ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 р. Справа № 917/1181/16

за позовом Фірми "КОМЕСА ГМБХ", Австрія, м. Відень А-210, вул. Балдассгассе,5 (довірена особа ОСОБА_1, 36000, м. Полтава, вул. Патріотична, 3)

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 австрійсько-українське підприємтсво Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтермедіо", 36039, м. Полтава, вул. Чапаєва, 14

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.02.2014 року № 2/38-рш у справі № 02-15-1/128-2013,

Суддя Мацко О.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 25.04.2016 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 02/30001 від 04.08.2016р.

від третьої особи: ОСОБА_4, доручення від 12.08.2016р.

16.08.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява Фірми "Комеса ГМБХ" до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.02.2014 року № 2/38-рш у справі № 02-15-1/128-2013.

В обґрунтування своїх вимог, викладених в позовній заяві від 22.07.2012р. позивач посилається на відсутність в діях Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермедіо» ознак порушення антимонопольного законодавства та безпідставність та необґрунтованість висновків адміністративної колегії ТВ АМКУ про вчинення СП ТОВ «Інтермедіо» порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзиву № 02/3000 від 04.08.2016р. мотивуючи заперечення проти позову тим, що : (1) позивач не є стороною в адміністративній справі № 02-15-1/128-2013, рішення по якій є предметом оскарження в даній господарській справі; (2) сплинув двомісячний строк на оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України; (3) судовим рішенням господарського суду в Полтавській області в справі № 917/838/14, яке набрало законної сили, присуджено до стягнення штрафні санкції за невиконання рішення адмінколегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.02.2014 року № 2/38-рш.

Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 австрійсько-українське підприємтсво Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтермедіо" залученої до участі у справі ухвалою від 25.07.2016р., надійшли письмові пояснення від 12.08.2016 року із підтриманням вимог позивача, викладених в позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Полтавським територіальним відділенням Антимонопольного комітету 14.02.2014 року було винесено рішення № 2/38-рш у справі № 02-15-1/128-2013 про порушення ОСОБА_2 австрійсько-українським підприємством «Інтермедіо» законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу, а саме:

- визнано дії СП ТОВ «Інтермедіо» щодо застосування в назві медичної стоматологічної практики «Інтермедіо» слова «клініка», порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим ст. 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, тобто поширення суб'єктом господарювання невизначеному колу осіб відомостей, які містять неправдиві дані (розміщення напису «клініка»), що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо одержання (замовлення) послуг саме в цього суб'єкта господарювання;

- за порушення, зазначені в п. 1 резолютивної частини рішення, відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» накладено на СП ТОВ «Інтермедіо» штраф у розмірі 68000 грн.;

- пунктом 3 резолютивної частини рішення зобов'язано ТОВ «Інтермедіо» привести назву медичної стоматологічної практики «Інтермедіо», що розміщується на фасаді будинку за адресою м. Полтава, вул. Чапаєва, 14 у відповідність до законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та повідомити про це територіальне відділення у 14-денний строк від дати отримання рішення з наданням відповідного фотографічного зображення.

Рішення було направлено територіальним відділенням супровідним листом від 17.02.14 № 02/1286 на адресу СП ТОВ «Інтермедіо» - 36039, м. Полтава, вул. Чапаєва, 14 та вручено представнику останнього 24.02.2014 року .

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», штрафні санкції, накладені рішенням органів Антимонопольного комітету України підлягають сплаті у двомісячний термін з дня отримання такого рішення. Отже, 24.04.14 минув, встановлений відповідно до частини 3 статті 56 названого Закону двомісячний строк, протягом якого СП ТОВ «Інтермедіо» мало б вказаний сплатити штраф.

Згадане рішення третьою особою СП ТОВ «Інтермедіо» - у строк, встановлений ст.. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не оскаржувалось, штраф за цим рішенням не сплачено.

Господарським судом Полтавської області розглядалась справа № 917/838/14 за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Спільного австрійсько-українського підприємства «Інтермедіо» про стягнення з відповідача 133 280,00 грн., з яких 68 000,00 грн. штрафу та 65 280,00 грн. нарахованої пені за порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статті 21, 27, 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» відповідно до Рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/38-рш у справі №02-15-1/128-2013 від 14.02.2014 року. .

Рішенням господарського суду Полтавської області № 917/838/14 від 08.07.2014 року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 року рішення місцевого господарського суду № 917/838/14 від 08.07.2014 року скасовано і прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 року в справі № 917/838/14 скасовано, рішення господарського суду Полтавської області від 08.07.2014 року в справі № 917/838/14 залишено в силі.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на порушення його прав, оскільки позивач є учасником Спільного австрійсько-українського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермедіо», і накладення та в подальшому стягнення з останнього штрафних санкцій позбавляє позивача права на частину прибутку.

Приймаючи рішення суд виходив із наступного:

Відповідно до статті 1 ГПК України, підприємства, установи, органі інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 1 Закону України Про Антимонопольний комітет України Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Основним завданням Антимонопольного комітету, відповідно до статті 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України, є участь в формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності субєктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів запобігання, виявлення та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі статтею 40 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та пунктом 16 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про за економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.94 № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.94 за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29.06.98 № 169-р) (зі змінами), особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право:

- ознайомлюватись з матеріалами справи (крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи);

- наводити докази, подавати клопотання, усні та письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу;

- одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі);

- оскаржувати рішення в порядку, визначеному Законом.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до суду в двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Тобто, даною нормою Закону чітко визначено коло суб'єктів, які мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України. Відповідно до статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особами, які беруть участь у справі визнаються: сторони, треті особи. Сторонами у справі є відповідач і заявник. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв'язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Позивач в даній справі - Фірма «КОМЕСА ГМБХ» не була ні заявником, ні відповідачем, ні третьою особою у справі № 02-15-1/128-2013 за результатами розгляду якої прийнято рішення від 14.02.14 02/3 8-рш.

Враховуючи зазначене, норми чинного законодавства не передбачають право засновників суб'єкта господарювання (позивача у справі) на оскарження в порядку частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (на яку здійснюється посилання у мотивувальній частині позову) рішень органів Антимонопольного комітету України, оскільки останні не є особами, які не беруть або не брали участь у справі.

Слід зауважити, що передбачений цією нормою строк є присікальним, і визначені згідно зі статтею 223 Господарського кодексу України строки реалізації господарсько-правової відповідальності на відповідні правовідносини не поширюються.

Як свідчить судова практика, закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 «Про деякі питання практики застосування конкуренційного законодавства»).

Таким чином, строк щодо оскарження актів органів Антимонопольного комітету України (розпоряджень та рішень) є присікальним та відновленню не підлягає.

В свою чергу, пропущення процесуального строку для подачі позовної заяви щодо оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві поведінку особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у позові.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 18.08.2016 р.

Суддя О.С.Мацко