ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р.Справа № 923/143/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання - Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Чумаченко О.М. (за довіреністю),

від відповідача 1 - не з'явився,

від відповідача 2 - не з'явився,

від третьої особи - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення господарського суду Херсонської області від 28.04.2016

у справі № 923/143/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ»

до відповідачів: 1. Приватного акціонерного товариства «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс»

2. ОСОБА_4

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 ОСОБА_3

про визнання правочину недійсним,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 17.08.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» (далі - ТОВ «ФК «МІТЕХ», позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (далі - ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», відповідач 1) та ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, відповідач 2) про визнання недійсним інвестиційного договору (про інвестування у житлове будівництво) №217/F від 16.11.2005, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», яке діяло як оператор спільної діяльності між ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» на підставі договору від 30.01.2004.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інвестиційний договір є таким, що порушує права позивача та укладений з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду від 17.03.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-2 - ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, третя особа).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 28.04.2016 року позовні вимоги ТОВ «ФК «МІТЕХ» задоволенні, визнано недійсним інвестиційний договір (про інвестування у житлове будівництво) №217/F від 16.11.2005, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», стягнуто з ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «МІТЕХ» по 689,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що інвестиційний договір порушує права позивача як іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним 13.09.2005, оскільки умовами договору передбачена передача прав власності ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» на користь ОСОБА_4 на нерухоме майно, майнові права на яке входять до складу предмету іпотеки за вищезазначеним іпотечним договором.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, третя особа звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент звернення до суду з позовом права і охоронні інтереси позивача не були порушені, оскільки іпотечний договір, укладений 13.09.2015 припинив свою дію, а іпотечний договір від 07.09.2006 було визнано судом недійсним, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Більш детальніше доводи викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 апеляційна скарга прийнята до провадження та її розгляд призначений на 03.08.2016.

03.08.2016 представник третьої особи надав до суду клопотання про доручення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме: копії платіжних доручень № 168974 від 22.06.2007; № 216197 від 30.07.2007; №143072 від 21.014.2008 та копію повідомлення ЗАТ «Інтерінвестсервіс» від 20.12.2007 про сплату інвестиційних внесків в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 03.08.2016 заявила клопотання про відкладення розгляду справи та продовження розгляду апеляційної скарги.

Судова колегія в судовому засіданні 03.08.2016 задовольнила клопотання представника позивача, продовжила строк розгляду справи та відклала розгляд апеляційної скарги на 17.08.2016.

Представники відповідачів в судові засідання не з'являлись, та не скористались своїми правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались.

Проте, така неявка представників відповідачів не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалами Одеського апеляційного господарського суду, явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

17.08.2016 представник третьої особи надав до суду пояснення, в яких просив визнати недійсним повністю Іпотечний договір від 13.09.2005 укладений між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та ТОВ «Фінансова компанія «МІТЕХ», посилаючись на те, що Іпотечний договір від 07.09.2006 було визнано недійсним постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 у справі №910/4784/14, яка залишена без змін Постановою ВГСУ від 19.03.2015 з підстав його невідповідності ст. 5 Закону України «Про іпотеку». Іпотечний договір від 07.09.2006 було укладено вже після вчинення оспорюваного позивачем Інвестиційного договору від 16.11.2005, а відтак він не може бути підставою для задоволення відповідних позовних вимог.

В судовому засіданні 17.08.2016 представник третьої особи надав пояснення, якими підтримав надані пояснення щодо визнання недійсним повністю Іпотечного договору від 13.09.2005, просив задовольнити клопотання заявлені на передньому судовому засіданні щодо залучення до матеріалів справи додаткових документів, також підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити останню.

Представник позивача 17.08.2016 в судому засіданні надала відзив на апеляційну скаргу та просила суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

З'ясувавши думку у представника позивача щодо клопотання третьої особи про залучення додаткових документів до матеріалів справи, судова колегія не вбачає підстав для залучення до матеріалів справи копій платіжних доручень № 168974 від 22.06.2007; № 216197 від 30.07.2007; №143072 від 21.014.2008 та копію повідомлення ЗАТ «Інтерінвестсервіс» від 20.12.2007 про сплату інвестиційних внесків в повному обсязі, уз в'язку з чим останні підлягають поверненню третій особі, оскільки згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Колегія суддів вважає, що вищезазначені додаткові документи не були подані третьою особою до суду першої інстанції не з причин, що не залежали від нього, а внаслідок особистої недбалості.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників третьої особи та позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2005 року між ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» (правонаступником якого є ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс»), що діяв як оператор від імені Спільної діяльності без створення юридичної особи між ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм) від 30.01.2004 (забудовник) та ТОВ ФК «МІТЕХ» (далі - компанія) було укладено Генеральний договір №1/гд, за умовами якого, Компанія приймає на себе виконання обов'язків щодо залучення коштів фізичних та юридичних осіб та акумулювання цих коштів на своїх рахунках для здійснення інвестиційних операцій по фінансуванню капітальних вкладень у будівництво офісно-житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Туманяна, 15-а в інтересах довірителів, а також власних коштів за необхідністю (п. 1.1. Генерального договору).

Забудовник зобов'язався збудувати об'єкт будівництва, ввести його в експлуатацію та передати його довірителям. Залучення коштів для інвестування проводилось шляхом укладення договорів про участь у Фонді фінансування будівництва, які встановлюють майнові права довірителя на об'єкт інвестування.

13.09.2005 в забезпечення зобов'язань за Генеральним договором №1/гд від 12.09.2005 між ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» (іпотекодавець) та ТОВ «ФК «МІТЕХ» (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, що зареєстрований в реєстрі за № 7797.

Предметом іпотеки є майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, право власності на який виникне у майбутньому - адміністративно - житловий комплекс з вбудованими-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який споруджується на вул. Ованеса Туманяна, буд. 15-А у Дніпровському районі м. Києва (п. 1.2. договору іпотеки №7797).

Відповідно до п. 3.4. вказаного договору на час дії іпотеки іпотекодавець не в праві без письмової згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в наступну іпотеку, відчужувати його у будь-який спосіб, передавати у спільну діяльність, в оренду, лізинг, користування.

Пунктом 4.1. іпотечного договору встановлено, що іпотекодавець зобов'язаний негайно повідомляти іпотекодержателя (позивача) про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателяується, не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його в будь-який спосіб до закінчення терміну договору, надавати іпотекодержателю всі документи, необхідні для перевірки наявності стану та умов збереження предмета іпотеки.

13 вересня 2005 року приватним нотаріусом Колесник С.А. було накладено заборону на відчуження зазначеної в договорі нерухомості за №1125/4, про що зроблено відповідний запис в реєстрі за № 7798.

У вересні 2015 року ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» листом №43/4 від 02.09.2015 (а.с.38) повідомило позивача, що 16.11.2005 року ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» уклало із ОСОБА_4 інвестиційний договір (про інвестування у житлове будівництво) №217/F відповідно до умов якого (п.2.1.-2.3.) у ОСОБА_4 після сплати 100% інвестиційних внесків виникають майнові права на новозбудоване майно, а саме нежитлові приміщення секція «Е», поверх 1-2, загальною площею 133,21 кв.м., що знаходиться в будинку за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Туманяна, 15 А які після введення будинку в експлуатацію забудовник зобов'язався передати у власність.

При цьому, за повідомленням ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» ОСОБА_4 грошові кошти ніколи до ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» не сплачувала, а отже у будівництво нічого не інвестувала.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що інвестиційний договір №217/F від 16.11.2005, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», порушує права позивача як іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним 13.09.2005, оскільки умовами договору передбачена передача прав власності ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» на користь ОСОБА_4 на нерухоме майно, майнові права на яке входять до складу предмету іпотеки за вищезазначеним іпотечним договором.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 7 ст. 179 ГК України, ст. 204 ЦК України).

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Виходячи із змісту ст. 215 ЦК України договір може бути визнано недійсним виключно з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, або якщо його недійсність встановлена законом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Пунктом 3.4 іпотечного договору передбачено, що іпотекодавець зобов'язується не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб, зокрема, не передавати його в найм, оренду, користування іншим особам, наступну іпотеку тощо, без отримання попередньої письмової згоди від іпотекодержателя.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач, як іпотекодержатель, надав будь-яку згоду на відчуження предмету іпотеки (квартир в об'єкті будівництва) або його частини за вищезазначеними правочинами, в тому числі, на відчуження майнових прав на житлові та нежитлові приміщення.

У відповідності до імперативного положення ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відповідно до прямої вказівки закону (стаття 12 Закону України «Про іпотеку») окремі правочини щодо іпотечного нерухомого майна, вчинені без згоди іпотекодержателя, можуть бути визнані недійсними за позовом іпотекодержателя. Так, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що позовна вимога про визнання недійсним інвестиційного договору №217/F від 16.11.2005, укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» підлягає задоволенню.

Стосовно застосування строків позовної давності, судова колегія зазначає наступне.

Згідно норм ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судова колегія вважає, що підстави застосування строку позовної давності відсутні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про існування оскарженого договору лише у 02 вересня 2015 року з листа ПрАТ « МІК «Інтерінвестсервіс».

Стосовно доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Однією з підстав для скасування оскаржуваного рішення, апелянт вважає, порушення господарським судом порядку розгляду клопотань, заявлених третьою особою, оскільки відмовляючи у їх задоволенні суд виходив з того, що Інвестиційний договір вже є недійсним. Проте, такі твердження апелянта є безпідставними та необґрунтованими. Адже, заявлені клопотання про витребування у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник С.А. належним чином засвідченої копії листа ТОВ «Фінансова компанія «МІТЕХ» від 07.09.2006 року, копії Договору іпотеки від 07.09.2006, копій усіх додатків до Генерального договору №1г/д від 12.09.2005 року та Акта готовності об'єкта до експлуатації від 05.04.2012 року, господарський суд правомірно відхилив, оскільки витребувані докази, не входять до предмету доказування по даній справі та не впливають на дослідження обставин справи.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З урахуванням вимог вищезазначеної статті, суд розглядаючи клопотання про витребування доказів, повинен з'ясувати чи мають вони значення по справі, тобто чи входять підтверджувані ними обставини, до предмету доказування.

Предметом позову ТОВ «Фінансова компанія «МІТЕХ» є визнання недійсним Інвестиційного договору №217/Р від 16.11.2005.

Документи, що просив витребувати апелянт, не впливають на дійсність чи недійсність Інвестиційного договору. Так, всі вищезазначені документи датовані більш пізньою датою, ніж оскаржуваний Інвестиційний договір, а отже на момент укладення взагалі не існували.

Крім цього, в апеляційній скарзі зазначено, що приймаючи рішення про задоволення позову, суд керувався положеннями Іпотечного договору, який припинив свою дію 07.09.2006 і на думку скаржника цим суд першої інстанції порушив норми законодавства.

Однак, судова колегія вважає такі висновки необґрунтованими, оскільки суд вирішуючи питання дійсності чи недійсності правочину, оцінює ті обставини справи та докази, що мали місце при укладенні оскаржуваного правочину

З урахуванням вищевикладеного, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм матеріального та процесуального права, крім вищезазначених та визнаних апеляційною інстанцією необґрунтованими та безпідставними, скаржник не навів.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Херсонської області від 28.04.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

Савицький Я.Ф.