УХВАЛА

27.07.2016Справа № 910/20271/15

За позовомЖитлово-будівельного кооперативу "Ремонтник"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
прозобов'язання здійснити перерахунок вартості теплової енергії

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Бризинська-Колпакова О.О., за довіреністю № 2 від 18.01.2016

Демянюк В.П. за довіреністю № б/н від б/н від 06.05.2016

Сінгх Н.Г. - голова правління

ОСОБА_8. - вільний слухач

Від відповідача: Кирищук В.П. за довіреністю № 91/2015/11/11-5 від 11.11.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Житлово-будівельний кооператив "Ремонтник" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та просило суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок вартості теплової енергії за період з 01.12.2006 р. по 01.01.2011 р. за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №720206 від 01.12.1999 р. на підставі тарифів згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.06.2002 р. № 1245. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача вартість послуг адвоката у розмірі 1 500,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що розпорядження Київської міської державної адміністрації (КМДА) на підставі яких відповідачем здійснювалися нарахування за теплову енергію в період з 01.12.2006 р. по 01.01.2011 р., зокрема № 392 від 31.05.2010 р., № 643 від 30.05.2007 р., № 520 від 29.04.2009 р., № 981 від 31.08.2009 р., № 1192 від 15.10.2009 р., № 1333 від 30.11.2009 р. були визнані незаконними і не чинними з моменту їх прийняття, з огляду на те, що вони не були зареєстровані в органах юстиції, а розпорядження КМДА №1575 від 30.10.2006 (в тому числі в редакції розпорядження № 142 від 12.02.2007 р.) також не було зареєстровано в органах юстиції, а отже, як стверджує позивач, в період з 01.12.2006 р. по 01.01.2011 р. відповідачем здійснювалось нарахування оплати за поставку теплової енергії за тарифами, встановленими нормативно-правовими актами, які визнані незаконними і не чинними з моменту їх прийняття, що відповідно зумовлює необхідність здійснення перерахунку вартості теплової енергії спожитої позивачем за спірний період, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок вартості теплової енергії за період з 01.12.2006 р. по 01.01.2011 р. за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №720206 від 01.12.1999 р. на підставі тарифів згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.06.2002 р. № 1245, яке зареєстроване в Київському міському управлінні юстиції 27.06.2002 р. за № 46/429 та яким встановлено тариф на виробництво теплової енергії для житлово-експлуатаційних організацій за 1 Гкал - 65,30 грн. з ПДВ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/20271/15 та розгляд справи призначено на 17.09.2015 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.10.2015 р. у справі № 910/20271/15 (суддя Смирнова Ю.М.) у позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 р. у справі № 910/20271/15 апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Ремонтник" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 р. у справі № 910/20271/15 за позовом житлово-будівельного кооперативу "Ремонтник" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зобов'язання здійснити перерахунок вартості теплової енергії, задоволено повністю: рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 р. у справі № 910/20271/15 про відмову у задоволенні позову скасовано; прийнято нове рішення по справі № 910/20271/15, яким позов Житлово-будівельного кооперативу "Ремонтник" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зобов'язання здійснити перерахунок вартості теплової енергії, задовольнено повністю; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Київенерго" здійснити перерахунок вартості теплової енергії, спожитої Житлово-будівельним кооперативом "Ремонтник" за період з 01.12.2006 р. по 01.01.2011 р. за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 710206 від 01.12.1999 р., на підставі тарифів, встановлених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20.06.2002 р. № 1245 (зареєстроване в Київському міському управлінні юстиції 27.06.2002 р. за № 46/429); стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Житлово-будівельного кооперативу "Ремонтник" 1 218,00 грн. судового збору та 1 500,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Житлово-будівельного кооперативу "Ремонтник" судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1 339,80 грн.; доручено Господарському суду міста Києва видати відповідні накази; матеріали справи № 910/20271/15 повернуто до Господарського суду міста Києва.

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 р. у справі № 910/20271/15 було видано 30.03.2016 р. відповідні судові накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2016 р. у справі № 910/20271/15 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 р. у справі № 910/20271/15 скасовано повністю, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

За розпорядженням В.о. Керівника апарату Господарського суду м. Києва Латко І.О. від 25.05.2016 р. № 04-23/1018, щодо справи № 910/20271/15, відповідно до п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи № 910/20271/15 від 25.05.2016 р., дану справу передано на розгляд судді Андреїшиній І.О.

Ухвалою Господарського суду міста києва від 26.05.2016 прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю представників учасників судового процесу на 13.07.2016, зобов'язано сторін надати суду певні документи.

Через відділ діловодства суду 11.07.2016 від відповідача надійшли письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 13.07.2016 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, пояснив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголосив перерву у судовому засіданні до 27.07.2016, для дослідження доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 26.07.2016 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог та від Снєжної Н.М. надійшла заява про залучення її до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні 27.07.2016 ОСОБА_7 підтримала заяву про залучення її до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, просила її задовольнити.

Представник позивача підтримав дане клопотання, просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення даного клопотання та просив відкласти розгляд справи для надання йому можливості ознайомитися з уточненнями позовних вимог та надати свої заперечення, у зв'язку з чим подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Таким чином, розглянувши клопотання Снєжної Н.М., суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки Снєжною Н.М. не доведено, що дане рішення може вплинути на її права та обов'язки, крім того інтереси ЖБК «Ремонтник» у даній справі представляють три представники.

Розглянувши клопотання позивача про продовження строку розгляду спору, суд його задовольняє з наступних підстав.

Частиною 1 статті 69 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

В частині 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе продовжити строк розгляду спору для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Керуючись ст. 69, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

Господарський суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк розгляду спору у даній справі № 910/20271/15 на п'ятнадцять днів.

Суддя І.О. Андреїшина