Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

04 серпня 2016 р. Справа № 927/601/16

За позовом: Приватного підприємства «Пушан-Компані»,

вул. Шевченка, 46, м. Чернігів, 14013

До відповідача: Приватного акціонерного товариства «Локон»,

проспект Миру, 53, м. Чернігів, 14005

про визнання договору оренди продовженим на новий строк

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: 27.07.2016 та 04.08.2016 - ОСОБА_1 представник довіреність від 06.07.2016.

Від відповідача: 27.07.2016 та 04.08.2016 - ОСОБА_2 представник довіреність від 06.07.2016

Рішення приймається після оголошеної у судовому засіданні з 27.07.2016 по 04.08.2016 перерви на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством «Пушан-Компані» подано позов до приватного акціонерного товариства «Локон» про визнання продовженим договору оренди приміщення, що знаходиться за адресою: 14027, м. Чернігів, вул. Одинцова, 2, загальною площею 86 кв.м, від 01.07.2015, укладеного між приватним акціонерним товариством «Локон» та приватним підприємством «Пушан-Компані», на строк до 30 червня 2017 року.

ОСОБА_3 ухвали від 01.07.2016 порушено провадження у справі №927/601/16 та відмовлено у задоволенні заяви позивача від 29.06.2016 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві у будь-який спосіб вчиняти дії, направлені на примусове звільнення позивачем приміщення, що знаходиться за адресою: м.Чернігів, вул.Одинцова,2, загальною площею 86 кв.м.

Представник позивача у судовому засіданні 07.07.2016 надав клопотання від 07.07.2016 про залучення до матеріалів справи документів, яке судом задоволено, документи залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.07.2016 представником позивача заявлено усне клопотання про залучення до матеріалів справи оригіналу поштового конверту від 30.05.2016 від відправника ПрАТ «Локон» до директора ПП «Пушан-Компані» з вкладенням до нього чистого аркушу паперу формату А-4, яке судом задоволено, документи долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.07.2016 представником відповідача подано клопотання від 07.07.2016 про залучення до матеріалів справи документів, яке судом задоволено, документи залучені до матеріалів справи. До клопотання відповідачем додано письмові пояснення від 07.07.2016 з приводу неналежного виконання позивачем обовязків по договору оренди.

Також представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Поданий відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що на виконання п. 7.1. Договору оренди приміщення від 01.07.2015 відповідачем було направлено позивачу повідомлення за №6 від 30.05.2016 про намір припинення дії договору оренди, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 31.05.2016 та фіскальним чеком про відправлення рекомендованого листа від 30.05.2016. У своєму відзиві представник відповідача заперечує проти посилання позивача на те, що поштові відправлення направляються сторонам з описом вкладення у відповідності до норм ст. 56 Господарського процесуального кодексу України. Представник відповідача зазначає, що дана норма Господарського процесуального кодексу України визначає спосіб надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів виключно учасникам судового процесу, і не може визначати способу надсилання повідомлення про припинення дії договору його сторонами. Представник відповідача вважає, що позивачем передчасно подано до суду позов про визнання договору оренди приміщення продовженим, оскільки статтею 284 Господарського кодексу України встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Строк дії Договору оренди приміщення від 01.07.2015р. до 30.06.2016р., а позовна заява подана до суду 29.06.2016р.

У судовому засіданні 07.07.2016 суд перейшов до розгляду справи по суті. Представник позивача виклав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Представниками сторін у судовому засіданні 27.07.2016 подано клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

Представник позивача в судовому засіданні 27.07.2016 надав клопотання щодо вмотивованості та обґрунтованості рішення суду, в якому зазначив, що для забезпечення всебічного, обєктивного та неупередженого вирішення справи по суті спору, суд має під час судового слідства вирішити наступні питання: 1. Чи містить рекомендоване повідомлення до поштове відправлення (квитанція про оплату цього відправлення) інформацію про вміст такого поштового відправлення. 2. Чи є доказом отримання позивачем письмового попередження про припинення дії договору надане в судовому засіданні 07.07.2016 рекомендоване повідомлення до поштове відправлення (квитанція про оплату цього відправлення). 3. Який документ, виходячи із чинного законодавства та судової практики вважається належним повідомлення позивача про припинення дії договору.

27.07.2016 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 04.08.2016 до 10год.30хв., про що представники сторін були повідомлені під розписки.

Після оголошеної перерви у судове засідання 04.08.2016 зявилися уповноважені представники позивача та відповідача.

Представником позивача подано клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

ОСОБА_3 п.1.1 Статуту, який зареєстровано 28.05.2015, номер запису 0011977, приватне підприємство «Пушан-Компані» - самостійний субєкт господарювання, створений на невизначений строк відповідно до діючого законодавства України та діє на основі приватної власності.

Відповідно до п.1.1, п.1.2 Статуту (нова редакція), який зареєстрований державним реєстратором 13.10.2011, номер запису 1007365, приватне акціонерне товариство «Локон» є юридичною особою приватного права (господарським товариством) та діє відповідно до Законів України та інших нормативно-правових, законодавчих актів України. Приватне акціонерне товариство «Локон» є новим найменуванням Закритого акціонерного товариства «Локон». Приватне акціонерне товариство «Локон» є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Локон».

ОСОБА_3 ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення ОСОБА_4 кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.283 Господарського кодексу України).

Аналогічне визначення договору оренди міститься і в ст.759 ОСОБА_4 кодексу України.

Як свідчать матеріали справи та визнають сторони, 01 липня 2015 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди приміщення (далі договір), відповідно до п.1.1, п.1.2 якого орендодавець зобовязався передати орендареві, а орендар зобовязався прийняти у тимчасове користування (оренду) частину приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності. Частина приміщення, яка передається в оренду за договором знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова,2, загальною площею 86кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу №1-1801 від 08.06.2001 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2006, власником нежилого приміщення за адресою: м. Чернігів, вул. Рокоссовського, буд.8 / вул. Одинцова, буд.2, загальною площею 145,5кв.м. є Закрите акціонерне товариство «Локон».

За умовами п.1.3. договору приміщення передається орендареві для використання його як магазину у діяльності орендаря.

ОСОБА_3 з п. 5.1 договору передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення в оренду засвідчується актом здачі-приймання приміщення у оренду. Повернення приміщення орендодавцеві здійснюється за актом здачі-приймання. Обовязок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору.

У п.5.2 договору сторони встановили, що приміщення та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акта здачі-прийняття. У момент підписання цього акта орендар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключі від приміщення.

ОСОБА_3 здачі-приймання приміщення від 01.07.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова,2, загальною площею 86кв.м згідно плану орендованого приміщення.

Відповідно до ст. 763 ОСОБА_4 кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У пункті 7.1 договору сторони узгодили, що цей договір набуває чинності з 01.07.2015 і діє до 30.06.2016. У разі якщо не пізніше 1 місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні договору.

За умовами п.7.3 договору зміни в договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Сторони домовились, що до положень договору не застосовуються норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та постанови Кабінету Міністрів України №786 «Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна» (п.7.5 договору).

У п.7.9 договору сторони зазначили, що після закінчення терміну оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки, має переважне право перед третіми особами на продовження договору оренди на новий термін.

Як стверджує відповідач, ним на адресу позивача було направлено лист №6 від 30.05.2016, копія якого міститься в матеріалах справи, в якому він інформував останнього, що у звязку з виробничими потребами підприємства не буде продовжувати дію договору (від 01 липня 2015 року) оренди приміщення загальною площею 86кв.м за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова, буд.2, та просив 01.07.2016 звільнити повністю приміщення, передати його згідно акту здачі-приймання і повністю розрахуватися за комунальні послуги за червень 2016. Також у зазначеному листі вказано, що дія договору оренди закінчується 30.06.2016, що орендна плата за останній місяць договору, а саме червень 2016 сплачена, що станом на 30.05.2016 ПП «Пушан-Компані» не розрахувалося за оренду за травень 2016 в сумі 8000,00грн. та комунальні послуги за березень і квітень в сумі 3303,26грн., що відповідач просить погасити дану заборгованість до 01.06.2016.

В підтвердження направлення вказаного листа позивачу та отримання його останнім, відповідач надав копію фіскального чеку від 30.05.2016 та рекомендованого поштового повідомлення №009.

Позивач у позовній заяві та в процесі розгляду справи зазначав, що ним 31.05.2016 від відповідача було отримано конверт датований 30-м травня 2016, що відкривши конверт директор позивача ОСОБА_5 виявила у вкладенні пустий аркуш паперу формату А-4, без жодного тексту на ньому, про що директором позивача в присутності продавця ОСОБА_6 та покупця ОСОБА_7 був складний акт від 31.05.2016.

Як свідчать матеріали справи та підтверджують сторони, акт про відсутність вкладених документів згідно квитанції курєрської служби доставки №853877 відправлений 24.06.2016 ПП «Пушан-Компані» отримано 24.06.2016 ПрАТ «Локон».

Під час розгляду справи відповідач зазначив, що не згоден із твердженням позивача про направлення на адресу останнього конверту з чистим аркушем паперу та на думку відповідача складений позивачем акт від 31.05.2016 є способом ухилення від юридичних наслідків отримання повідомлення про намір припинення договору оренди.

В судовому засіданні 27.07.2016 представник позивача надав клопотання щодо вмотивованості та обґрунтованості рішення суду, в якому зазначив, що для забезпечення всебічного, обєктивного та неупередженого вирішення справи по суті спору, суд має під час судового слідства вирішити ряд питань та навів їх.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України, та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд звертає увагу, що у сторін не має процесуального права щодо визначення кола питань, які необхідно висвітлити у рішенні суду, а подане позивачем клопотання, в якому останнім наведені цитати окремих пунктів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення», розцінено як письмове пояснення.

Рішення приймається у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. ОСОБА_3 ст.43 Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

ОСОБА_4 кодексу України, Господарського кодексу України та умови договору від 01.07.2015 не містять вказівок щодо порядку та форми листування між сторонами в процесі виконання договору оренди, в тому числі направлення повідомлення (заяви) про не продовження строків договору оренди (про припинення дії договору). Слід зазначити, що положення Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, на які посилається позивач, також не містять обовязкової умови надсилання адресату листів, повідомлень з описом вкладення.

Так, суд критично оцінює складений ПП «Пушан-Компані» акт від 31.05.2016, оскільки інформація викладена в ньому не підтверджена, сам акт направлений на адресу відповідача тільки 24.06.2016.

Посилання ж позивача на необхідність направлення відповідачем на адресу орендаря спірного повідомлення листом з описом вкладення з дотриманням норм Господарського процесуального кодексу України (ст.56 ГПК України) щодо порядку направлення позовної заяви, судом не приймаються до уваги, оскільки приписи ГПК України не стосуються даних правовідносин, регулюють процесуальні права та обовязки учасників (сторін) в господарському процесі.

Отже, подані відповідачем докази направлення листа №6 від 30.05.2016 приймаються судом як належні відповідно до норм Господарського кодексу України, ОСОБА_4 кодексу України та умов договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідач на підтвердження своєї однозначної позиції щодо не продовження дії договору оренди від 01.07.2015 на адресу орендаря (позивача у справі) 12.07.2016 направив цінним листом з описом лист №8 від 12.07.2016, в якому повідомляє, що дія договору від 01.07.2015 оренди приміщення загальною площею 86 кв.м за адресою : м. Чернігів, вул.Одинцова, буд.2 закінчилась 30.06.2016, що подальше використання даного приміщення необхідно для власних потреб, відповідно до ст.764 ЦК України ПрАТ «Локон» заперечує щодо подальшого використання орендарем приміщення, та керуючись ч.4 ст.284 ГК України заявляє про припинення договору оренди і вимагає звільнення приміщення. У вказаному листі також йде посилання на направлення 30.05.2016 рекомендованим листом позивачу попередження про не продовження дії договору оренди від 01.07.2015 у звязку з виробничими потребами підприємства.

Вказаний лист отримано позивачем 12.07.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням №0221 та не заперечується позивачем.

Відповідно до приписів ст.319 та ст. 320 ОСОБА_4 кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів, щодо намірів відповідача використовувати спірне приміщення не для власних потреб.

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ОСОБА_4 кодексом України.

Відповідно до ч.4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

ОСОБА_3 ст. 764 ОСОБА_4 кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже, норми законодавства передбачають по суті автоматичне поновлення договору оренди на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору, а, по-друге, відсутні заперечення щодо продовження (щодо поновлення) договору, висловлені на адресу орендаря протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

При цьому пріоритетним критерієм при вирішенні питання пролонгації договору оренди є перш за все відсутність заперечення орендодавця.

Виходячи із системного аналізу змісту статей 759, 763 і 764 ОСОБА_4 кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, автоматична пролонгація договору оренди (продовження його дії на той самий строк та на тих самих умовах) відбувається в позасудовому порядку та має місце в разі відсутності заяв однієї із сторін договору про припинення договору оренди. Після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому норми діючого законодавства не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення (заперечення) орендарем в строк до закінчення дії договору, про зобов'язання орендодавця перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата.

Отже, як свідчать матеріали справи, на дату закінчення строку договору оренди, протягом місяця після закінчення цього строку (до 30 липня 2016) мали місце заперечення орендодавця щодо подальшого використання орендарем спірного приміщення, щодо продовження дії договору оренди приміщення від 01.07.2015.

Таким чином, у встановлений законодавством спосіб відповідач вчинив всі дії на доведення позивачу своєї позиції щодо припинення дії договору оренди приміщення від 01.07.2015.

Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ОСОБА_4 кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Оскільки відповідно до ст.ст. 759, 793 ОСОБА_4 кодексу України, ст. 283 Господарського кодексу України правовою підставою користування майном є договір оренди, орендодавець у встановлений законодавством спосіб і термін заперечив щодо продовження укладеного 01.07.2015 договору оренди приміщення, тому договір оренди приміщення від 01.07.2015 припинив свою дію, в звязку з чим вимога позивача про визнання продовженим договору оренди приміщення, що знаходиться за адресою: 14027, м. Чернігів, вул. Одинцова, 2, загальною площею 86 кв.м, від 01.07.2015, укладеного між приватним акціонерним товариством «Локон» та приватним підприємством «Пушан-Компані», на строк до 30 червня 2017 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 283, 284 Господарського кодексу України, ст. ст. 16, 759, 763, 764 ОСОБА_4 кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 09.08.2016р.

Суддя Н.Ю.Книш