Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 09 серпня 2016 року у справі №927/661/16

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/661/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Шляхове ремонтно-будівельне управління № 82», вул. Леніна, 144, м. Мена, Чернігівська область, 15600

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, вул. Київська, 17, м.Чернігів, 14005

про стягнення 5389170грн.

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність постійна №11/04-2/1 від 11.04.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність постійна №09 від 06.07.2015).

Рішення приймається після перерв, оголошених в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України з 27.07.2016 по 03.08.2016 та з 03.08.2016 по 09.08.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 5389170грн. боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору №12162 від 12.09.2012 про закупівлю послуг за державні кошти позивачем проведено поточний середній ремонт автодороги державного значення Т-25-58 Корюківка-Гуринівка-Бреч на км0+000-км9+400 (влаштування тонкошарового асфальтобетонного покриття) загальною вартістю 5389170грн. Відповідач, за твердженням позивача, взяті на себе за договором зобовязання не виконав: акти форми №КБ-2в та довідку форми №КБ-3 не підписав, проведені ремонті роботи не оплатив, внаслідок чого виник заявлений до стягнення борг.

Відповідач в письмовому відзиві проти позову заперечує та зазначає, що виконання відповідачем як замовником обовязку оплатити виконані роботи безпосередньо залежало від надходження бюджетних коштів на відповідні цілі. Також відповідач з посиланням на бюджетне законодавство, яке, на його думку, в даному випадку має перевагу перед будь-якими іншим законодавством, вказує, що предявити роботи до оплати в органи казначейства відповідач мав право протягом семи робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт та лише у випадку фактичних надходжень грошових коштів на рахунок Служби, оскільки за відсутності у розпорядника бюджетних коштів асигнувань, встановлених кошторисом, органи Казначейства зобовязання не реєструють, кредиторська заборгованість без грошового підкріплення не фіксується. У звязку з цим відповідач стверджує, що він не мав юридичних підстав для підписання актів виконаних робіт, оскільки даний факт суперечив би вимогам Бюджетного кодексу України, тому роботи могли бути виконані позивачем на його страх і ризик при наявності оборотних коштів, а документи можуть бути прийнятті виключно по датах надходження коштів на оплату. Відповідач повідомляє суду, що ним вживалися заходи по приведенню зобовязання по договору до норм діючого бюджетного законодавства України, а саме ст.48 Бюджетного кодексу України та з незалежних від сторін обставин бюджетні асигнування не надійшли на рахунки відповідача для оплати робіт.

В судових засіданнях, які проводились в ході розгляду даної справи, приймали участь уповноважені представники сторін.

Клопотання сторін про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу судом задоволені. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведені без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколах судових засідань.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Шляхове ремонтно-будівельне управління №82» (позивач у справі, підрядник за договором) та Службою автомобільних доріг у Чернігівській області (відповідач у справі, замовник за договором) укладено договір №12162 про закупівлю послуг за державні кошти (далі за текстом рішення договір), за умовами якого підрядник зобовязався надати послуги, зазначені в оголошені про торги №247869 у інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» від 09.07.2012р. за №82/1 (684/1), а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п.1.2. договору, в редакції додаткової угоди №2 від 06.12.2013, найменування послуги: поточний середній ремонт автодороги державного значення Т-25-58 Корюківка-Гуринівка-Бреч на км0+000-км9+400 (влаштування тонкошарового асфальтобетонного покриття) Корюківський район.

Згідно із п.3.1. договору, в редакції додаткової угоди №6 від 21.10.2015, ціна цього договору становить 5389170,0 (пять мільйонів триста вісімдесят девять тисяч сто сімдесят) гривень з ПДВ, в тому числі: на 2013р. 0,0грн.; на 2014р. 0,0грн.; на 2015р. 5389170,00 (пять мільйонів триста вісімдесят девять тисяч сто сімдесят) гривень з ПДВ.

Відповідно до п.5.1. договору строк (термін) надання послуг: з моменту підписання договору, отримання ордеру та їх завершення до 01.04.2013р.

В силу п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дня підписання і діє до 31.12.2013 року.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника договору №12162 від 12.09.2012, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що за умовами цього договору свідчить про набрання ним чинності.

У звязку з відсутністю фінансування виконання робіт за договором неодноразово зупинялось та відновлювалось, про що сторонами укладались додаткові угоди до договору.

Так, додатковою угодою №7 від 29.12.2015 продовжено строк надання послуг за договором згідно пункту 5.1. до 31.12.2016р., а п.10.1. договору викладено в новій редакції, відповідно до якої цей договір набуває чинності з дня підписання і діє до 31.12.2016р.

Під час розгляду справи доказів розірвання або визнання недійсним договору в судовому порядку сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України договір №12162 від 12.09.2012 є обовязковим для виконання сторонами.

Аналіз змісту договору №12162 від 12.09.2012, свідчить, що у звязку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини будівельного підряду, які регулюються нормами глави 33 Господарського кодексу України та §1, 3 глави 61 Цивільного кодексу України.

В силу ч.1,2 ст.318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобовязується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором обєкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобовязується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом обєкти і оплатити їх. Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання обєктів; будівництво обєктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, повязаних з будівництвом обєктів.

Відповідно до ч.2 ст.317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Аналогічні приписи містяться у ст.875 Цивільного кодексу України.

В силу ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

На виконання договору позивачем проведено поточний середній ремонт автодороги державного значення Т-25-58 Корюківка-Гуринівка-Бреч на км0+000-км9+400 (влаштування тонкошарового асфальтобетонного покриття) загальною вартістю 5389170грн., про що позивачем складено та підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3, акти №1 та №2 приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та направлено вказані документи відповідачу для підписання, що підтверджується, описом вкладення до листа на імя відповідача, фіскальним чеком від 10.06.2016 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.35).

Листом №01-06/1289/12 від 02.07.2016 відповідач повернув позивачу вищевказані документи без підписання з причини відсутності бюджетного призначення на фінансування робіт за договором №12162 від 12.09.2012. При цьому відповідачем зауважень щодо якості, складу та обсягів виконаних позивачем робіт, щодо наявності відступів від умов договору та проектної документації, а також строків виконання робіт не заявлено.

Станом на день винесення рішення довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 та акти №1 та №2 приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в залишаються непідписаними відповідачем.

Відповідно до п.4.3 договору підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи (форма КБ-2в) і подає їх для підписання замовнику по затвердженому графіку приймання робіт. Замовник зобовязаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання.

Відповідно до ч.1, 4, 6 ст.882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Згідно з ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

На стадії досудового урегулювання спору та під час вирішення спору в господарському суді зауважень щодо якості, складу та обсягів виконаних позивачем робіт, щодо наявності відступів від умов договору та проектної документації, а також строків виконання робіт відповідач не висловив; викладені у відзиві на позов мотиви відмови від підписання складених позивачем на виконання умов договору довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3, актів №1 та №2 приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в є необґрунтованими. Отже суд доходить висновку, що відповідач неправомірно ухиляється від виконання взятого на себе за договором обовязку прийняти замовлені роботи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, листа №01-06/1246/12 від 24.06.2016 (а.с.37-38), відповідач визнає факт виконання позивачем на підставі договору №12162 від 12.09.2012 поточного середнього ремонту автомобільної дороги Т-25-58 Корюківка-Гуринівка-Бреч на ділянці 0+000-км9+400 загальною вартістю 5389170,00грн. в повному обсязі.

Факт виконання позивачем поточного середнього ремонту автодороги державного значення Т-25-58 Корюківка-Гуринівка-Бреч на ділянці 0+000-км9+400 загальною вартістю 5389170,00грн. в повному обсязі відповідачем не заперечувався також й в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Разом з тим, статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави, за яких учасники судового процесу звільняються від обовязку доказування перед судом обставин. Зокрема, відповідно до частини 1 вищеназваної статті обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як зазначено в підп.2.5.№ п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. За необхідності суд може зажадати від учасника судового процесу подання відповідної заяви, клопотання, пояснення в письмовій формі. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

При цьому законом не передбачено можливості відмови учасника судового процесу від раніше здійсненого ним визнання обставин.

Суд може не прийняти визнання обставин учасниками судового процесу, якщо визнана обставина викликає сумнів у її достовірності, тобто у тому чи відповідає вона дійсності, оскільки не узгоджується з іншими обставинами, вже з'ясованими в тій же справі, або такими, що мають для останньої преюдиціальне значення; сумнівною є добровільність визнання певних обставин, оскільки воно вчинене даним учасником судового процесу під впливом помилки, обману або ж погрози чи насильства, інших протиправних дій.

Враховуючи, що добровільність визнання відповідачем обставини виконання позивачем в повному обсязі поточного середнього ремонту автодороги державного значення Т-25-58 Корюківка-Гуринівка-Бреч на ділянці 0+000-км9+400 загальною вартістю 5389170грн. та достовірність вказаної обставини не викликає сумнівів, а тому обставина щодо виконання позивачем на підставі договору №12162 від 12.09.2012 робіт загальною вартістю 5389170грн. не підлягає доказуванню.

Згідно із ч.5, 6 ст.321 Господарського кодексу України якщо договором не передбачено попередньої оплати виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підряднику зумовлену договором ціну після остаточної здачі об'єкта будівництва, за умови, що робота виконана належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу, якщо така виплата та розмір авансу передбачені договором.

Аналогічні приписи містяться у ст.854 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

В силу ч.4 ст.879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до п.4.1. договору оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт, або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт.

Як встановлено судом вище, відповідач безпідставно ухиляється від прийняття виконаних позивачем робіт, незважаючи на їх повне фактичне виконання.

В постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі №3-42гс12 викладена правова позиція, відповідно до якої передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обовязків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Отже суд приходить до висновку, що сам факт непідписання відповідачем актів виконаних робіт, за наявності реального виконання позивачем робіт та відсутності своєчасного заявлення відповідачем зауважень до виконаних робіт, не звільняє останнього від їх оплати.

Навпаки, за змістом ст.853, 882 Цивільного кодексу України відсутність своєчасно висловлених замовником зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття ним робіт та, відповідно, виникнення у останнього обов'язку щодо їх оплати.

Правова позиція, що замовник, який безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду, викладена також і в п.6 оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)».

Відповідач доказів оплати робіт в ході розгляду справи суду не надав, проти факту наявності боргу в заявленому до стягнення розмірі не заперечував.

В силу ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодекс України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як причину невиконання зобовязання відповідач зазначає відсутність реального фінансування визначених договором робіт, тобто ненадходження коштів на рахунки відповідача для оплати робіт.

Вказані заперечення судом відхиляються, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність органу державної влади чи місцевого самоврядування та не є підставою для уникнення від виконання зобовязання. Відповідна правова позиція з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини по справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» була викладена у постанові Верхового Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446. А відтак, відповідач зобовязаний належно, у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства виконати свої зобовязання в частині оплати виконаних позивачем робіт.

При цьому, оскільки, як встановлено судом вище, відповідач безпідставно повернув позивачу без підписання акти №1 і №2 про приймання виконаних будівельних робіт, надіслані йому позивачем 10.06.2016, тому, враховуючи вищенаведені приписи цивільного законодавства, якими регулюється порядок оплати виконаних підрядних робіт, суд приходить до висновку, що відповідач мав оплатити виконані роботи саме після отримання ним вищевказаних актів, а саме 16.06.2016.

Відповідач доказів оплати виконаних позивачем робіт суду не надав, що свідчить про невиконання ним умов договору, а відтак й про порушення права позивача.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобовязання з оплати робіт виконаних позивачем на підставі договору №12162 від 12.09.2012, а тому з нього підлягає стягненню 5389170грн. боргу.

Судом не приймаються до уваги твердження відповідача про пріоритетність бюджетного законодавства при вирішенні даного спору оскільки в силу ст.1 Бюджетного кодексу України цим Кодексом регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу. Правові відносини, які виникли між сторонами на підставі договору №12162 від 12.09.2012, є відносинами підряду та не підпадають під регулювання Бюджетним кодексом України, в звязку з чим норми цього Кодексу не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 80837грн.55коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.193, 317, 318, 321 Господарського кодексу України, ст.530, 610, 612, 629, 853, 854, 875, 879, 882 Цивільного кодексу України, ст.32, 33, 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, вул. Київська, 17, м.Чернігів, 14005 (ідентифікцаійний код 25901106) на користь Приватного акціонерного товариства «Шляхове ремонтно-будівельне управління № 82», вул. Леніна, 144, м. Мена, Чернігівська область, 15600 (ідентифікаційний код 03448грн. боргу та 80837грн.55коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г.Оленич