ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. Справа № 925/589/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача не зявилися, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" до Госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі" про стягнення 654 592 грн. 39 коп.,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2016 року позивач - публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" звернувся з позовом до Госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі" (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору № 08/10943/БО-13 від 02.01.2013 року та рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 року у справі № 925/1558/13, 599 913 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 54 679 грн. 35 коп. 3% річних, що разом складає 654 592 грн. 39 коп. та відшкодування судових витрат.

Відповідач подав письмовий відзив на позов (вх.№14497/16), в якому проти позову не заперечував та просив суд розстрочити виконання рішення суду на 24 місяці у звязку з тяжким фінансовим становищем підприємства, яке ускладнить в майбутньому виконання рішення суду, та, крім того, одночасне стягнення боргу спричинить шкідливі наслідки боржнику.

В судовому засіданні представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених у ньому, підтримала і просила суд задовольнити повністю, проти розстрочки виконання рішення суду заперечувала. Відповідач явку свого представника в судове засідання повторно не забезпечив, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, встановлений строк вирішення спору закінчується, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

02.01.2013 року сторонами було укладено договір № 08/10943/БО-13 на постачання природного газу за регульованим тарифом, за умовами якого постачальник (позивач) постачає природний газ споживачу (відповідачу) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб субєктів, що виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, устаткованих на дахові та при будинкових та прибудованих (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями та іншими споживачами, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.1.1. договору).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 року у справі № 925/1558/13, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов договору, згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, позивач передав відповідачу природний газ у січні 2013 року 301897 куб.м. на суму 344654 грн. 75 коп.; у лютому 2013 року 224801 куб.м. на суму 388246 грн. 32 коп.; у березні 2013 року 250178 куб.м. на суму 339810 грн. 74 коп.; у квітні 2013 року 80438 куб.м. на суму 212238 грн. 60 коп., проте, відповідач вчасно та в повному обсязі за поставлений природній газ не розрахувався у звязку з чим за ним утворилася заборгованість в розмірі 771650 грн. 41 коп.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 року у справі № 925/1558/13 позов публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" задоволено повністю та стягнуто з госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі" 771650 грн. 41 коп. основного боргу, 66563 грн. 60 коп. пені, 13893 грн. 84 коп. 3 % річних, 17042 грн. 16 коп. судових витрат.

На примусове виконання зазначеного рішення господарського суду був виданий наказ № 925/1558/13 від 18.11.2013 року.

Відповідач заборгованість за договором № 08/10943/БО-13 від 02.01.2013 року за поставку природного газу в період січень-квітень 2013 року оплатив частково в розмірі 914 950 грн. 59 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача та платіжними дорученнями (а.с. 33-47).

На день звернення позивача до господарського суду з даним позовом заборгованість відповідача за договором № 08/10943/БО-13 від 02.01.2013 року становить 369 999 грн. 82 коп., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

За прострочення оплати поставленого з січня по квітень 2013 року за договором № 08/10943/БО-13 від 02.01.2013 року природного газу публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Черкасигаз нарахувало Госпрозрахунковому підприємству "Чигиринські теплові мережі" до сплати, передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, 599 913 грн. 04 коп. інфляційних втрат за відповідні періоди прострочення з оплати поставленого газу з січня по квітень 2013 року, та 54 679 грн. 35 коп. 3% річних за період прострочення з 14.09.2013 по 15.12.2015 в оплаті газу, поставленого у лютому 2013 року, з 14.09.2013 по 30.05.2016 в оплаті газу, поставленого у березні 2013 року, з 14.09.2013 по 30.05.2016 в оплаті газу, поставленого у квітні 2013 року.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 року у справі № 925/1558/13.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до статті 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Як визначено в п. 5.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого кодексу.

Пунктом 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Вимога позивача про стягнення 599 913 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 54 679 грн. 35 коп. 3% річних, нарахованих на суму простроченого грошового зобовязання за відповідні періоди прострочення, відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений і визнаний вірним, тому дані вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобовязання щодо порядку розрахунків за поставлений природній газ, тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зазначеного грошового зобовязання, визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, то суд виходить з наступного.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки/розстрочки, виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому суд бере до уваги, що господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Відповідач подане клопотання вмотивував тим, що у теперішній час на його підприємстві виникло скрутне фінансове становище, а тому якщо буде накладено арешт на його рахунки та майно, то буде заблоковано його господарську діяльність, що в подальшому може призвести до банкрутства підприємства, і, як наслідок, невиконання зобов'язань перед позивачем. При цьому, як вбачається з поданої звітності за формою № 1С теплопостачання (а.с. 29-30), перед відповідачем існує дебіторська заборгованість, крім того відповідач зазначає, що він не ухиляється від відповідальності, а навпаки, вживає заходів для стягнення дебіторської заборгованості, що дозволить сплатити заборгованість позивачу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення обґрунтованим, і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 9 918 грн. 90 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі" (вул. Енергетиків, 11/1, м. Чигирин, Черкаська область, 20902, ідентифікаційний код 31165782) на користь публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз (вул. Громова, 142, м. Черкаси, ідентифікаційний код 03361402) 599 913 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 54 679 грн. 35 коп. 3% річних та 9 818 грн. 90 коп. судового збору.

Розстрочити виконання рішення на 24 місяці, встановивши наступний порядок сплати грошових коштів:

- до 01.09.2016 р. 27 274,69 грн.;

- до 01.10.2016 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.11.2016 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.12.2016 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.01.2017 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.02.2017 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.03.2017 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.04.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.05.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.06.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.07.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.08.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.09.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.10.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.11.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.12.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.01.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.02.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.03.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.04.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.05.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.06.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.07.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.08.2018 р. - 27 274,68 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 16.08.2016 року.

Суддя В.М. Грачов