УХВАЛА

28.07.2016Справа № 910/11423/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД"
про відстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15
за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД"
про стягнення 437 763 164,58 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача (стягувач) Демченко О.В. (дов. № 643 від 21.03.2016 року)
від відповідача (боржник) не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 437 763 164,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД" на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" 350 000 000 грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, 45 554 657 грн. 54 коп. заборгованості по відсотках, пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 11 813 698 грн. 63 коп., пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 2 962 211 грн. 37 коп., заборгованість по сплаті 3% річних у розмірі 1 583 133 грн. 21 коп., суму інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 15 309 677 грн. 44 коп. та суму інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 3 438 142 грн. 57 коп. та 73 080 грн. 00 коп. судового збору в доход державного бюджету України .

05.05.2016 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15 видано відповідні накази.

18.07.2016 року представник відповідача звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15 на 1 рік та 6 місяців.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 року розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД" про відстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15 на 1 рік та 6 місяців було призначено на 28.07.2016 року.

Представник відповідача (боржник) у судове засіданні 28.07.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 28.07.2016 року представник позивача (стягувач) надав пояснення відповідно до яких не заперечував проти задоволення поданої заяви.

Заслухавши пояснення представника позивача (стягувача), дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з пунктом 7.1.1. Постанови пленуму Вищого Господарського Суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до пункту 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року із змінами та доповненнями, вказує, що слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

З огляду на наведені приписи вбачається, що відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД" про відстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача (боржника), суд дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи необхідність відстрочення рішення суду у даній справі боржник посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД" перебуває у складному фінансовому становищі, а на підприємстві відсутні кошти та майно для виконання рішення суду в повному обсязі, що в свою чергу значно утрудняє виконання рішення суду.

Окрім того, заявник зазначив про те, що при примусовому виконанні рішенні є загроза банкрутства, оскільки, в останього відсутні кошти на банківських рахунках і майно в обсязі визначеному рішенням суду, на яке можливо було б звернути стягнення.

Також, заявник зазначає, що при належній організації бізнес-процесу боржник зможе протягом декількох виробничих років відновити та наростити темп виробництва для отримання прибутку, для достатнього погашення заборгованості в повному обсязі.

Приписами частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Окрім того слід зазначити, що відповідно до наданого боржником звіту про фактичні результати виконання завдань з узгоджених процедур, щодо аналізу фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД" станом на 31.12.2015 року економічні показники фінансової звітності станом на кінець 2014 року та кінець 2015 року не відповідають встановленим нормативам та свідчать про поточну неплатоспроможність підприємства, а переведення заборгованості з поточної в довгострокову в цілому дозволить поліпшити показники ліквідності та платоспроможності підприємства. Таким чином, у підприємства з`явиться ймовірність виконати свої зобовязання перед кредиторами.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується скрутне фінансове становище Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД".

Розглядаючи питання щодо відстрочки виконання рішення суду, господарський суд враховує майновий стан відповідача та причини неналежного виконання ним зобов'язань перед позивачем.

При цьому, судом прийнято до уваги те, що відповідач не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем та не ухиляється від виконання судового рішення, а звертається з проханням відстрочити його виконання з метою надання можливості боржнику за цей час вжити заходів для реального виконання своїх зобов'язань. Але на даний час, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем відповідача, негайне виконання рішення суду є неможливим та автоматично призведе до визнання боржника банкрутом, повного припинення його господарської діяльності і, як наслідок, звільнення працівників.

Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги викладені в заяві обставини, господарський суд приходить до висновку, що заявником доведено наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення, а надані докази свідчать про необхідність відстрочення виконання рішення суду з метою уникнення негативних наслідків неплатоспроможності боржника для можливості подальшого реального виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15 у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДЕР ПЛЮС ЛТД" про відстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15 задовольнити повністю.

2.Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/11423/15 на 1 рік та 6 місяців.

Суддя С.В. Стасюк