ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.08.2016р. №905/2351/16 Суддя Паляниця Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійську Донецької області, м.Красноармійськ

до Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», м.Краматорськ

про стягнення суми капіталізації майбутніх страхових платежів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійську Донецької області, м.Красноармійськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», м.Краматорськ про стягнення суми капіталізації майбутніх страхових платежів в розмірі 37034,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виконавчий лист по справі №2а/0570/17290/12, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, про стягнення з Красноармійської міської санітарно-епідеміологічної станції заборгованості по капіталізації майбутніх страхових платежів у розмірі 37034,14 грн, передання заборгованості за цим виконавчим документом Державній установі «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», а також наявність обставин невиконання відповідачем зобовязань з перерахування позивачу 37034,14 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає про наступне:

В силу норм ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст.125 Основного Закону України система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Згідно із ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус судів» місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом. За змістом ч.3 цієї норми місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік справ, які підвідомчі господарському суду, а саме: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

За приписами п.3.1 постанови №10 від 24.10.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п.16 вказаної постанови не підлягають розглядові в господарських судах справи у спорах, пов'язаних із здійсненням владних повноважень виконавчими дирекціями Фондів соціального страхування, їх робочими органами у відносинах, пов'язаних із здійсненням керівництва та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, проведенням збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, забезпеченням фінансування виплат за загальнообов'язковим державним страхуванням та здійсненням інших функцій згідно з затвердженими статутами.

Водночас, за змістом ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.11 вказаного нормативно-правового акту джерелами формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, які в силу п.1 ч.2 вказаної статті використовуються на виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом.

Стягнення капіталізованих платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров'ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, визначено Порядком капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобовязань субєкта підприємницької діяльності банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоровю, затвердженого постановою №765 від 06.05.2000р. Кабінету Міністрів України.

Виходячи з того, що правовідносини сторін виникли при здійсненні позивачем керівництва та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, проведенням збору та акумуляції страхових внесків, беручи до уваги, що капіталізовані платежі це сума платежів, яка складається з майбутніх страхових виплат, господарський суд дійшов висновку, що такий спір підвідомчий адміністративним судам.

Вказані висновки суду підтверджуються наявністю судового рішення у справі №2а/0570/17290/2012 Донецького окружного адміністративного суду, згідно з яким позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області до Красноармійської міської санітарно-епідеміологічної станції про стягнення заборгованості по капіталізації майбутніх страхових платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань Красноармійської міської санітарно-епідеміологічної станції перед ОСОБА_1 внаслідок заподіяння шкоди його життю і здоров'ю у розмірі 37034,14 грн, задоволено у повному обсязі; стягнуто з Красноармійської міської санітарно-епідеміологічної станції на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області заборгованість по капіталізації майбутніх страхових платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань Красноармійської міської санітарно-епідеміологічної станції перед ОСОБА_1 внаслідок заподіяння шкоди його життю і здоров'ю у розмірі 37034,14 грн.

Тобто, фактично заборгованість в сумі 37034,14 грн вже є стягнутою в порядку адміністративного судочинства. При цьому, звернення до господарського суду з розглядуваною позовною заявою обумовлено тим, що, на думку заявника, Красноармійська міська санітарно-епідеміологічна станція перебуває в стані припинення та не має можливості погасити борг через відсутність відкритих у відділенні Державної казначейської служби України рахунків. Крім того, за твердженням позивача, заборгованість у розмірі 37034,14 грн передана Державній установі «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України».

Проте, суд зазначає, що згідно з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За приписами ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституціного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Як було зазначено судом вище, заборгованість по капіталізації майбутніх страхових платежів у розмірі 37034,14 грн вже була стягнута з Красноармійської міської санітарно-епідеміологічної станції на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області.

В силу норм абз.2 ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації), виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника.

Постанова у справі №2а/0570/17290/2012 Донецького окружного адміністративного суду є обовязковою до виконання та має бути виконана. При цьому, зміна сторони у зобовязанні (якщо така відбулась та підтверджена доказами) є підставою для процесуального правонаступництва та не вимагає від особи, право якої вже було захищено в судовому порядку, звертатись до суду з окремим позовом до особи, що відповідальна за зобовязаннями субєкта господарювання, який припиняється.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на приписи п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України, у прийнятті розглядуваної позовної заяви Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійську Донецької області, м.Красноармійськ до Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», м.Краматорськ про стягнення суми капіталізації майбутніх страхових платежів в розмірі 37034,14 грн.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява з додатками, у тому числі, оригіналом платіжного доручення №1553 від 01.08.2016р. про сплату судового збору на суму 1378 грн.

Суддя Ю.О.Паляниця