ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016р. Справа№ 914/1378/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З.

при секретарі судового засідання Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства «Центральне», м. Львів

про стягнення пені в розмірі 2988,43 грн., трьох відсотків річних в розмірі 801,54 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1933,00 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 342вих від 29.06.2016р.).

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства «Центральне» про стягнення пені в розмірі 2988,43 грн., трьох відсотків річних в розмірі 801,54 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1933,00 грн.

Ухвалою суду від 25.05.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.06.2016р. Ухвалою суду від 09.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 04.07.2016 р. з підстав, викладених в ухвалі. В судовому засіданні 04.07.2016 р. оголошено перерву до 19.07.2016 р. для надання можливості сторонам виконати усі вимоги попередніх ухвал суду.

Ухвалою суду від 19.07.2016 р. продовжено строк та відкладено розгляд справи на 04.08.2016 р. з підстав, викладених в ухвалі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судових засіданнях.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№ 28433/16 від 04.07.2016р.). Зокрема, зазначив про неправильність черговості зарахувань позивачем оплат за природний газ та звернув увагу на те, що відповідач не прийняв заходів для досудового врегулювання спору.

В судовому засіданні 04.08.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

28.12.2012 року між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України») (Продавець) та ОСОБА_1 комунальним підприємством Центральне (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №13/2878-ТЕ-21 (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого, Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах Договору.

Газ, що передається за Договором, використовуються Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релегійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використувються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 61,0 тис.куб.м.

Відповідно до п.3.3 Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

У п. 5.1 Договору зазначено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Згідно п.п.5.2, 5.3 Договору ціна за 1000куб.м газу становить 1 091,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом. До оплати за 1000 куб.м. природного газу 1 091,00 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1 309,20 грн.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Приписами п. 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 Договору, Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем п. 6.1 Договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п.9.3 Договору, строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно п.11.1 Договору, цей Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір підписано та скріплено відтисками печаток Сторін.

Також Додатковою угодою № 1 від 24.10.2014 року до Договору Сторони внесли зміни до пункту 6.3. Договору, доповнили його абзацом в наступній редакції: « 6.3. У разі сплати боргу по неустойці, інфляційним нарахуванням, процентам річних та судового збору, за даним Договором, Покупець повинен обовязково зазначати це в платіжному дорученні», а також виклали у новій редакції реквізити Продавця.

На виконання умов Договору Позивачем протягом періоду з січня по грудень 2013 року включно поставлено Відповідачу природний газ на загальну суму 55 885,86 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими відбитками печаток Сторін актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 року, 28.02.2013 року, 31.03.2013 року, 30.04.2013 року, 21.01.2014 року (а.с.23-28).

При цьому суд зазначає, що підписання Відповідачем актів приймання-передачі природного газу, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і які відповідають вимогам, зокрема ст.9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарських операцій і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Як стверджує Позивач, Відповідач оплату за поставлений у січні-квітні та листопаді-грудні 2013 року природний газ здійснював несвоєчасно (вбачається з сальдо, довідки по операціях щодо Покупця та банківських виписок, які містяться в матеріалах справи), у звязку з чим Позивачем нараховано Відповідачу 2 988,43 грн. пені, 801,54 грн. 3% річних та 1933,00 грн. інфляційних втрат, які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч. 2 ст. 218 ГК України).

28.12.2012 року між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України») (Продавець) та ОСОБА_1 комунальним підприємством Центральне (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №13/2878-ТЕ-21 (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого, Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах Договору.

Газ, що передається за Договором, використовуються Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релегійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використувються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 61,0 тис.куб.м.

Відповідно до п.3.3 Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

У п. 5.1 Договору зазначено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Згідно п.п.5.2, 5.3 Договору ціна за 1000куб.м газу становить 1 091,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом. До оплати за 1000 куб.м. природного газу 1 091,00 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1 309,20 грн.

У відповідності до п.9.3 Договору, строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно п.11.1 Договору, цей Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір підписано та скріплено відтисками печаток Сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Позивачем протягом періоду з січня по грудень 2013 року включно поставлено Відповідачу природний газ на загальну суму 55 885,86 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими відбитками печаток Сторін актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 р., 28.02.2013 р., 31.03.2013 р., 30.04.2013 р., 21.01.2014 р. (а.с.23-28).

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 ЦК України, ст.230 ГК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Приписами п. 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 Договору, Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем п. 6.1 Договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Також Додатковою угодою № 1 від 24.10.2014 року до Договору Сторони внесли зміни до пункту 6.3. Договору, доповнили його абзацом в наступній редакції: « 6.3. У разі сплати боргу по неустойці, інфляційним нарахуванням, процентам річних та судового збору, за даним Договором, Покупець повинен обовязково зазначати це в платіжному дорученні», а також виклали у новій редакції реквізити Продавця.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому за загальним правилом період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.10.2013р. №14 (у чинній редакції) встановлено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних (п. 4.2 Постанови).

Як стверджує Позивач, Відповідач оплату за поставлений у січні-квітні та листопаді-грудні 2013 року природний газ здійснював несвоєчасно (що вбачається з сальдо, довідки по операціях щодо Покупця та банківських виписок, які містяться в матеріалах справи), у звязку з чим Позивачем нараховано Відповідачу 2 988,43 грн. пені, 801,54 грн. 3% річних та 1933,00 грн. інфляційних втрат, які просить стягнути з відповідача.

Що стосується тверджень відповідача в обґрунтування своїх заперечень щодо п. 6.4. Договору про зарахування оплат відповідача в порядку черговості, передбаченому цим пунктом Договору, а саме: 1) в першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, повязані з одержанням виконання; 2) в другу чергу сплачуються погашається неустойка; 3) в третю чергу погашається основна сума боргу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 6.4. Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу, визначеного Покупцем: 1) в першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, повязані з одержанням виконання; 2) в другу чергу сплачуються погашається неустойка; 3) в третю чергу погашається основна сума боргу.

Приписами п. 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання Покупцем п. 6.1 Договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Отже, враховуючи приписи даних пунктів Договору, нарахування неустойки є правом, а не обовязком Продавця, а черговість зарахувань оплат Покупця за природний газ, передбачена п.6.4. Договору застосовується у випадку наявності заборгованості зі сплати неустойки. Відповідачем не надано суду ні контррозрахунку розміру позовних вимог на підтвердження своїх заперечень, ні доказів наявності заборгованості зі сплати неустойки на момент оплати природного газу Продавцю.

Щодо твердження відповідача про невжиття позивачем жодних заходів для досудового врегулювання спору, слід зазначити наступне.

Згідно із ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

У ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України зазначено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються наведеним.

Згідно пункту 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

При цьому суд взяв до уваги, що, згідно ч.5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При перевірці розрахунку інфляційних нарахувань судом взято до уваги положення п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (із змінами та доповненнями), відповідно до якого, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція; при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши правильність проведеного розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що такий Позивачем проведено невірно, оскільки ним не враховано, що день часткової оплати боргу є днем, в якому сума боргу зменшилась на здійснену часткову оплату (аналогічна позиція відображена у п.п.1.4, 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань), а отже, невірно розраховано періоди прострочення у відповідності до динаміки змін сум боргу.

Здійснивши перерахунок сум, які належить стягнути з Відповідача на користь Позивача за порушення порядку та строку оплати поставленого за Договором природного газу суд встановив, що сума пені за порушення порядку і строку оплати поставленого за Договором природного газу становить 2 978,47 грн. (з врахуванням ч.6 ст.232 ГК України), трьох відсотків річних 796,07 грн., інфляційних втрат 1 814,92 грн. (розрахунки додаються до матеріалів справи), які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «Центральне» (вул.Удатного,7,м.Львів,79019, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул.Б.Хмельницького,6,м.Київ,01001, ) 2 978,47 грн. пені, 796,07 грн. трьох відсотків річних, 1 814,92 грн. інфляційних втрат та 1345,85 грн. - судового збору.

3. В решта позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09.08.2016 р.

Суддя Галамай О. З.