сили.

Відповідно до положень статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд повторно розглядає матеріали господарської справи. Беручи до уваги фактичний зміст обставин, те, що постанова Вищого господарського суду України у справі №916/876/13 була скасована Верховним Судом України, судова колегія дійшла висновку, що слід взяти до уваги обставини по даній справі з урахуванням вищевказаної постанови Верховного Суду України і мотиви, викладені в оскарженій ухвалі, є помилковими, але це не призвело до прийняття місцевим господарським судом невірного висновку при винесенні ухвали, оскільки при даних обставинах є правильним висновок суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року за нововиявленими обставинами, але з інших підстав, визначених судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

ОСОБА_6 народних комісарів УРСР від 18.12.1945 року №2002/063 "Об отводе 20000 гектаров земли на территории Бородинского, Тарутинского и Саратского районов Измаильской области для организации окружного артполигона ОДВО" постановлено відвести на території Бородинського, Тарутинського та Саратського районів Ізмаїльської області під окружний артилерійський полігон Одеського військового округу 20000 га землі в межах схеми, що додається.

ОСОБА_6 Ізмаїльського обласного виконавчого комітету і бюро обкому КП/б/У від 12.02.1946 року №53/9-ОП «О порядке передачи в натуре земель Одесскому Военному Округу для учебного артилерийского лагеря под полигон, согласно постановлению СНК УССР от 18.ХІІ.1945 года за №2002/063", затверджено перелік організаційних заходів, необхідних для здійснення в натурі передачі земель Одеському військовому округу та переселення в зв'язку з цим селянських господарств.

Рішенням звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконавчого комітету від 10.06.1946 року №7 "Об утверждении акта областной комиссии по передаче земель под артилерийский полигон Одесскому Военному Округу" затверджено акт обласної комісії від 10.06.1946 року про передачу земельної ділянки площею 23600 га під учбовий артилерійський полігон Одеського військового округу.

Тарутинською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження від 05.05.2005 року №101/А-2005, яким вилучено земельну ділянку площею 23943 га, що була надана для організації загально-військового полігону і розташована на території Веселодолинської сільської ради, та переведено її у землі запасу Веселодолинської сільської ради. 14.12.2005 року Тарутинською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №368/А-2005, яким внесено зміни до пункту 1 вищевказаного розпорядження зміни, зокрема, припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 23253,17 гектарів, яка була надана для організації загально-військового полігону і розташована на території Веселодолинської сільської ради, та переведено її у землі запасу Веселодолинської сільської ради.

ОСОБА_6 Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 року у справі №2-а-3436/08/1570 визнано протиправним та скасовано розпорядження Тарутинської райдержадміністрації Одеської області від 05.05.2005 року №101/А-2005 „Про використання земель Тарутинського загальновійськового полігону" та пункт 1 розпорядження від 14.12.2005 року №368/А-2005 „Про внесення змін до деяких розпоряджень голови райдержадміністрації щодо урегулювання земельних відносин з військовими формуваннями".

При цьому, апеляційний адміністративний суд виходив з того, що оскільки чинне на той час законодавство (Земельний кодекс УРСР 1992 року) не визначало момент, з якого особа набувала прав землекористування, право постійного землекористування у Одеського військового округу виникло згідно з постановою ОСОБА_6 народних комісарів УРСР від 1945 року та на підставі рішення Ізмаїльського облвиконкому від 1946 року. Прийнятими у подальшому Земельними кодексами (1970 року, 1990 року) було встановлено, що право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок на місцевості та видачі державного акту, що посвічує відповідне право. Але, з урахуванням принципу дії законів у часі, вказані нормативно-правові акти поширювали свою дію на відносини, що виникли після набрання ними чинності. Як Земельний кодекс УРСР 1970 року, так і Земельний кодекс України 1990 року серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не передбачали не оформлення або не переоформлення раніше наданих прав. Поряд з цим апеляційний адміністративний суд послався на рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі № 1-17/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), в якому зазначено, що юридичні особи з підстави непереоформлення права постійного землекористування на право власності або право користування землею не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою.

Розпорядженням Тарутинської райдержадміністрації Одеської області від 28.12.2007 року №398/А-2007 Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення Товариству з обмеженою відповідальністю Тіса, Відкритому акціонерному товариству ім.Чапаєва, Фермерському господарству Таврія-К, Фермерському господарству Колос-2006, Товариству з обмеженою відповідальністю Мазур-ЮГ, Відкритому акціонерному товариству Калініна, Приватному підприємству Фетіца, Приватному підприємству Роман земельних ділянок на умовах оренди із земель запасу Веселодолинської сільської ради затверджено подані зазначеними субєктами господарювання проекти землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок із земель запасу Веселодолинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; передано, зокрема Фермерському господарству Таврія-К земельну ділянку площею 450 га ріллі в довгострокову оренду строком на 49 років; зобовязано керівників вищезазначених юридичних осіб укласти договори оренди землі з районною державною адміністрацією.

На підставі Тарутинської райдержадміністрації Одеської області від 28.12.2007 року №398/А-2007між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Фермерським господарством ТавріяК 28.12.2007 року було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Тарутинська райдержадміністрація (орендодавець) надала, а Фермерське господарство Таврія-К (орендар) прийняло у строкове (строком на 49 років) платне користування земельну ділянку загальною площею 450 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території Веселодолинської сільської ради Тарутинського району.

Із змісту затвердженого вказаним розпорядженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Фермерському господарству «Таврія-К» вбачається, що передана останньому в оренду земельна ділянка відведена за рахунок земель колишнього Тарутинського полігону.

За змістом статей 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 116 Конституції України наділено Кабінет Міністрів України повноваженням здійснювати управління державною власністю відповідно до закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель є завданням земельного законодавства, а саме Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Статтею 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом "б" частини 3 статті 84 Земельного кодексу України визначено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі оборони, крім земельних ділянок під об'єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення. Відповідно абзацу 3 частини пятої статті 20 Земельного кодексу України, земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

За приписами статті 13 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, статей 9 та 14 Закону України Про збройні Сили України землі, закріплені за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління, а вирішення питань щодо порядку надання Збройним Силам України в управління обєктів державної власності, в тому числі земельних ділянок, відноситься до повноважень Кабінету Міністрів України.

Землі, які використовують Збройні Сили України, є державною власністю. Вони підлягають обов'язковому обліку, цільовому використанню і правильному утриманню. Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування (частина 2 статті 2 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України).

У відповідності до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" та Положення про Міністерство оборони України, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, яке наділено зокрема такими повноваженнями:

- надавати згоду або відмовляти в наданні згоди на відчуження майнових об'єктів, що відносяться до основних фондів підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони України, а також на передачу в заставу цілісних майнових комплексів підприємств, будівель та споруд, що належать до сфери управління Міноборони України, його структурних підрозділів;

- здійснювати у межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери управління Міноборони України;

- здійснювати в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил.

Повноваження щодо визначення порядку прийняття рішення про відчуження військового майна визначаються згідно з окремим нормативно-правовим актом, прийняття якого делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Положення Про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1919, повноваження субєктам підприємницької діяльності на реалізацію військового майна, яке є придатним для подальшого використання, але не може бути застосоване у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна (крім майна, зазначеного у пункті 4 цього Положення), а також цілісних майнових комплексів, у тому числі військових містечок та іншого нерухомого майна надає Кабінет Міністрів України у встановленому порядку.

Виходячи зі змісту вищезазначеного, рішення щодо відчуження військового майна приймається Кабінетом Міністрів України або Міністерством оборони України з урахуванням особливостей майна.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні докази надання Кабінетом Міністрів України або Міністерством оборони України згоди на відчуження земельної ділянки, переданої в оренду Фермерському господарству «Таврія-К», с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області. Також Міністерство оборони України не зверталося з поданням про відмову від земель оборони, що розташовані у Тарутинському районі Одеської області, зокрема, про відмову від користування земельною ділянкою Тарутинського артполігону, за рахунок земель якого передано в оренду земельну ділянку за оспореним договором оренди, а рішення стосовно відчуження спірних земельних ділянок Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України не приймалося.

Ці обставини були викладені в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року у справі № 916/876/13, яка залишена без змін постановою Верховного Суду України від 06.07.2016 року і тому по даній справі в цій частині немає нововиявлених обставин, які б можливо було зазначити як підставу для скасування вірного висновку місцевого господарського суду, викладеного в рішенні від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року. До того ж, вичерпність дії розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області і його існування автоматично не призводить до його законності та правомірності, оскільки попередніми судовими рішеннями, які набрали законної сили, при відмові у позові прокурору про визнання недійсним цього розпорядження, надано правову оцінку обставинам правомірності цього розпорядження та встановлено факт перевищення повноважень посадових осіб при наданні земельної ділянки Міністерства оборони України в оренду.

Відповідно до частини 2 статті 104 Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. В даному випадку висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду від 27.03.2014 року у справі №5017/3700/2012 в частині визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2007 року за нововиявленими обставинами є вірним, але за мотивами, викладеними в постанові Одеського апеляційного господарського суду, виходячи з норм процесуального права України щодо повторного розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом висновку, викладеного в ухвалі за мотивами суду апеляційної інстанції. Зокрема, розглянуті та відхилені судовою колегією доводи Фермерського господарства «Таврія-К» та Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області щодо нібито не дослідження судом судової практики в адміністративному та господарському судочинстві про визнання незаконними дій райдержадміністрації з припинення права користування земельними ділянками полігону, оскільки ця судова практика існувала до прийняття Верховним Судом України постанови від 06.07.2016 року у справі №916/876/13, якою було залишено без змін постанову суду апеляційної інстанції не тільки в її резолютивній частині, а і в мотивувальній, якою були встановлені вищезазначені обставини.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року у справі № 5017/3700/2012 відповідає нормам матеріального та процесуального права України за мотивами, викладеними в постанові Одеського апеляційного господарського суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105, 106, 112 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Таврія К", с.Миколаївка Тарутинського району Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року у справі № 5017/3700/2012 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 29.06.2016 року у справі № 5017/3700/2012 залишити без змін.

ОСОБА_6 набирає законної сили з дня її прийняття, направляється учасникам процесу по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді В.А. Лисенко

ОСОБА_8