РІШЕННЯ

02 серпня 2016 року Справа № 913/643/16

Провадження №15/913/643/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 158028 грн 88 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 головний юрисконсульт відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство Управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту за довіреністю №14-137 від 13.05.2014;

від відповідача ОСОБА_2 юрисконсульт юридичного відділу правової та договірної роботи за довіреністю №72 від 10.06.2016.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №13-205-РО від 04.01.2013 в сумі 18651 грн 38 коп., пені в сумі 63775 грн 93 коп., інфляційних втрат в сумі 68372 грн 89 коп., 3% річних в сумі 7228 грн 68 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.05.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 06.06.2016.

Відповідач відзивом №01-02-54/944 від 02.06.2016, який надійшов на електронну адресу господарського суду, вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що сума основного боргу 18651 грн 38 коп. сплачена 11.03.2016 за платіжним дорученням №7; що з березня 2014 року на території м.Луганська та Луганської області склалась складна соціально-політична ситуація та проводиться антитерористична операція, банківські установи не працюють, пошкоджено майно підприємства та магістральні газопроводи; що підприємство було змушено переїхати та перереєструватися в м.Сєвєродонецьку; що на підтвердження дії форс-мажорних обставин для відповідача за договором купівлі-продажу природного газу №13-205-РО товариство звернулося до Торгово-промислової палати України і отримало сертифікат №579 від 19.09.2014, в якому зазначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини, що унеможливлюють виконання зобовязань відповідача за вказаним договором; що дату закінчення терміну дії обставин форс-мажору встановити неможливо.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 06.06.2016 розгляд справи відкладено на 22.06.2016.

Позивач листом б/н від 22.06.2016 зазначив, що право Торгово-промисловій палаті України надавати сертифікати про настання форс-мажорних обставин встановлено ст.141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, який набрав чинності з 15.10.2014, тому сертифікат №580 від 19.09.2014 виданий Торгово-промисловою палатою України за відсутності відповідних повноважень та не має враховуватись судом як належний доказ форс-мажорних обставин; що для вирішення питання застосування (або незастосування) до боржника наслідків порушення строку виконання грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України факт наявності або відсутності вини боржника не має значення, фактичною підставою є факт прострочення виконання грошового зобовязання; що для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобовязання, враховуючи приписи ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та міжнародну практику (справа TSAKIROGLOU&CO LTD-V-NOBLEE THORL GMBH).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.06.2016 розгляд справи відкладено на 07.07.2016.

Відповідач додатковими поясненнями №01-02-54/1149 від 06.07.2016 зазначив, оскільки сплата споживачами здійснювалась несвоєчасно та не у повному обсязі, тому зобовязання за договором перед позивачем виконувались із затримкою не з вини відповідача; що Торгово-промислова палата України мала всі необхідні повноваження відповідно до ст.ст.3, 11 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні для надання сертифікату №579 від 19.09.2014 про настання форс-мажорних обставин; що відповідач заперечує проти стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат посилаючись на події, які з 2014 року і до теперішнього часу відбуваються на території міста Луганська та Луганської області та є форс-мажорними, що унеможливлює здійснення господарської діяльності відповідачем, про що повідомлялось позивача відповідними листами.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 07.07.2016 було продовжено строк розгляду справи на 15 днів по 09.08.2016 включно, розгляд справи відкладено на 25.07.2016.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.07.2016 було оголошено перерву до 02.08.2016.

У судовому засіданні 02.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Луганськгаз (покупець, відповідач) 04.01.2013 був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13-205-РО, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), які є кінцевими споживачами газу.

Відповідно до п.2.1 договору продавець передає покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 594,04 тис.куб.м, у т.ч. по місяцях кварталів:

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень118,820Квітень31,180Липень2,070Жовтень14,700
Лютий132,900Травень4,730Серпень2,420Листопад87,900
Березень92,400Червень2,340Вересень2,560грудень102,020
І кв.344,120ІІ кв.38,250ІІІ кв.7,050IV204,620

Продавець передає покупцю газ у загальному потоці газу: у разі передачі газу власного видобутку у пунктах приймання-передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу у газотранспортну систему; у разі передачі імпортованого газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України з Російською Федерацією, та пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ (п.3.1 договору).

В п.3.3 договору сторони передбачили, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 договору).

Відповідно до п.5.2 договору ціна за 1000 куб.м природного газу, який передається за цим договором, без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%), тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом становлять: газ, який використовується споживачами за умови, що споживач не перевищує 2500 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 262,9412 грн., крім того ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 322,2549 грн., крім того ПДВ 20%; газ, який використовується споживачами за умови, що споживання не перевищує 6000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 567,3529 грн., крім того ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 657,0588 грн., крім того ПДВ 20%; газ, який використовується споживачами за умови, що споживання не перевищує 12000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 1507,0588 грн., крім того ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 1690,8824 грн., крім того ПДВ 20%; газ який використовується споживачами за умови, що споживання перевищує 12000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 1864,4118 грн., крім того ПДВ 20%; при відсутності газових лічильників 2083,7745 грн., крім того ПДВ 20%.

Загальна сума вартості природного газу за договором становить 613802 грн 36 коп., крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 736562 грн 83 коп.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі (п.6.1 договору).

В п.7.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем п.6.1 умов покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобовязань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (п.8.2 договору).

Згідно з п.11.1 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

10.07.2013 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу, якою сторони внесли зміни в п.2.1 договору в частині зміни обсягів поставок газу, в п.5.2 щодо ціни на газ та п.5.4 в частині визначення загальної суми вартості природного газу.

31.12.2013 між сторонами була укладена додаткова угода №2, якою сторони внесли зміни в п.2.1 договору в частині зміни обсягів поставок газу, в п.5.1 та п.5.2 щодо ціни на газ, в п.5.4 в частині визначення загальної суми вартості природного газу, виклали п.6.1 договору в новій редакції: Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу; п.7.2 договору був викладений в наступній редакції: У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу; доповнили п.7.4 договору новим пунктом: Продавець звільняється від відповідальності (штраф, пені та інше) за несвоєчасну та/або неповну поставку природного газу у разі відсутності у продавця по незалежним від нього обставинам достатнього ресурсу природного газу на дату складання акту приймання-передачі газу; виклали п.11 договору в новій редакції.

28.04.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №3, якою сторони внесли зміни в п.1.2 та виклали його в наступній редакції: Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям, які є кінцевими споживачами газу. Також були внесені зміни в п.5.1, п.5.2, п.6.1, п.9.1, п.9.2 договору.

15.05.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №3, а 07.07.2014 - №5, якими сторони внесли зміни в п.5.2 договору щодо зміни ціни на газ.

Додатковою угодою від 05.09.2014 №6 сторони внесли зміни в п.1.2, п.5.2 договору, зокрема, виклали п.1.2 в наступній редакції: Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовується для виробничо-комерційної діяльності), які є кінцевими споживачами газу.

10.11.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №7, а 08.12.2014 - №8, якими сторони внесли зміни в п.5.2 договору щодо зміни ціни на газ.

22.12.2014 між сторонами укладена додаткова угода №9, якою внесено зміни в п.1.1, п.2.1, п.11 договору.

Додатковою угодою №10 від 05.02.2015 сторони внесли зміни в п.2.1, п.5.2 договору.

Додатковими угодами від 10.03.2015 №11, від 27.03.2015 №12, від 06.04.2015 №13, від 12.05.2015 №14, від 03.06.2015 №15 сторонами вносились зміни в п.5.2 договору щодо зміни ціни на газ.

На виконання вказаних умов договору та додаткових угод до нього протягом січня 2013грудня 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на суму 1 298 080 грн 49 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, який останній оплатив частково внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 18651 грн 38 коп., що підтверджується актами звірення розрахунків, виписками по рахунку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Факт поставки позивачем природного газу відповідачу за договором №2284/14-КП-20 від 28.01.2014 підтверджений матеріалами справи, в т.ч. актами приймання-передачі природного газу (т.1 а.с.22-25), та визнаний відповідачем.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п.6.1 договору сторони передбачили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач в зазначений строк отриманий природний газ в повному обсязі не оплачував, що підтверджується банківською випискою по рахунку (т.2 а.с.16-35).

Таким чином, має місце неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.

Відповідач платіжним дорученням №7 від 11.03.2016 перерахував позивачеві суму основного боргу в розмірі 18651 грн 38 коп.

Відповідно до абзацу 3 пп.4.4 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на те, що відповідачем заборгованість в сумі 18651 грн 38 коп. була сплачена 11.03.2016, тобто до моменту звернення позивача з даним позовом до суду 15.05.2016, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, пені, інфляційних втрат та відносно посилань відповідача на сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили №579 від 19.09.2014 суд зазначає наступне.

За змістом ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Аналогічні положення передбачені ст.218 Господарського процесуального кодексу України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції №1669-VIІ від 02.09.2014, який набрав чинності з 15.10.2014, в ст.10 передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Крім того, були внесені зміни у Закон України Про торгово-промислові палати в Україні, зокрема, викладено абзац 3 ч.3 ст.14 Закону у наступній редакції засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями субєктів господарської діяльності та фізичних осіб, а також доповнено ст.141 в наступній редакції: торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, саме з набранням чинності Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та внесенням змін до Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, тобто з 15.10.2014 Торгово-промисловій палаті України та регіональним торгово-промисловим палатам було надано право видавати сертифікати, які засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) на території проведення антитерористичної операції.

З наданого відповідачем сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили №579 від 19.09.2014, який виданий Торгово-промисловою палатою України, вбачається, що він засвідчує, що події, які мали місце на території Луганської області є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що унеможливлюють здійснення господарської діяльності Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, у т.ч. виконання зобовязань Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз за договором на купівлю-продаж природного газу №13-205-РО від 04.01.2013, укладеного з Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України. Початок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) 07.04.2014, які продовжують діяти на теперішній час. Дату закінчення терміну дії обставин форс-мажору (обставин непереборної сили) на момент видачі даного сертифікату встановити неможливо.

Водночас, господарський суд зазначає, що відповідач в період дії договору купівлі-продажу природного газу №13-205-РО від 04.01.2013, тобто з січня 2013 року по червень 2014 року здійснював розрахунки за поставлений позивачем природний газ, що підтверджується матеріалами справи, в т.ч. розрахунком позивача, банківською випискою по рахунку, актами-звірення, платіжними дорученнями, та сторонами не оспорються, а отже не перебував у стані форс-мажору.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

З огляду на викладене, наявність або відсутність в даному випадку форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) оцінюється судом в сукупності поданих сторонами доказів, зокрема, і сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили №579 від 19.09.2014.

Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 №466 Про призупинення здійснення фінансових операцій зобовязано банки України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення місто Луганськ включно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.01.2016 №21635566 (т.1 а.с.178-184) місцезнаходженням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз станом на 06.08.2014 було: вул.Шевченко, б.102, м.Луганськ.

Господарський суд вважає, що, враховуючи те, що розрахунки між сторонами здійснюються в безготівковій формі відповідно до п.6.2 договору, відповідач у звязку з прийняттям Правлінням Національного банку України постанови від 06.08.2014 №466, з 06.08.2014 фактично був позбавлений можливості перераховувати позивачеві грошові кошти за поставлений по договору №13-205-РО природний газ.

Відповідно до п.8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобовязань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (п.8.2 договору).

19.12.2014 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз змінило місцезнаходження: вул.Гагаріна,б.87, м.Сєвєродонецьк Луганської області, тобто перереєструвалось на підконтрольній українській владі території, про що реєстраційною службою Луганського міського управління юстиції Луганської області зроблено відповідний запис від 19.12.2014 за №8002601.

Тобто, з 19.12.2014 відповідач фактично отримав можливість здійснювати банківські операції та виконувати умови договору купівлі-продажу природного газу №13-205-РО від 04.01.2013 в частині оплати поставленого природного газу.

Відносно доводів відповідача про те, що виконання зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу №13-205-РО від 04.01.2013 перед позивачем виконувалось із затримкою не з вини відповідача, оскільки сплата споживачами Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації Луганськгаз поставленого газу здійснювалась несвоєчасно та не у повному розмірі, суд зазначає наступне.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобовязань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобовязання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, несплата споживачами Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації Луганськгаз поставленого газу не є підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобовязання, тому зазначені доводи відповідача є необгрунтованими.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 01.06.2016 у справі №6-927цс16 нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань на суму заборгованості є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки в період з 06.08.2014 по 19.12.2014 відповідач фактично знаходився на непідконтрольній українській владі території, де не здійснювались банківські операції, тому в силу положень умов п.п.8.1, 8.2 договору купівлі-продажу природного газу №13-205-РО від 04.01.2013 та приписів ст.617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України він звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання зобовязання з оплати поставленого по договору №13-205-РО від 04.01.2013 природного газу, в т.ч зі сплати пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Доказів наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у відповідності до приписів Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції після 19.12.2014, тобто після перереєстрації у місті Сєвєродонецьку Луганської області, відповідачем суду не надано. Водночас, функціонування банківської системи на підконтрольній українській владі території, в т.ч. м.Сєвєродонецьку, не припинялось.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 63775 грн 93 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

В п.7.2 договору в редакції додаткової угоди №2 від 31.12.2013 сторони передбачили, що у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Підпунктом 1.9 п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобовязання визначено по 1 серпня 2014 року або включно до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобовязання буде 1 серпня 2014 року.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

13.01.2015 було прийнято Закон України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VIІІ (далі Закон №85-VIІІ), який був опублікований в газеті Голос України 06.02.2015 №21 та набрав чинності з 07.02.2015.

Частиною 2 ст.2 Закону №85-VIІІ встановлено мораторій на час, визначений у ст.1 цього Закону (до 31.12.2015), на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Враховуючи умови п.1.2 договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 №13-205-РО, природний газ в даному випадку є товаром, що продається і використовується покупцем виключно для подальшої реалізації, тобто зазначений енергетичний ресурс не споживається Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, а тому приписи вказаного Закону не можуть бути застосовані до правовідносин сторін.

Судом за допомогою програми Законодавство було перевірено розрахунок пені, наданий позивачем (т.1 а.с.11-22) та встановлено, що він є частково неправильним, оскільки при розрахунку пені позивачем за зобовязаннями травень 2015 листопад 2015 не було враховано проплати відповідача і день фактичної сплати суми заборгованості включений в період часу, за який здійснюється їх нарахування.

Водночас господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені з урахуванням заявленого позивачем періоду та кількості днів прострочення, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСума боргу, грнПеріод нарахування Кількість днів простроченняСума пені, грн.
Листопад 2014 року25826,4004.03.2015-19.06.5,07
Грудень 2014 року54154,9204.03.2015-19.07.85,01
Січень 2015 року53992,0804.03.2015-19.08.99,44
Лютий 2015 року38717,8220.03.2015-19.09.64,43
Березень 2015 року49160,0420.04.2015-19.10.23,41
Квітень 2015 року1717220.05.2015-19.11.3,37
Травень 2015 року2034,8320.06.2015-22.11.,82
Червень 2015 року1508,7620.07.2015-22.11.,53
Липень 2015 року950,4020.08.2015-22.11.201595119,46
Серпень 2015 року625,6820.09.2015-22.11.20156449,13
Вересень 2015 року1037,5220.10.2015-22.11.20153442,52
Жовтень 2015 року6438,9620.11.2015-22.11.2015323,29
Листопад 2015 року9097,5020.12.2015-22.12.2015332,90
Грудень 2015 року18651,3820.01.2016-15.02.201627605,40
Всього:63749,78

Таким чином, обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню є пеня за період з 04.03.2015 по 15.02.2016 в сумі 63749 грн 78 коп.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 68372 грн 89 коп. господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (т.1 а.с.11-22), господарський суд прийшов до висновку про те, що позивачем невірно здійснено нарахування інфляційних втрат, оскільки ці нарахування повинні здійснюватись з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, не враховано розмір заборгованості, що складався на кінець місяця, тому за зобовязаннями вересня 2015 року інфляційні нараховуватись не повинні.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСума боргу. Грн.Період нарахування Індекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції, грн.
Лютий 2013 року106106,84Квітень 2013100,000
Червень 2014 року9370Січень 2015-жовтень 2015139,03,81
Липень 2014 року2570,80Січень 2015-жовтень 2015139,16,14
Серпень 2014 року1388,86Січень 2015-жовтень 2015139,8,96
Вересень 2014 року1491,44Січень 2015-жовтень 2015139,9,51
Жовтень 2014 року4477,26Січень 2015-жовтень 2015139,69,69
Листопад 2014 року25826,40Січень 2015-жовтень 2015139,208,21
Грудень 2014 року54154,92Лютий 2015-жовтень 2015135,133,47
Січень 2015 року53992,08Березень 2015-жовтень 2015128,398,25
Лютий 2015 року38717,82Квітень 2015-жовтень 2015115,91,86
Березень 2015 року49160,04Травень 2015-жовтень 2015101,9,13
Квітень 2015 року17172Червень 2015-жовтень 201599,,01
Травень 2015 року2034,83Липень 2015-жовтень 201599,,08
Червень 2015 року1508,76Серпень 2015-жовтень 2015100,16233922,45
Липень 2015 року950,40Вересень 2015-жовтень 2015100,97019,22
Серпень 2015 року625,68Жовтень 201598,7-8,13
Всього:59329,48

З огляду на викладене з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати за вказаний період в сумі 59329 грн 48 коп.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 7228 грн 68 коп. підлягає задоволенню частково в сумі 7019 грн 95 коп., оскільки при розрахунку 3% річних (т.1 а.с.11-22) позивачем не було враховано проплати відповідача і день фактичної сплати суми заборгованості включений в період часу, за який здійснюється їх нарахування, що за зобовязанням січня 2014 року 3% нараховуватись не повинні, оскільки оплата проведена відповідачем 20.02.2014.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСума боргуПеріод нарахування Кількість днів простроченняРозмір річнихСума річних
Лютий 2013 року106106,8420.03.2013-26.05.,03
Березень 2013 року98801,5220.04.2013-26.05.,46
Квітень 2013 року28629,1620.05.2013-26.05.20137356,84
Липень 2013 року2046,3820.08.2013-26.08.20137 31,18
Листопад 2013 року68920,7320.12.2013-24.12.20135328,32
Грудень 2013 року126600,4420.12.20131310,41
Лютий 2014 року114739,9120.03.2014-25.03.20146356,68
Березень 2014 року77468,8820.04.2014-27.04.20148350,94
Квітень 2014 року65170,5020.05.2014-25.05.20146332,14
Червень 2014 року937020.07.2014-05.08.201417313,09
19.12.2014-22.11.1,08
Липень 2014 року2570,8019.12.2014-22.11.,63
Серпень 2014 року1388,8619.12.2014-22.11.,70
Вересень 2014 року1491,4419.12.2014-22.11.,56
Жовтень 2014 року4477,2619.12.2014-22.11.4,75
Листопад 2014 року25826,4020.12.2014-22.11.7,48
Грудень 2014 року54154,9220.01.2015-22.11.66,48
Січень 2015 року53992,0820.02.2015-22.11.24,81
Лютий 2015 року38717,8220.03.2015-22.11.9,21
Березень 2015 року49160,0420.04.2015-22.11.6,80
Квітень 2015 року1717220.05.2015-22.11.3,93
Травень 2015 року2034,8320.06.2015-22.11.,09
Червень 2015 року1508,7620.07.2015-22.11.,62
Липень 2015 року950,4020.08.2015-22.11.20159537,42
Серпень 2015 року625,6820.09.2015-22.11.20156433,29
Вересень 2015 року1037,5220.10.2015-22.11.20153432,90
Жовтень 2015 року6438,9620.11.2015-22.11.2015331,59
Листопад 2015 року9097,5020.12.2015-22.12.2015332,24
Грудень 2015 року18651,3820.01.2016-15.02.201627341,28
Всього:7019,95
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, вул.Гагаріна, б.87, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 05451150, на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул.Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, ідентифікаційний код 20077720, пеню в сумі 63749 грн 78 коп., 3% річних у сумі 7019 грн 95 коп., інфляційні втрати в сумі 59329 грн 48 коп., судовий збір у сумі 1951 грн 49 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.08.2016.

Суддя С.В. Смола