КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р. Справа№ 910/32773/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.

від позивача - Цибізова О.О., довіреність №159 від 21.12.2015 року,

від відповідача - не з'явилися,

від третьої особи - Коломієць В.С., довіреність №062/01/10-5238 від 24.05.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу

фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року

у справі №910/32773/15 (суддя Привалов А.І.)

за позовом комунального підприємства "Київський метрополітен", м. Київ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

про розірвання договору, виселення з приміщення, зобов'язання вчинити дії та стягнення 55 048,75 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, виселення з приміщення, зобов'язання вчинити дії та стягнення 55 048,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 позовні вимоги задоволено частково. Суд вирішив виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 з нерухомого майна (частини вестибюлю/переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, за адресою: місто Київ, станція метро "Видубичі" (вестибюль НОМЕР_1), загальною площею 8,0 кв.м. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 та знаходяться за адресою: місто Київ, станція метро "Видубичі", частина вестибюля/переходу, загальною площею 8,0 кв.м. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь комунального підприємства "Київський метрополітен" суму основного боргу у розмірі 47 250 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 405 грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 3490 грн. 43 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Також до апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, дійшла висновку про те, що клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15, є таким, що підлягає задоволенню, а матеріали апеляційної скарги є достатніми для прийняття її до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 року апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Коротун О.М., Рудченко С.Г. та призначено її розгляд на 22.06.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Коротун О.М. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Рудченко С.Г., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Скрипка І.М., Рудченко С.Г. та призначено її розгляд на 10.08.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді Скрипка І.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Скрипка І.М. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні 10.08.2016 року надали суду пояснення, в яких заперечували проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі № 910/32773/15 без змін.

Представник відповідача не з'явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Представники позивача та третьої особи не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

02.07.2007 року року між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (далі - орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - орендар, відповідач) укладено Договір оренди № 71-Упр(ДВ)-07 (далі - договір) (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 1.1, 2.1 Договору, орендодавець на підставі рішення Київської міської ради № 23/3114 від 02.02.2006 року передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджувальними конструкціями (кіосками) орендаря), загальною площею 8.0 кв. м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину договору (далі - об'єкт оренди), за адресою: станція метро "Видубичі" (східний вестибюль), для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.4. Договору визначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу в оренду частину переходу станції метро "Видубичі", визначену тимчасовими огороджуючи ми конструкціями, загальною площею 8,0 кв.м, що підтверджується Актом приймання-передачі майна в оренду від 03.07.2007 року. (а.с. 13).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради № 23/3114 від 02.02.2006 року діє з 02.07.2007 року до 30.06.2008 року (п. 9.1 договору).

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справ, що сторонами укладались додаткові угоди.

Додатковою угодою, у зв'язку з довгостроковим розглядом Київською міською радою питання щодо надання дозволу КП "Київський метрополітен" на переукладання договорів оренди нерухомого майна на станціях метрополітену, сторони продовжили термін дії договору оренди № 71-Упр(ДВ)-07 від 02.07.2006 року до отримання відповідного рішення Київської міської ради, але не довше ніж до 30.09.2008 року.

Також, додатковою угодою № 226 від 11.02.2008 року до договору сторонами погоджено зміну суми орендної плати за договором, встановлено її у розмірі 3271,81 грн.

Додатковою угодою № 345 від 01.10.2008 року до договору, у зв'язку з довгостроковим розглядом Київською міською радою питання щодо надання дозволу КП "Київський метрополітен" на переукладення договорів оренди нерухомого майна на станціях метрополітену, сторони дійшли згоди продовжити термін дії спірного договору до отримання відповідного рішення Київради, але не довше ніж до 31.12.2008 року.

З аналогічних підстав, додатковою угодою № 374 від 31.12.2008 року до договору, було продовжено термін дії договору до отримання відповідного рішення Київради, але не довше ніж до 31.03.2009 року.

Додатковою угодою № 226 від 11.02.2008 року до договору сторонами внесено зміни до п.3.4 та п.3.5 договору та погоджено зміну суми орендної плати за договором, встановлено її у розмірі 4156,79 грн.

Додатковою угодою № 325 від 28.09.2001 року до договору, сторони внесли зміни в п.9.1 договору та продовжили дію спірного договору до 31.03.2012 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 291 ГК України.

Згідно пункту 9.5. Договору, цей Договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

З огляду на відсутність рішення Київради про продовження дії вказаного договору, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення строку дії договору у зв'язку із закінченням строку його дії з 31.03.2012 року.

Враховуючи встановлення факту припинення спірного договору у зв'язку із закінченням строку його дії, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині розірвання договору внаслідок порушення відповідачем його умов задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 47 250, 98 грн., що виникла за період користування приміщенням з 10.04.2015 року по 22.10.2015 року колегія суддів зазначає наступне.

При цьому, судом встановлено, що розмір місячної орендної плати складається із базової ставки орендної плати за травень 2009 року (відповідно до умов додаткової угоди від 01.06.2009) з урахуванням індексів інфляції та ПДВ.

Так, згідно з п. 3.1 договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 24.01.2008р. № 21/4493 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006р. № 34/91.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2 Договору).

Відповідно до Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006р. № 34/91 за торгівлю непродовольчими товарами на станціях метрополітену, у прилеглих до них підземних переходах встановлено орендну ставку у розмірі 50% від вартості майна, визначеної експертним шляхом.

Відповідно до додатку № 2 до договору (Розрахунок місячної плати), орендна ставка становить 50%.

При цьому, згідно з п. 3.3 договору, розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Відповідно до п.п. 3.5, 4.14 Договору, оплата за договором проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві. Орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14 в силу вступає рішення Київради. При цьому, оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

В той же час, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не було надано доказів підписання сторонами акту приймання-передачі, який би свідчив про поверненні відповідачем об'єкту оренди, відповідач продовжує безпідставно використовувати об'єкт оренди після закінчення строку дії договору та вказаного не заперечує. Крім того доказів погашення відповідачем заборгованості зі сплати орендної плати судам також надано не було.

Тому, колегія суддів перевіривши розрахунок заявленої позивачем до стягнення заборгованості, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що він є обґрунтованим і арифметично правильним, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 47 250, 98 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач звільняється від сплати за користування вказаним майном з огляду на неможливість користування ним через знеструмлення вказаного приміщення є безпідставними, оскільки відповідачем не було доведеного вказаний факт будь-якими належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як факт прострочення виконання грошового зобов'язання встановлений судом та відповідачем не спростований.

Перевіривши розрахунок позивача колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснений позивачем розрахунок 3% річних є обґрунтованим і арифметично правильним, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 405,21 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6.2 Договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Проте, оскільки спірний договір припинив свою дію з 31.03.2012 року, положення договору щодо забезпечення виконання зобов'язання, з указаного моменту також втратили свою силу, а тому нарахування позивачем неустойки на підставі п. 6.2 Договору за період порушення відповідачем зобов'язання поза межами строку дії договору, а саме з квітня 2015 року по жовтень 2015 року, суперечить положенням чинного законодавства, а тому колегія суддів визнає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 7392,56 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині виселення відповідача із займаного приміщення та обов'язку відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать позивачеві та знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро "Видубичі" (східний вестибюль), загальною площею 8,0 кв.м., слід зазначити наступне.

Як було встановлено вище, у зв'язку з тим, що у даному випадку, орендодавець висловив заперечення щодо продовження терміну дії Договору, спірний договір припинив свою дію.

Згідно з п. 5.4. Договору орендар після закінчення строку дії цього Договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим Договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київська міська рада.

Відповідно до умов п. 9.3. Договору: "Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради."

Станом на день вирішення спору, рішення про продовження дії Договору оренди № 71-Упр(ДВ)-07 Київською міською радою - відсутнє.

Оскільки рішення про продовження строку дії Договору Київською міською радою не приймалось, доказів зворотного Відповідачем не надано, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном згідно Договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 12.05.2015 року у справі № 910/21795/14.

Стаття 785 ЦК України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 7.5. Договору зазначено, що у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

Згідно п. 8.5.4. Договору, у разі припинення дії Договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю/переходу станції метро "Нивки" в термін, визначений п. 4.14. цього договору від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець, самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

Згідно з п. 4.14 договору, орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Доказів повернення Відповідачем орендованого майна за актом приймання-передачі станом на час розгляду справи по суті, суду не надано.

Оскільки відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди, а договірні відносини сторін припинились у зв'язку із закінченням строку дії Договору оренди 71-Упр(ДВ)-07, рішення Київради про продовження строку дії цього Договору не приймалось. Отже, Позивачем доведено, а Відповідачем не спростовано факт припинення договірних відносин між сторонами, у Відповідача правові підстави використовувати спірні приміщення відсутні, а отже, Відповідач втратив статус орендаря.

Таким чином, враховуючи визначений положеннями договору обов'язок відповідача повернути позивачеві займане приміщення за актом прийому-передачі, звільнити орендовану частину приміщення переходу станції метро "Видубичі" від своїх огороджувальних конструкцій та факт припинення договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині виселення відповідача з нерухомого майна (частини переходу), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: станція метро "Видубичі" (східний вестибюль), загальною площею 8,0 кв.м та покладення на нього обов'язку демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, частинами 1, 2 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача речових прав на спірне майно та неналежність його як орендодавця спростовуються наступним.

У відповідності до пункту 2.3. рішення Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.2011 р. "Про затвердження положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" Комунальні підприємства, установи та організації уповноважено виступати орендодавцями майна територіальної громади міста Києва: щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що 29.12.2012 року Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято розпорядження № 2383, яким затверджено Положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, за змістом якого орендодавцем комунального майна з 29.12.2012 року є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 98 від 23.04.2003 р., за КП "Київський метрополітен" закріплено на праві повного господарського відання основні засоби, в т.ч. станція метро "Видубичі" (а.с. 89-90).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті, щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Крім того, об'єкт Договору оренди № 71-Упр(ДВ)-07 знаходиться на балансі Позивача та закріплений за ним на праві господарського відання, а право Позивача здавати вказане майно в оренду передбачено п. 5.6., 5.2. Статуту Позивача (а.с. 49-50), крім того, вказаний Договір було укладено саме на підставі рішення Київради №23/3114 від 02.02.2006 року. При цьому, оскільки саме Позивач виступав Орендодавцем за Договором оренди, тому саме йому, відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України Відповідач зобов'язаний повернути орендоване майно.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 ГПК України доказів, а саме рішення Київської міської ради про продовження дії Договору оренди № 71-Упр(ДВ)-07, яке могло б бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/32773/15 залишити без змін.

3.Справу №910/32773/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко