ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.08.16р. Справа № 904/4030/16

За позовом Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

до Відповідача-1: Петриківської районної ради Дніпропетровської області, смт. Петриківка, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації смт. Петриківка

Відповідача-3: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» м. Дніпро

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Миколаївського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» смт. Миколаївка

про визнання рішення незаконним та скасування п. 2 рішення сесії Петриківської районної ради №161-20/VI від 19.07.2012р.; визнання недійсним договору оренди №2 від 01.08.2015р.; зобов'язання відповідача-3 звільнити та повернути частину приміщення

Суддя Новікова Р.Г.

Секретар судового засідання Яковлєва А.Ю.

Представники:

Прокурор: Мамаєва Є.М., посв. №001440 від 27.08.2012р.

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не з'явився

Від відповідача-3: ОСОБА_1, дов. №2857-К-О від 06.08.2014р.

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Новомосковська місцева прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави звернулась до Петриківської районної ради смт. Петриківка, Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації смт. Петриківка, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» м. Дніпро з позовом про визнання незаконним та скасування пункту 2 Рішення сесії Петриківської районної ради «Про впорядкування орендних відносин» №161-20/VI від 19.07.2012р.; визнання недійсним договору оренди №2 від 01.08.2015р., укладеного між відповідачами; зобовязання відповідача 3 звільнити та повернути частину приміщення майстерні Миколаївського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» відповідачу 2 в стані, не гіршому з тим, в якому майно було одержано в оренду шляхом підписання акту приймання-передачі вказаного нерухомого майна.

Прокурор посилається на наявність підстав представництва інтересів держави в суді, оскільки Петриківська районна рада, яка покликана управляти закладами освіти, що належать територіальним громадам, незаконно надала дозвіл на передачу в оренду частини приміщення майстерні комунального закладу освіти (Миколаївського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад»).

Прокурор зазначає, що за результатами опрацювання інформації в листі №2/19-128 від 05.05.2015р. Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації встановлено порушення вимог чинного законодавства щодо збереження мережі закладів освіти, відчуження їх майна, використання приміщень для цілей, не повязаних з освітніми процесами та дозвіллям дітей, використання коштів на їх утримання.

На підставі пункту 2 рішення сесії Петриківської районної ради «Про впорядкування орендних відносин» №161-20/VI від 19.07.2012р. між Відділом освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації смт. Петриківка та ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро був укладений договір оренди №2 від 01.08.2015р., згідно якого в строкове платне користування було передано частину приміщення майстерні комунального закладу освіти загальною площею 12кв.м для розміщення банкомату.

Відповідно до частини 5 статті 63 Закону України «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу (ДСанПіН 5.5.2.008-01) здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Вказані правила поширюються на загальноосвітні навчальні заклади I, I-II, I-III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від тилу, форми власності і підпорядкування.

Посилаючись на використання частини приміщення для підприємницької діяльності, не повязаної з навчально-виховним процесом, прокурор просить визнати недійсним договір оренди №2 від 01.08.2015р. згідно положень статей 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України та повернути Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації спірне майно за актом приймання-передачі.

Також прокурор зазначає, що рішенням сесії Петриківської районної ради №365-42/IV від 07.08.2015р. були внесені зміни до установчих документів навчального закладу, змінено назву з Миколаївська неповна середня загальноосвітня школа на Миколаївський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад». Але сторонами не були внесені зміни до оспорюваного договору оренди. Прокурор стверджує, що наведене також є підставою визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2016р. було порушено провадження у справі, призначено судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Миколаївський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» смт. Миколаївка.

У відзиві №2/18-139 від 03.06.2016р., наданому до суду, Петриківська районна рада не погодилась з вимогами прокурора.

Оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень, відповідно до порядку, визначеного Регламентом Петриківської районної ради більшістю голосів депутатів районної ради. Проект вказаного рішення був розміщений на офіційному сайті ради за 20 робочих днів до проведення сесії. Прийняте рішення висвітлено 25.07.2012р., на даний момент також доступне для ознайомлення.

Згідно частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту» додатковими джерелами фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти, зокрема, є доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. Обєкт оренди є господарською будівлею.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що нерухоме майно органів місцевого самоврядування, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій, може бути передано в оренду без права викупу орендарем та передачі в суборенду.

Будівля майстерні фактично не використовується в навчальному процесі з 1989р., частина цього приміщення використовується під гараж для шкільного автобусу. Господарська будівля не повязана безпосередньо з навчально-виховним процесом.

В підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010р. вказано послугу з надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Відповідач-1 зазначає, що орендні відносини лише покращують соціально-побутові умови не лише осіб, що працюють та навчаються, а й жителів села.

Також відповідач-1 вказав на сплив строку позовної давності та просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

У запереченнях №552 від 02.06.2016р., наданих до суду, Відділ освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації не погодився із позовними вимогами прокурора та просив відмовити в їх задоволенні з аналогічних підстав, викладених у відзиві відповідача-1. Також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

У відзиві ПАТ КБ «Приватбанк» вказав, що позов не підлягає задоволенню.

Будівля, в якій орендується частина приміщення є господарською будівлею Миколаївського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад», яка не використовується в навчальному процесі з 1989р.

Положеннями законодавства, на які посилається прокурор в позові, не врегульовано питання передання або заборони на передання в оренду державного та комунального майна, що не використовується за призначенням.

Абзацом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010р. передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Предметом спірного договору оренди є частина приміщення майстерні, яке не використовувалось за призначенням, в майбутньому не планується його використання за призначенням. Безпосереднє користування спірним приміщенням відповідачем 3 не погіршує соціально-побутові умови закладу освіти.

Відповідач 3 зазначає, що прокурором не надано доказів того, що орендована частина приміщення до укладення договору оренди використовувалось навчальним закладом в навчально-виховній роботі, технологічно повязане з навчально-виховним процесом та фінансується з бюджету.

Також відповідач вказав про сплив строку позовної давності та просив застосувати наслідки такого спливу.

У поясненнях третьої особи №14 від 01.06.2016р. зазначено про незгоду з позовними вимогами та наведені аргументи, тотожні тим, що викладені у відзивах відповідачів.

В судовому засіданні від 05.07.2016р. представник третьої особи вказав про зміну обліку спірного майна. На підставі наказу Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації №5 від 03.03.2016р. будівля колишньої майстерні обліковується як господарська будівля.

В судовому засіданні від 13.07.2016 представником відповідача-1 та відповідача-2 було надано клопотання про припинення провадження у справі в частині вимог про визнання договору недійсним та зобов'язання повернути майно. В якості підстав було вказано розірвання сторонами оспорюваного договору та про повернення спірного майна згідно акта приймання-передачі майна від 12.07.2016р.

До початку судового засідання від 02.08.2016р. на адресу суду надійшли клопотання відповідача-1 та відповідача-2 про розгляд справи без участі їх повноважних представників.

Також 02.08.2016р. відповідач-1 надав на адресу суду витяг з рішення Петриківської районної ради №75-10/УІІ від 27.07.2016р., яким було скасовано рішення сесії Петриківської районної ради №161-20/VI від 19.07.2012р.

Як вбачається з позовної заяви Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, предметом позовних вимог є визнання незаконним та скасування пункту 2 Рішення сесії Петриківської районної ради «Про впорядкування орендних відносин» №161-20/VI від 19.07.2012р.; визнання недійсним договору оренди №2 від 01.08.2015р., укладеного між відповідачами; зобовязання відповідача 3 звільнити та повернути частину приміщення майстерні Миколаївського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» відповідачу 2 в стані, не гіршому з тим, в якому майно було одержано в оренду шляхом підписання акту приймання-передачі вказаного нерухомого майна.

Відповідно до положень пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК (яка кореспондується зі ст. 236 ЦК) виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

За змістом ст.ст. 651, 653 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК).

Із правової природи такого зобовязання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків наслідки недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК, оскільки використання майна «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, визнаючи договір оренди недійсним, необхідно серед іншого встановити обставини, пов'язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов'язання за цим договором.

У справі, що розглядається, позовні вимоги прокурора зводяться до визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення, який сторони розірвали, а майно повернули, тобто зобовязання за спірним договором є припиненими.

Ураховуючи встановлені у справі обставини, визнання договору оренди недійсним є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі №918/144/15 (3-1143гс15).

Враховуючи фактичне задоволення позовних вимог позивача, підлягає припиненню провадження у справі за позовом Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області до Петриківської районної ради, Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом про визнання незаконним та скасування пункту 2 Рішення сесії Петриківської районної ради «Про впорядкування орендних відносин» №161-20/VI від 19.07.2012р.; визнання недійсним договору оренди №2 від 01.08.2015р., укладеного між відповідачами; зобовязання відповідача 3 звільнити та повернути частину приміщення майстерні Миколаївського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» відповідачу 2 в стані, не гіршому з тим, в якому майно було одержано в оренду шляхом підписання акту приймання-передачі вказаного нерухомого майна.

Положеннями статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що фактичне задоволення відповідачами позовних вимог позивача відбулось після порушення провадження у справі - стягненню з Петриківської районної ради, Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області підлягає сума судового збору в розмірі 4134грн.00коп. пропорційно.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі за позовом Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області до Петриківської районної ради, Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом про визнання незаконним та скасування пункту 2 Рішення сесії Петриківської районної ради «Про впорядкування орендних відносин» №161-20/VI від 19.07.2012р.; визнання недійсним договору оренди №2 від 01.08.2015р., укладеного між відповідачами; зобовязання відповідача 3 звільнити та повернути частину приміщення майстерні Миколаївського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» відповідачу 2 в стані, не гіршому з тим, в якому майно було одержано в оренду шляхом підписання акту приймання-передачі вказаного нерухомого майна.

Стягнути з Петриківської районної ради (; Місцезнаходження: 51800, Дніпропетровська область, смт. Петриківка, вул. Леніна, 69) на користь Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області (Місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 5) суму сплаченого судового збору в розмірі 1378грн.00коп.

Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації (; Місцезнаходження: 51800, Дніпропетровська область, смт. Петриківка, вул. Гончара, 3) на користь Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області (Місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 5) суму сплаченого судового збору в розмірі 1378грн.00коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (; Місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області (Місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 5) суму сплаченого судового збору в розмірі 1378грн.00коп.

Видати накази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_2