номер провадження справи 18/39/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 справа № 908/1437/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-М» (70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул. Молодіжна, буд. 22)

до відповідача-1 Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області (70002, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, буд. 12)

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЛАВУТИЧ» (70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул. Слободчикова, буд. 11)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Запорізька обласна державна адміністрація (69107, м. Запоріжжя, пр. Леніна (пр. Соборний), буд. 164)

про визнання недійсним договору оренди землі від 02.10.2015 р., який зареєстрований 08.10.2015 р. за № 03

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 5 від 02.10.2015 р., паспорт серії СВ № 979341 від 18.02.2006 р.;

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність № 01-27/0115 від 09.02.2016 р., паспорт серії СЮ № 416150 від 04.02.2016 р.;

від відповідача-2: ОСОБА_3, довіреність № 94 від 28.10.2015 р., посвідчення адвоката № 2728 від 11.10.2007 р.;

від третьої особи: ОСОБА_4, довіреність № 08-43/1310 від 26.04.2016 р., посвідчення № 0046 від 06.08.2004 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 25.05.2016 р. звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Агрос-М» до відповідачів: 1. Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, 2. товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЛАВУТИЧ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Запорізька обласна державна адміністрація про визнання недійсним договору оренди землі від 02.10.2015 р., який зареєстрований 08.10.2015 року за № 03.

Ухвалою суду від 27.05.2016 року порушено провадження у справі № 908/1437/16, присвоєно справі номер провадження 18/39/16, судове засідання призначене на 30 червня 2016 року. Строк вирішення спору продовжувався, розгляд справи відкладався на 25.07.2016 р. та 04.08.2016 р.

За усним клопотанням представника відповідача-2 судовий процес з 25.07.2016 р. фіксується за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг» бази даних «Діловодство спеціалізованого суду».

Розгляд справи закінчений 04.08.2016 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До суду 03.08.2016 р. від позивача надійшло клопотання № б/н від 02.08.2016 р. про зупинення провадження у справі № 908/1437/16 до вирішення повязаної з нею іншої справи № 908/1947/16. предметом якої є визнання незаконними та скасування розпоряджень Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 218 від 27.07.2015 р., № 317 від 30.09.2015 р., на підставі яких укладено договір оренди землі від 02.10.2015 р. за № 3.

В судовому засіданні 04.08.2016 р. представник позивача наполягав на зупинені провадження у справі.

Представники відповідача-1 та третьої особи проти зупинення провадження у справі № 908/1437/16 з підстав, що зазначені позивачем не заперечували, залишили вирішення питання на розсуд суду.

Представник ТОВ «Агрофірма «Славутич» проти зупинення провадження у даній справі заперечив, пояснив, що позивач всіляко намагається затягнути вирішення спору, для чого ініціює численні позови.

Розглянувши клопотання позивача, приймаючи до уваги доводи сторін, суд відмов у зупинені провадженні у справі № 908/1437/16, виходячи з наступного: положення ст. 79 ГПК України містять вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі. Враховуючи викладене в пункті 3.16 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», суд дійшов висновку, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним рішення державного чи іншого органу (посадової особи), не перешкоджає зясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є визнання недійсним договору, який укладений на підставі оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що у разі визнання незаконними та скасування обох спірних розпоряджень Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, на підставі яких укладений спірний договір, позивач набуває процесуальне право на перегляд рішення у даній справі за нововиявленими обставинами, в порядку ст. 112 ГПК України.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: Вільнянська районна адміністрація Запорізької області та ТОВ «Агрофірма «Славутич» 02.10.2015 р., на підставі розпоряджень голови Вільнянської районної державної адміністрації № 316, № 317, № 318, уклали три договори оренди землі. Оскаржуваний договір (зареєстрований 08.10.2015 р. за № 03) укладений на підставі розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 30.09.2015 р. № 317 про затвердження технічної документації та про надання ТОВ «Агрофірма «Славутич» в оренду землі площею 951 га. Підставою для прийняття розпорядження від 30.09.2015 р. стало винесення головою Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області розпорядження від 27.07.2015 р. № 218 про надання дозволу відповідачу-2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2015 року у справі № 808/2341/15 встановлено незаконність відмови відповідача-1 у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та зобовязано відповідача-1 вчинити дії направленні на повторний розгляд заяви (клопотання) ТОВ «Агрофірма «Славутич» щодо надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою. Між тим, відповідач-1 при прийнятті розпорядження від 27.07.2015 р. № 218 порушив вимоги чинного законодавства, зокрема, щодо порядку виконань судових рішень, подальше розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 30.09.2015 р. № 317 є таким, що прийняте з порушенням встановленого порядку передбаченого ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки відповідачем-1 запроваджено новий, відмінний від встановленого законом порядок передачі не витребуваних часток (паїв) в оренду. Встановлення такої процедури, на думку позивача, є перевищенням повноважень місцевої державної адміністрації, які визначені ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», та порушенням приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством. Як наявність правової невідповідності оскаржуваного договору положенням чинного законодавства, посилався на Указ Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», від 03.12.1999 р. № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Зазначав, що протягом двох останніх років звертався до відповідача-1 з численними заявами про передачу в оренду земельної ділянки за контуром поля № 490 з числа не витребуваних часток (паїв) на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району.

Представник відповідача-1 підтримав заперечення, що викладені у відзиві від 25.07.2016 р. (Т.2, арк.с. 71-73). Заперечення вмотивовані наступним: постановою окружного адміністративного суду від 19.05.2015 р. у справі № 808/2341/15 та ухвалою Запорізького окружного адміністративного окружного суду (про виправлення описки) визнано відмову Вільнянської районної державної адміністрації від 04.08.2014 р. № 01-17/0775 про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель не витребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) за контуром поля № 490 площею 95,1 га , за контуром поля № 327 площею 28 га, за контуром поля № 107 площею 36,3 га , загальною площею 159,4 га, розташованих на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та подальшої передачі в оренду, протиправною та скасовано її. Вільнянську району державну адміністрацію зобовязано вчинити дії направлені на повторний розгляд заяви (клопотання) щодо надання дозволу ТОВ «Агрофірма «Славутич» від 07.07.2014 р. № 43 на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель не витребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) за контуром поля № 490 площею 95,1 га , за контуром поля № 327 площею 28 га, за контуром поля № 107 площею 36,3 га , загальною площею 159,4 га, розташованих на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та подальшої передачі в оренду, та надання згоди на виготовлення проектів землеустрою. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2016 р. постанову Запорізького окружного адміністративного суду не скасовано, оскільки «… постанова в даній справі не порушує права та інтереси ТОВ «Агрос-М», а тому не підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі ТОВ «Агрос-М»… порушення прав та інтересів третіх осіб зокрема ТОВ «Агрос-М» відсутні…». Таким чином, на думку відповідача-1, факти встановлені постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2015 р. у справі № 808/2341/15 мають преюдиційне значення, оскільки предметами розгляду вказаних справ є одні й ті самі земельні ділянки за контуром поля № 490 площею 95,1, за контуром поля № 327 площею 28 га., за контуром поля № 107 площею 36,3 га, що розташовані на території Михайлівської сільської ради. На підставі викладеного відповідача-1 вважає, що позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі є не обґрунтованими та безпідставними, внаслідок чого задоволенню не підлягають. Також звертав увагу суду, що листом від 15.06.2015 р. № 03576/08-32 про розгляд скарг ТОВ «Агрос-М» Запорізька облдержадміністрація проінформувала райдержадміністрацію про те, що надання дозволу на виготовлення проекту відведення земель невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) є перевищенням повноважень районної державної адміністрації. Отже, при виданні головою райдержадміністрації розпорядження від 27.07.2015 р. № 218 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ТОВ «Агрофірма «Славутич», та розпорядження від 30.09.2015 р. № 317 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Агрофірма «Славутич» дотримано вимоги земельного законодавства та вказівок облдержадміністрації. Зазначав, що спірний договір відповідає вимогам Постанови КМУ від 03.03.2004 р. № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі». Враховуючи той факт, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2015 р. у справі № 808/2341/15 визнано протиправною відмову ТОВ «АФ «Славутич» у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельних ділянок та зобовязано райдержадміністрацію переглянути клопотання товариства, із урахуванням листа облдержадміністрації від 15.06.2015 р. № 03576/08-32, головою райдержадміністрації видане розпорядження від 27.07.2015 р. № 218 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ТОВ «Агрофірма «Славутич». З урахуванням викладеного, просив в позові відмовити.

Представник відповідача-2 підтримав заперечення, що викладені у відзиві № 192 від 30.06.2016 р. (Т.1, арк.с. 101-103). Надав 03.08.2016 р. додаткові письмові заперечення. Обґрунтовуючи свою правову позицію посилався на наступне: на підставі розпоряджень в.о. голови Вільнянської районної державної адміністрації №№ 316, 317, 318 від 30.09.2015 р. між відповідачем-1 та відповідачем-2 укладені договори оренди землі та підписані ОСОБА_3 прийому-передачі земельних ділянок. Таким чином, на його думку, наведені вище розпорядження є реалізованими та вичерпали свою дію. Розпорядження № 317 від 30.09.2015 р. голови Вільнянської районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її в оренду ТОВ «Агрофірма «Славутич» не скасовано та не визнане недійсним. Позивач не має передбачених ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України документів, що підтверджують його право користування земельною ділянкою, що знаходиться в орендному користування відповідача-2. ТОВ «Агрос-М» є господарським товариством, яке не має ні матеріальної, ні технічної можливості обробляти землю. Зазначене підтверджується протоколом № 1 засідання комісії по розгляду земельних питань від 10.03.2015 р. На нараді Запорізької облдержадміністрації з питання врегулювання конфліктних ситуацій із земельних відносин у Василівському та Вільнянському районнах Запорізької області «наголошено про необхідність поновлення договорів оренди та надання в оренду земель державної власності саме фермерським господарствам, підприємствам, що розташовані на території відповідної ради та несуть основне соціальне навантаження, забезпечення робочими місцями місцевих жителів та поповнюють місцеві бюджети. Розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності не повинен прийматися без узгодження із відповідною територіальною громадою, на території якої розташована ділянка. З урахуванням викладеного, просив в позові відмовити.

Представник третьої особи вважав доводи позивача обґрунтованими, у звязку з чим просив позов задовольнити. Свою правову позицію виклав у відзиві (Т.1, арк.с. 157-160), відповідно до змісту якого слідує: оскаржуваний договір укладено на підставі розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 30.09.2015 р. № 317, яке в свою чергу приймалося на підставі розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 27.07.2015 р. № 218. Розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації видано на виконання рішення суду, однак, в постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2015 р. у справі № 808/2341/15 райдержадміністрацію зобовязано виконати дії, направлені на повторний розгляд заяви про видачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, натомість райдержадміністрацією надано дозвіл на виготовлення технічної документації. Отже, постанову суду виконано неналежним чином, не у відповідності з вимогами самої постанови. При повторному розгляді заяви райдержадміністрація мала змогу врахувати всі обставини ситуації, що склалися навколо вказаних спірних земельних ділянок. При прийнятті розпорядження № 101 від 26.03.2015 р. Вільнянською районною державною адміністрацією допущенні порушення ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та ст. 123 Земельного кодексу України. Враховуючи наявність порушень, керуючись ч. 8 ст. 118 Конституції України, ч. 3 ст.33. ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 09.06.2015 р. № 201 скасовано серед інших розпоряджень голови Вільнянської райдержадміністрації від 26.03.2015 р. № 101 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою ТОВ «Агрофірма «Славутич». Додатково звернуто увагу суду на те, що Вільнянська районна державна адміністрація повідомлена про те, що ФГ «Світанок-2005», ТОВ «Агрофірма «Славутич», С(Ф)Г «ОСОБА_5М.» з 2000 року незаконно, без жодних правових підстав, обробляють земельні ділянки на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району. Таким чином, близько 15 років земельні ділянки площею близько 230 га оброблялися без будь-яких підстав, а районною державною адміністрацією не вживалося з цього приводу жодних заходів, а навпаки, незаконна обробка земельних ділянок розцінювалась як перевага. Отже, при прийняті рішення Вільнянською районною державною адміністрацією порушено принцип неупередженості. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області (орендодавець, відповідач-1 у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» (орендар, відповідач-2 у справі) 02.10.2015 р. уклали договір оренди землі (надалі договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що орендодавець на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 30.09.2015 р. № 317 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «Агрофірма «Славутич», передає до моменту витребування земельної ділянки власниками сертифікатів та/або державних актів на право власності на земельні ділянки, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) загальною площею 95,100 га (сіножаті), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області в межах згідно планом, що є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 95,100 га із земель невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0001. Цільове призначення земельної ділянки: 01.01. (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення.

Договір укладено на 10 (десять) років з моменту набуття чинності договору після його реєстрації та до моменту витребування земельної ділянки власниками сертифікатів та/або державних актів на право власності на земельні ділянки. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 договору).

Враховуючи положення договору та приписи діючого законодавства України договір зареєстровано у виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 08 жовтня 2015 року за № 03.

Про факт передачі земельної ділянки в строкове платне користування орендарю свідчить ОСОБА_3 прийому-передачі.

Предметом позову є визнання недійсним договору оренди землі від 02.10.2015 р. (зареєстрований 08.10.2015 р. за № 03), що укладений Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області та ТОВ «Агрофірма «Славутич».

Підставою для визнання його недійсним позивачем зазначено укладання договору на підставі актів ненормативного характеру (розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області), які суперечать законодавству України і порушують права та інтереси позивача.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, серед яких вказано правочини і договори, визначено статтею 11 ЦК України.

Статей 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частинами 1 та 2 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди землі.

Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Законом України «Про місцеві державні адміністрації» визначено організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій та статтею 13 встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить, зокрема, вирішення питань, в тому числі, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Відповідно до пункту а) ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За статтею ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Як вбачається з матеріалів справи, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, керуючись ст.ст. 6, 13, 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 17 Земельного кодексу України, враховуючи постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2015 р. у справі № 808/2341/15, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2015 р. у справі № 808/2341/15, постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.07.2015 р. прийняла розпорядження № 218 від 27.07.2015 р., відповідно до якого ТОВ «Агрофірма «Славутич» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення не витребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв) за контуром поля № 490 площею 95,1 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного і сільськогосподарського виробництва та подальшої передачі в оренду.

Пунктом 2 вказаного розпорядження зазначено: надати дозвіл ТОВ «Агрофірма «Славутич» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення не витребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв) за контуром поля № 327 площею 28 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та подальшої передачі в оренду.

Розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), приймаючи до уваги приписи діючого законодавства, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області прийняла розпорядження № 317 від 30.09.2015 р., яким затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, територія Михайлівської сільської ради. за межами населених пунктів площею 95,1000 га (кадастровий номер :02:001:0001), із земель не витребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв), для послідуючої передачі в оренду, до моменту витребування власниками земельних часток (паїв).

Пунктом 2 вказаного розпорядження зазначено: надати ТОВ «Агрофірма «Славутич» в оренду земельну ділянку площею 95,100 га (сіножаті), розташовану на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області строком на 10 років, з орендною платою 10 відсотків від розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, до моменту її витребування.

Відповідно до п. 2.24 2.26 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 р. № 6 (з наступними змінами та доповненнями) для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється.

З огляду на це судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

У спорах про визнання договорів оренди землі недійсними судам належить ретельно з'ясовувати наявність відповідних повноважень у осіб, якими підписується договір. Звернути увагу судів на те, що відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження міського голови закінчуються в момент вступу на цю посаду іншої обраної особи.

У частині першій статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено перелік істотних умов договору оренди землі, відсутність однієї з яких згідно з частиною другою цієї статті є підставою для визнання договору недійсним.

Аналіз вищевикладеного вказує, що безумовною правовою підставою для визнання договору оренди землі недійсним є скасування рішення (в даному випадку розпоряджень Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області) у встановленому законом порядку.

Суду відповідних доказів скасування або визнання недійсним акту органу виконавчої влади до компетенції якого належить питання щодо розпорядження землею не надано.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для визнання договору оренди землі від 02.10.2015 р. (зареєстрованого 08.10.2015 р. за № 3) недійсним.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 84 ГПК України у мотивувальній частині рішення вказуються обставини справи, докази на підставі яких прийнято рішення. Таким чином, рішення господарського суду не може бути викладено нечітко та ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивачем не представлені належні докази у справі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не доведеними, ґрунтуються на припущеннях, тому у задоволенні позову з підстав, які викладені в позовній заяві, відмовляється повністю.

Судовий збір покладається на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 09 серпня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець