ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2016 року Справа № 904/4161/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Кузнецової І.Л. (доповідач),

суддів: Сизько І.А., Герасименко І.М.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

від відповідача: ОСОБА_1- представник, довіреність № 617 від 19.04.2016 р., ОСОБА_2- представник, довіреність № 726 від 27.04.2016р.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/4161/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс", м.Селидове Донецької області

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення 7 710грн.63 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/4161/16 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Енергоімпекс" задоволено, з публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь позивача стягнуто збитки в сумі 7710 грн.63коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з наявності підстав для покладення відповідальності за вагову недостачу вугільної продукції на відповідача, а також з того, що позивач звернувся з позовом до відповідача 23.05.2016р. і строк позовної давності для такого звернення ним не пропущено, оскільки перебіг цього строку починається після закінчення строку пред"явлення претензії перевізнику і строку її розгляду (частини 2 та 3 статті 315 Господарського кодексу України);

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ"Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про те, що згідно з ст.136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до ст.132 Статуту з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову, про те, що вантажоодержувач може захистити своє право або шляхом пред"явлення претензії або безпосередньо звернутися з позовом до суду в межах шестимісячного строку, встановленого Статутом, а також про те, що положення ч.ч.2, 3 ст.315 Господарського кодексу України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо зверненню до суду з позовною заявою передувало звернення позивача з претензією;

- позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник в судове засідання не з"явився, про час та місце засідання позивач повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у березні 2015 року зі станції Кривий Торець Донецької залізниці ТОВ"Енергоімпекс" здійснило відправлення вагонів №№56844053, 52585155, 53764825, 56053747, 53547980 навантажених кам'яним вугіллям згідно з залізничними накладними №50359264, №50362938 на станцію Енергодар Придніпровської залізниці, одержувач ДТЕК Запорізька ТЕС.

При проходженні вагонів через станцію Енергодар Придніпровської залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних.

Так, комерційним актом РА №006684/224 від 28.03.2015р., складеним на станції Енергодар Придніпровської залізниці, встановлено, що:

на підставі акту загальної форми від 27.03.2015 №460 станції Енергодар Придніпровської залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля камяне у вагоні №56844053;

навантаження в вагоні навалом, нижче бортів на 15-20 см, маркірована трьома продольними полосами; фактично у вагоні виявилася маса брутто - 90700кг, тара за документом - 23500 кг, нетто - 67200 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1900 кг.;

зправа по ходу потяга над 4, 5, 6 люками вздовж борту виїмка довжиною 4,5 м, шириною 1,5 м, глибиною 0,9 м в місті виїмки маркування відсутнє, двері, люка закриті; в технічному відношенні вагон справний; течі вантажу немає; 1900 кг у вагоні поміститися могли.

Комерційним актом РА №006672/225 від 28 березня 2015 року, складеним на станції Енергодар Придніпровської залізниці, встановлено, що на підставі акту загальної форми від 27.03.2015 №459 станції Енергодар Придніпровської залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля камяне у вагоні №52585155:

навантаження вкатане катком, маркування три повздовжні смуги по всій довжині вагону;

фактично у вагоні виявилася маса брутто 88000 кг, тара за документом 23500 кг, маса нетто 64500 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1800 кг; при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 15-20 см, маркована трьома повздовжними смугами; з лівого боку по ходу потягу виїмка довжиною три метри, шириною 1,0 м, глибиною 0,8 м, в місці виїмки маркування відсутнє; в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 1800 кг у вагоні поміститися могли.

Комерційним актом РА №006672/229 від 28 березня 2015 року, складеним на станції Енергодар Придніпровської залізниці, встановлено, що на підставі акту загальної форми від 27.03.2015 №457 станції Енергодар Придніпровської залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля камяне у вагоні №53764825:

навантаження вкатане катком, маркування три повздовжні смуги по всій довжині вагону;

фактично у вагоні виявилася маса брутто 81100 кг, тара за документом 23200 кг, маса нетто 57900 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1400 кг, при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15см, маркована трьома повздовжними смугами; з лівого боку по ходу потягу над 3 люком виїмка довжиною 1 м, шириною 1,0 м, глибиною 0,5м., над 6,7 люками виїмка довжиною 2,0 м, шириною 0,5 м, глибиною 1,0 м, в місці виїмки марку-вання відсутнє; в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 1400 кг у вагоні поміститися могли.

Комерційним актом РА №006672/230 від 28 березня 2015 року, складеним на станції Енергодар Придніпровської залізниці, встановлено, що на підставі акту загальної форми від 27.03.2015 №455 станції Енергодар Придніпровської залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля камяне у вагоні №53547980:

навантаження вкатане катком, маркування три повздовжні смуги по всій довжині вагону;

фактично у вагоні виявилося маса брутто 88400 кг, тара за документом 22200 кг, маса нетто 66200 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1800 кг, при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15 см, маркована трьома повздовжними смугами; з правого боку по ходу потягу над 5 люком виїмка довжиною 1,5 м, шириною 1,0 м, глибиною 1,0 м, над 6, 7 люками виїмка довжиною 2,0 м, шириною 0,5 м, глибиною 1,0 м, в місці виїмки маркування відсутнє; в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 1800 кг у вагоні поміститися могли.

Комерційним актом РА №006672/231 від 28 березня 2015 року, складеним на станції Енергодар Придніпровської залізниці, встановлено, що на підставі акту загальної форми від 27.03.2015 №454 станції Енергодар Придніпровської залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля камяне у вагоні №56053747:

навантаження вкатане катком, маркування три повздовжні смуги по всій довжині вагону;

фактично у вагоні виявилося маса брутто 90900 кг, тара за документом 24800 кг, маса нетто 66100 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1500 кг; при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15 см, маркована трьома повздовжними смугами; з правого боку по ходу потягу над 4, 5 люком виїмка довжиною 1,5 м, шириною 1,5м, глибиною 0,5 м, в місці виїмки маркування відсутнє; в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 1500 кг у вагоні поміститися могли.

Вказаними актами встановлено, що при переважуванні вагонів у статистичному режимі на виправних 100тн вагонних електронно-тензометричних вагах, виявилося, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних, а саме:

- у вагоні №568444053 маса брутто - 90700 кг, тара за документом - 23500 кг, нетто 67200кг, що менше ніж зазначено в документі на 1900 кг;

- у вагоні № 52585155 маса брутто - 88000 кг, тара за документом - 23800 кг, маса нетто - 64500 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1800 кг;

- у вагоні № 53764825 маса брутто - 81 100 кг, тара за документом - 23 200 кг., маса нетто - 57900 кг., що менше ніж зазначено в документі на 1400 кг;

- у вагоні № 53547980 маса брутто - 88400 кг, тара за документом - 22200 кг, маса нетто -66200 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1800 кг;

- у вагоні № 56053747 маса брутто - 90900 кг, тара за документом - 24 800 кг, маса нетто -66100 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1500 кг.

З урахуванням норми природної втрати (1%) відповідальна недостача вугілля з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення складає:

- у вагоні №568444053 маса нетто складає 69100 кг, норма недостачі 69100 кг х 1% = 691кг, відповідальна недостача складає 1 900 кг 691 кг = 1209 кг;

- у вагоні №52585155 маса нетто 66300 кг, норма недостачі 66300 кг х 1%= 663 кг, відповідальна недостача складає 1800 кг 663 кг = 1 137 кг;

- у вагоні №53764825 маса нетто 59300 кг, норма недостачі 59 300 кг х 1%= 593 кг, відповідальна недостача складає 1400 кг 593 кг = 807 кг;

- у вагоні №56053747 маса нетто 67600 кг, норма недостачі 67600 кг х 1%= 676 кг, відповідальна недостача складає 1 500 кг 676 кг = 824 кг;

- у вагоні №53547980 маса нетто 68000 кг, норма недостачі 68 000 кг х 1%= 680 кг, відповідальна недостача складає 1800 кг 680 кг = 1120 кг.

Таким чином, вартість вагової недостачі вугілля з урахуванням норми природної втрати становить 7 710грн.63коп.:

- у вагоні №568444053 1828,95грн. (1209кг х 1512,78грн., ціна за тону продукції з податком на додану вартість згідно довідки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля");

- у вагоні № 52585155 1 720,03грн. (1137кг х 1512,78грн., ціна за тону продукції з податком на додану вартість згідно довідки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля");

- у вагоні №53764825 1 220,81грн. (807кг х 1512,78грн., ціна за тону продукції з податком на додану вартість згідно довідки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля");

- у вагоні № 56053747 1246,53грн. (824кг х 1512,78грн., ціна за тону продукції з податком на додану вартість згідно довідки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля");

- у вагоні № 53547980 1 694,31грн. (1120кг х 1512,78грн., ціна за тону продукції з податком на додану вартість згідно довідки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля").

Згідно з ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також відповідно до ч.ч.1, 2 та 3 ст.314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Ст.110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до ст.31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.1 ст.114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

- за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

За положеннями ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: при перевезенні мінерального палива.

Оскільки вантаж вугілля камяне не поіменоване в алфавіті, є мінеральним твердим паливом, то норма недостачі становить 1 % маси, зазначеної у перевізних документах.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи господарським судом зроблено правильний висновок про те, що відповідальність за вагову недостачу вугільної продукції, зокрема, вугілля кам"яного, підлягає покладенню на відповідача.

У цьому зв"язку задоволення господарським судом позовних вимог про стягнення з відповідача збитків в сумі 7710грн.63коп. є обґрунтованим та правомірним.

Одночасно колегія суддів погоджується з відхиленням господарським судом доводів відповідача щодо спливу строку позовної давності.

Так, відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Ч.1 ст.261 Кодексу, яка є загальною нормою, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ст.257 Кодексу визначено загальну позовну давність тривалістю у три роки, однак, в силу приписів ст.258 цього ж Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема, скорочена порівняно із загальною позовною давністю.

Ч.3 ст.925 Кодексу, яка є спеціальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Ст.136 Статуту залізниць України передбачено, що позови до залізниць можуть бути пред'явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог ст.134 цього Статуту, яким передбачено також і шестимісячний строк для пред'явлення претензії.

Ч.ч.2, 3, 4 ст.315 Господарського кодексу України передбачено, що претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Згідно з п.4.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке: якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 Господарського кодексу України; оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 Господарського кодексу України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Таким чином, звернення з позовом до залізниці після спливу шестимісячного строку, передбаченого для пред'явлення претензії і строку її розгляду не суперечить положенням ст.315 Господарського кодексу України та ст.925 Цивільного кодексу України.

За таких обставин відповідно до ч.4 ст.315 Господарського кодексу України строк позовної давності в даній справі не був пропущений позивачем, оскільки його початком є день закінчення строку, встановленого для відповіді на претензію.

Доводи скаржника колегією суддів не прийняті до уваги тому, що не впливають на порядок обчислення позовної давності, адже визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду не може поглинатися строком на реалізацію нею права на досудове врегулювання спору.

Керуючись ст.ст.101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/4161/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя І.М.Герасименко

Суддя І.А.Сизько

Повна постанова складена 16.08.2016р.