ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.08.2016 Справа № 907/390/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Невицьке, Ужгородський район

до відповідача Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», м.Київ в особі відособленого підрозділу "Ужгородське відділення №1" Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», м.Ужгород

про стягнення суми 20200,00 грн.

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача - Леміш М.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвок. діяльністю №21/356 .від 16.12.2002 року, угода про надання послуг у сфері права від 26.07.16), ОСОБА_1, фізична особа-підприємець

від відповідача - Іляш А.А.. (дов.№"3 від 20.07.16)

СУТЬ СПОРУ: про стягнення суми 20200,00 грн. грошових коштів, перерахованих на рахунок № НОМЕР_2.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідачем не проведено перерахунок коштів у сумі 20156,00 грн. на виконання платіжного доручення №36 від 16.05.16 та не зараховано вказані кошти на рахунок ТОВ «Вітекс Україна», а відповідні кошти не повернуті позивачу, у зв'язку з чим просить суд стягнути вказані грошові кошти з відповідача.

Відповідач проти позову заперечує та у поданому 01.08.16 клопотанні вказує, що у позовній заяві відповідачем вказано ПАТ «ФІДОБАНК», м.Київ в особі відособленого підрозділу "Ужгородське відділення №1" Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», м.Ужгород, яке відповідно до Положення про регіональне відділення не є юридичною особою та перебуває в сталі ліквідації, відтак не має повноважень представляти ПАТ «ФІДОБАНК», місцезнаходженням юридичної особи є м.Київ, тому просить суд передати справу за підсудністю до господарського суду м.Київ.

У судовому засіданні 26.07.16 та 01.08.16 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с.Невицьке, Ужгородський район (позивач) та ПАТ «ФІДОБАНК», м.Київ, в особі представника Банку Грицьків Ніни Михайлівни, що діяла на підставі довіреності №615 від 16.09.13 (відповідач) 15.11.13 укладено договір НОМЕР_2 на відкриття поточного рахунку та випуск корпоративної платіжної картки, згідно п.1.1 якого Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 в валюті - гривня за тарифним пакетом «Єдиний рахунок. Тарифи по міжнародним платіжним карткам Visa International та MasterCard WorldWide для фізичних осіб-підприємців», випускає електронні платіжні засоби на ім'я довірених осіб клієнта на підставі отриманої заяви встановленого банком зразку та інших документів відповідно до вимог чинного законодавства України, а також здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку та забезпечує розрахунки за операціями з картками відповідно до чинного законодавства України, правил платіжних систем Visa International та MasterCard WorldWide.

16.05.16 позивачем на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 внесено грошові кошти - готівку у розмірі 20200,00 грн. з призначенням платежу «надходження торговельної виручки від продажу товарів».

16.05.16 позивачем подано відповідачу платіжне доручення №36 від 16.05.16 на перерахунок суми 20156,00 грн. ТОВ «Вітекс Україна» з призначенням платежу «за товар згідно рах. №4295, від 16.05.2016 р. в т.ч. ПДВ 3359,33 грн.»

Позивач 19.05.15 звертався до відповідача із заявою б/н про термінове здійснення банківської операції по перерахунку коштів згідно платіжного доручення №36 від 16.05.16 або повернення коштів у сумі 20200,00 грн. в повному обсязі.

Відповідач вказану заяву залишив без відповіді та задоволення.

Позивач вказує, що 13.06.16 звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» Коваленка Олександра Володимировича з вимогою про включення його вимог до загального реєстру кредиторів та вирішення питання про повернення йому вкладених коштів, яка була залишена без відповіді.

28.07.16 позивачем подано відповідачу заяву про задоволення вимог кредитора №385621/, яку прийнято відповідачем за вх.№1519-ЛК-РК від 28.07.16.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо перерахунку коштів згідно поданого позивачем платіжного доручення у зв'язку з чим вважає, що діяння відповідача є неправомірними та такими, що порушує права позивача, тому спірні кошти в розмірі 20200,00 грн. підлягають поверненню позивачу в повному обсязі.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку позов задоволити повністю виходячи з наступного.

Спір у справі виник у зв'язку з неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача повернути отримані грошові кошти у розмірі 20200,00 грн.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; тощо.

Договір НОМЕР_2 на відкриття поточного рахунку та випуск корпоративної платіжної картки від 15.11.13 є договором банківського рахунку, а відтак між сторонами виникли правовідносини, правове регулювання яких визначено нормами в т.ч. Глави 72 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Так, згідно п.п.2.1.1, 2.1.3 договору НОМЕР_2 на відкриття поточного рахунку та випуск корпоративної платіжної картки від 15.11.13 банк (відповідач) зобов'язується: забезпечити здійснення розрахунків по операціях на рахунку відповідно до умов цього договору, Правил користування корпоративними платіжними картками, та з урахуванням обмежень, що встановлені банком відповідно до заяви клієнта або відповідною платіжною системою чи чинним законодавством України; здійснювати приймання та видачу готівки відповідно до умов чинного законодавства України та Банківських правил тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем внесено в касу грошові кошти на рахунок у сумі 20200,00 грн., що підтверджується банківською випискою з особового рахунку НОМЕР_2 за період з 01.01.16 по 21.07.16.

Згідно платіжного доручення №36 від 16.05.16 поданого позивачем на виконання відповідачу, відповідач повинен був здійснити перерахунок коштів у сумі 20156,00 грн. ТОВ «Вітекс Україна», однак в порушення своїх зобов'язань за договором такий проведено не було.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.05.2016 р. №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 р. №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «ФІДОБАНК».

Згідно з частиною четвертою статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Однак, станом на день формування та подачі на виконання платіжного доручення №36 від 16.05.16 тимчасову адміністрацію в банку запроваджено не було, тому невиконання вказаної операції із перерахування грошових коштів за вказаним платіжним дорученням є порушенням договірних зобов'язань відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16. Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов'язань за договором не здійснено банківську операцію з перерахунку коштів, внесених на рахунок позивачем, згідно поданого на виконання платіжного доручення 36 від 16.05.16. Крім того, відповідачем не повернуто вказані кошти та не наведено доводів щодо неможливості виконання вказаної банківської операції.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги до відповідача позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України. Доводи позивача, з посиланням на ст.1212 Цивільного кодексу України, про стягнення з відповідача суми грошових коштів у розмірі 20200,00 грн. як безпідставно отриманих судом відхиляються, оскільки такі кошти знаходяться на рахунку позивача, відкритому Банком на виконання умов діючого договору НОМЕР_2 на відкриття поточного рахунку та випуск корпоративної платіжної картки від 15.11.13, відтак набуті за наявності правової підстави, а тому не можуть бути стягнуті відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуті.

З огляду на викладене, позов слід задоволити повністю.

Щодо поданого відповідачем клопотання про передачу справи 907/390/16 за підсудністю до господарського суду м.Києва судом встановлено таке.

Подане клопотання вмотивоване відповідачем тим, що відособлений підрозділ "Ужгородське відділення 1" Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» не є юридичною особою та згідно положення про регіональне відділення ПАТ «ФІДОБАНК» не має повноважень представляти юридичну особу - ПАТ «ФІДОБАНК». Вказує, що юридичною адресою ПАТ «ФІДОБАНК» є м.Київ, відтак вважає, що в межах обсягу повноважень відділення та його керівника, регіональному відділенню ПАТ «ФІДОБАНК» в м.Ужгороді не надано повноважень щодо представництва юридичну особу - ПАТ «ФІДОБАНК», тому справа підлягає передачі за підсудністю, в порядку ст.15, 17 ГПК України.

Також, відповідачем надано наказ Тимчасової адміністрації ПАТ «ФІДОБАНК» від 04.07.16 220 «Щодо закриття Ужгородського відділення 1 ПУАТ «ФІДОБАНК».

У судовому засіданні 01.08.16 представник позивача та позивач усно заперечили проти клопотання відповідача.

Пунктами 1.2,1.8 Положенння про Ужгородське відділення №1 ПУАТ «ФІДОБАНК», затвердженого рішенням Спостережної ради ПУАТ «ФІДОБАНК» від 10.08.15, визначено, що відділення є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» та не має статусу юридичної особи; відділення безпосередньо підпорядковується Правлінню Банку та здійснює свою діяльність від імені Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», в межах наданих ним повноважень; відповідальність за зобов'язаннями відділення несе Банк.

Водночас, згідно п.п. 4.4.12, 4.4.14 даного Положення, начальник відділення представляє відділення в органах та організаціях в межах повноважень, наданих йому банком у відповідній довіреності, а також виконує інші дії, визначені у відповідній довіреності, виданій йому банком, та/або передбачені посадовою інструкцією, положеннями внутрішніх нормативних документів, рішеннями уповноважених органів банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.16 №1265 та Наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.16 у Публічному акціонерному товаристві «ФІДОБАНК» та у зв'язку із запровадженням 20.05.16 тимчасової адміністрації, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Коваленка Олександра Володимировича, яким 20.07.16 видано довіреність №3 на ім'я Іляша Андрія Андрійовича, якою зокрема надано повноваження вчиняти наступне: представляти інтереси ПУАТ «ФІДОБАНК» у взаємовідносинах з державними, громадськими, господарськими та іншими підприємствами, установами, організаціями, незалежно від їх форм власності, підпорядкування та галузевої належності та з фізичними особами, в тому числі, але не виключно в усіх державних установах, кооперативних, громадських, приватних організаціях, в органах влади, управління; представляти інтереси ПУАТ «ФІДОБАНК» з правами, наданими законодавством України, як позивачу, відповідачу, третій особі, стягувачу та іншій особі, що бере участь у цивільному, кримінальному, адміністративному та господарському судочинстві, та в межах повноважень наданих цією довіреністю, тощо.

Згідно наказу Тимчасової адміністрації ПАТ «ФІДОБАНК» від 04.07.16 №220 «Щодо закриття Ужгородського відділення №1 ПУАТ «ФІДОБАНК» наказано в строк до 03.08.16 здійснити заходи щодо закриття Ужгородського відділення №1 ПУАТ «ФІДОБАНК».

Однак, судом встановлено, що станом як на день подання позовної заяви, так і прийняття рішення по справі, Ужгородське відділення №1 ПУАТ «ФІДОБАНК» не закрите (перебуває в процесі закриття), відповідні докази закриття відділення представником відповідача у судовому засіданні не надано.

Згідно ч.4 ст.15 ГПК України якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин першої - третьої цієї статті залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу.

Статтею 17 ГПК України визначено, що якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи; справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в межах даної довіреності відповідачу надано повноваження представляти інтереси Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», відтак у клопотанні відповідача про передачу справи за підсудністю належить відмовити повністю, у відповідності до ст.17 ГПК України.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 17, 32, 33, 34, 43, 49, 75,77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», (01601, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 10, код 14351016) в особі відособленого підрозділу "Ужгородське відділення №1" Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК»,(88000, вул.Швабська,17, м.Ужгород, Закарпатська область) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (89410, АДРЕСА_1, ід.код НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 20200,00 грн. на розрахунковий рахунок за реквізитами: Банк: А-Банк; МФО банку:307770; Код ЄДРПОУ банку: 14360080; рахунок одержувача: НОМЕР_4; номер рахунку для поповнення: НОМЕР_3, ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_1, а також суму 1378,00 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.08.16.

Суддя О.В. Васьковський