РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016Справа №910/10910/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Соверен", м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ілта", м. Київ,
простягнення 1 169,22 грн.
за участю представників сторін:

від позивача Головащенко К.Г. (довіреність б/н від 04.01.2016р.)
від відповідача Бессараб С.С. (довіреність б/н від 12.02.2016р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Соверен" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілта" про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 169,22 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2016р. суддею Князьковим В.В. порушено провадження у справі №910/10910/16, розгляд справи призначено на 06.07.2016р.

04.07.2016р. представником відповідача через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду подано клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого зазначено про необхідність заміни у справі первісного відповідача - ТОВ "Ілта" на належного, на думку заявника, відповідача - ПрАТ "Українська страхова група".

У судовому засіданні 06.07.2016р. представником позивача оголошено заперечення проти заміни первісного відповідача - ТОВ "Ілта" на належного - ПрАТ "Українська страхова група", в порядку ст. 24 ГПК України.

За наслідками розгляду справи судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про заміну первісного відповідача - ТОВ "Ілта" на належного - ПрАТ "Українська страхова група" та розгляд справи відкладено на 20.07.2016р.

14.07.2016р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла запитувана ухвалою від 06.07.2016р. інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

15.07.2016р. до суду надійшла заява відповідача про заміну первісного відповідача на належного відповідача за вих. № 120-юр.

Представник позивач - ПрАТ «СК «Соверен» у судовому засіданні призначеному на 20.07.2016р. заперечував проти заміни первісного відповідача на належного, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача підтримав подану 15.07.2016р. заяву, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши в судовому засіданні 20.07.2016р. заяву про заміну первісного відповідача ТОВ "Ілта" на належного - ТОВ "Арда-Трейдинг", суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позовних вимог є стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.10.2013р. Учасниками даної пригоди були: транспортний засіб марки/моделі "Toyota Land Cruiser", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 (належить ТОВ "Омніс") та транспортний засіб марки/моделі "Peugeot Partner", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 (належить ТОВ "Ілта"). Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.11.2013р. за №75219513/13-п визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищенної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п. 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона. Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання.

Отже, з урахуванням наполягань позивача про розгляд справи саме в заявленому у позові суб'єктному складі та відповідно - заперечень проти заміни первісного відповідача на належного, клопотання відповідача про заміну первісного відповідача - ТОВ "Ілта" на належного - ТОВ "Арда-Трейдинг" не підлягає задоволенню.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/10910/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013р. між ПрАТ "СК "Соверен" (надалі - страховик), як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Омніс" (надалі - страхувальник), як страхувальником, укладено договір №1-129-010/13 страхування транспортного засобу, згідно якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки/моделі Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до довідки МВС України № 9291852 про дорожньо-транспортну пригоду, 28.10.2013р. по вул. Заболотного-Квітучій міста Києва, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 (право власності належить ТОВ "Ілта"). та транспортним засобом марки марки/моделі Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 (право власності належить ТОВ "Омніс"), внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження задньої центральної частини.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, якого постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2013р. у справі №752/19513/13-п визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно рахунку №ФОП-001248 від 18.05.2015р., виставленого ФОП ОСОБА_5 та акту виконаних робіт №ФОП-000019/02 від 21.05.2015р., вартість виконаних робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1, складає 7 509,00 грн. (а.с. 19,20)

Позивач, на виконання умов договору № 1-129-010/13 від 01.04.2013р. перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_5 суму страхового відшкодування у розмірі 11 225,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №37 від 20.05.2015р.(а.с. 11)

Вищевказана виплата була здійснені позивачем на підставі страхового акту №05/15-17Т від 20.05.2015р.

Зважаючи на той факт, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки/моделі Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_3 була застрахована страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», на думку позивача, йому перейшло право вимоги до осіб, відповідальних за заподіяний збиток, якими є вищезазначена страхова компанія.

Згідно виписки по рахунку позивача №7161 ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 08.09.2015р. сплатило на користь ПрАТ «СК «Соверен» страхове відшкодування із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на деталі, що підлягають заміні (27,7%) у розмірі 5 323,35 грн. (а.с. 47)

Отримавши лише часткову оплату від страховика винної у ДТП особи - ОСОБА_4, позивач звернувся із претензією за вих. № 361 від 30.10.2015р. до власника забезпеченого транспортного засобу (ТОВ «Ілта») про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) , що становить 1 125,65 грн.

Враховуючи лист відповідача № 268 від 01.03.2016р. із запереченнями проти сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) , що становить 1 125,65 грн., позивач 13.06.2016р. звернувся до суду про відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 1 169,22 грн.

Водночас, відповідачем не визнаються позовні вимоги позивача з мотивів їх не відповідності ст. 1187 Цивільного кодексу України в частині того, що винна у ДТП особа не перебувала у трудових відносинах із ТОВ «Ілта». Додатковою підставою для відмови у задоволенні позову, на думку відповідача, є й та обставина, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) не перевищує ліміту відповідальності визначеного полісом №АС/1621281.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, не визнається володільцем джерела підвищеної небезпеки та не несе відповідальності перед потерпілим особа, яка здійснювала фактичне володіння (управління, експлуатацію) небезпечним об'єктом в силу трудових відносин з володільцем такого об'єкту (водій, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самими володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Закон України від 1 липня 2004 р. N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України від 7 березня 1996 р. N 85/96-ВР "Про страхування" (далі - Закон N 85/96-ВР) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2013р. у справі №752/19513/13-п визнано винним ОСОБА_4, працюючого водієм ТОВ «Арда-Трейдинг», у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки/моделі Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_3, та в діях останнього визначено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с. 18)

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу №АС1621281, цивільно-правова відповідальність власника (ТОВ «Ілта») забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_3, застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" з лімітом по майну у розмірі 50 000,00 грн.

Приписами статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому відповідно до статті 993 цього Кодексу та статті 27 Закону N 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону N 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.02.2016р. у справі №6-1009цс15.

Як вже було встановлено судом, полісом №АС1621281 була застрахована цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/ Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_3, з лімітом відповідальності по майну у розмірі 50 000,00 грн.

Враховуючи дійсні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що на відповідача не покладається обов'язок відшкодування компенсації частини завданих збитків, оскільки розмір шкоди завданої страхувальнику позивача не перевищує ліміту відповідальності по майну забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_3 (6 449,00 грн. < 50 000,00 грн.)

Окрім того суд вважає за доцільне зазначити, що системний аналіз положень Закону України від 01.07.2004р. №1961-ІV дає підстави для висновку, що в момент укладення договору обов'язкового страхування страховик бере на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем всупереч вимог ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України не надано жодного належного доказу в підтвердження своїх припущень. Виходячи із вищезазначеного, підстави для задоволення позову та відшкодування завданої ТОВ «Ілта» шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою - відсутні.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

У позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Соверен" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ілта», про стягнення суми у розмірі 1 169,22 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 25.07.2016 року.

Суддя В.В. Князьков