РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016Справа №910/12055/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/12055/16

за позовом Міністерства молоді та спорту України

до дитячого громадського об'єднання «Дитячий альпійський рух України»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державною фінансовою інспекцією України

про стягнення 40 275,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Яковенко У.Д., довіреність № 51/7 від 05.01.2016р.;

від відповідача: Стефанович О.В., директор, виписка з ЄДР від 17.01.2014р.;

від третьої особи: Сміленко А.А., довіреність № 25/7/07-Д від 29.07.2016р.

обставини справи:

Міністерство молоді та спорту України (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до дитячого громадського об'єднання «Дитячий альпійський рух України» (надалі - відповідач) про стягнення 40275,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансового-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 року по 01.04.2012 року за результатами якої встановлено, що відповідачем в порушення п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" від 19.07.1999 № 996-XIV зайво відображені в обліку господарські операції з отримання послуг, фактично не отриманих на загальну суму 40 275,00 грн., чим позивачу було завдану збитків на вказану суму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2016р. порушено провадження у справі № 910/12055/16; залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державну фінансову інспекцію України та розгляд справи призначено на 04.08.2016р.

28.07.2016р. через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та витребувані судом докази.

Присутній у судовому засіданні 04.08.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, проте витребувані судом докази суду не подав.

Представник відповідача проти позову заперечив з посиланням на обставини, наведені у відзиві, та зазначви про безпідставність заявленого позову.

Представник третьої особи надав у судовому засіданні письмові пояснення по справі, в яких підтримав заявлений позивачем позов, а також звернувся до суду з клопотанням про здійснення процесуального правонаступництва, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. № 519-р функції і повноваження Державної фінансової інспекції України покладено на Державну аудиторську службу України, повноваження якої затверджено постановою КМУ від 03.02.2016р. № 43 «Про затвердження Положення про Державну аудиторську службу України».

У відповідності до ч. 1 статті 25 Господарського процесуального кодексу України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив.

За наведених обставин, суд задовольнив клопотання представника третьої особи та здійснює заміну Державної фінансової інспекції України на Державну аудиторську службу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасникаів судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2010р. між Міністерством України у справах сім'ї молоді та спорту та Всеукраїнською дитячою громадською організацією «Дитячий альпійський рух України» укладено Договір № 104 про реалізацію програми "Дитячі альпійські ігри", за умовами якого відповідач зобов'язався забезпечити виконання програми Дитячі альпійські ігри".

В пункті 1.2. договору визначено, що у рамках своїх зобов'язань за цим договором сторона-2 здійснює заходи, спрямовані на виконання програми у відповідності до зведеного кошторису витрат, що є невід'ємною частиною цього договору.

За умовами п. 2.1. договору, у відповідності до наказу Мінсім'ямолодьспорту від 25.07.2010 № 2406 та цього договору, сторона-1 виділяє стороні-2 кошти Державного бюджету України для реалізації програми в обсязі 100 000,00 грн. в період з 25 липгя по 26 вересня 2010 року. При цьому, бюджетні кошти в сумі 75 000,00 грн. виділяються в терміни, визначені календарним планом на 2010 рік державної підтримки молодіжних, дитячих громадських організацій та їх спілок на виконання загальнодержавних програм і проведення заходів стосовно дітей, молоді, жінок та сім'ї, затвердженого наказом Мінсім'ямолодьспорту від 30.06.2010р. № 2029. Решта бюджетних коштів виділяються відповідно до суми бюджетних зобов'язань, зареєстрованих в органах Державного казначейства України, після перевірки відповідними структурними підрозділами Міністерства творчого та фінансового звіту про виконання програми та документів, що підтверджують спрямування коштів на зазначену мету з альтернативних джерел в обсязі не менш як 25 відсотків загальної суми витрат та після проведення моніторингу виконання програми.

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. договору, кошти, зазначені в п.2.1. цього договору, сторона-1 виділяє стороні-2 на рахунок, відкритий в органах Державного казначейства України, відповідно до наказу Мінсім'ямолодьспорту від 23.07.2010р. № 2406. Сторона - 2 зобов'язується залучити до виконання програми кошти з інших джерел у сумі не менше 35 200,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що Державною фінансовою інспекцією України, відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2012 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності в Державній службі молоді та спорту України, правонаступником якої є позивач, за період з 01 квітня 2010 року по 01 квітня 2012 року, якою виявлено порушення фінансової дисципліни, що викладені в акті ревізії від 27 липня 2012 року № 03-24/120 фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 по 01.04.2012 (надалі - акт від 27 липня 2012 року № 03-24/120).

Позивач вказує, що за результатами вище вказаної перевірки вимагалось провести претензійно-позовну роботу та забезпечити повернення коштів, які сплачено дитячим та молодіжним громадським організаціям за фактично невиконані послуги (роботи) в сумі 2 092 647,16 грн. та перерахувати зазначені кошти до Державного бюджету України, з огляду на те, що при використанні коштів, спрямованих Державною службою молоді та спорту дитячим та молодіжним громадським організаціям на проведення заходів за бюджетною програмою "Державна підтримка молодіжних і дитячих громадських організацій на виконання загальнодержавних програм і заходів стосовно дітей, молоді, жінок, сім'ї" молодіжні та дитячі громадські організації не виконали взяті зобов'язання з їх проведення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2013 року у справі № 826/8978/13-а за позовом Державної фінансової інспекції України до Державної служби молоді та спорту України, треті особи: ВМГО "Федерація сноубордингу та скі-туру України", ВМГО "Дитячий альпійський рух", Всеукраїнська дитяча громадська організація "Компас", ВМГО "Юні друзі лісу", ВМГО "Козаченьки", ВМГО "Молодіжний національний конгрес", ДГО "Ібріс", ДГО "Вершина", ВМГО "Асоціація трудових об'єднань молоді України", ВДГО "Айкі Те Гатана Рю", ВМГО "Студентська республіка", ВМГО "Ленінська комуністична спілка молоді України", ВМГО "Українська спілка молодих депутатів" про зобов'язання вчинити дії, зобов'язано Державну службу молоді та спорту України провести претензійно-позовну роботу та забезпечити повернення коштів, які сплачено дитячим та молодіжним громадським організаціям за фактично невиконані послуги (роботи), у сумі 2 081 447,16 грн. отримані кошти перерахувати в дохід державного бюджету, в частині непроведеної претензійної та позовної роботи.

Згідно листа Держфінінспекції від 12.01.2016 № 03-14/18 сума завданих збитків державі в особі Всеукраїнської молодіжної громадської організації "Молодіжний націоналістичний конгрес" становить 40 275,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує про невиконання відповідачем приписів Державної фінансової інспекції України щодо необхідності повернення грошових коштів у розмірі40 275,00 грн., сплачених за послуги, які фактично не були виконані, у зв'язку з чим Міністерством молоді та спорту України заявлено про їх стягнення у судовому порядку.

Позивач вказує, що звернувся до відповідача з претензією № 4 від 12.10.2012 року з вимогою негайно перерахувати суму заборгованості в розмірі 40 275,00 грн., яка була виявлена Державною фінансовою інспекцією України в ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності в Державній службі молоді та спорту України. Втім, відповідач залишив вказану претензію без задоволення, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Розглядаючи даний спір по суті, судом встановлено, що між Державною службою молоді та спорту та Всеукраїнською дитячою громадською організацією «Дитячий альпійський рух України» 23.07.2010 укладено Договір № 104 про реалізацію програми "Дитячі альпійські ігри", за умовами якого відповідач зобов'язався забезпечити виконання програми "Дитячі альпійські ігри", у відповідності до зведеного кошторису витрат та виділених коштів у розмірі 35 200 грн.

З метою реалізації умов Договору № 104 від 23.07.2010р., 25.07.2010р. між Всеукраїнською дитячою громадською організацією «Дитячий альпійський рух України» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено Договір № ДАІ-10-Ор про надання послуг, за умовами якого останній зобов'язався надати в оренду обладнання для виконання програми "Дитячі альпійські ігри" у період з 25 липня по 26 вересня 2010 року, та Договір № ДАІ-10-Хр про надання послуг з обслуговування заходу, згідно з яким ФОП ОСОБА_5 організовує харчування заходу "Дитячі альпійські ігри".

Як вбачається з наданих суду доказів, між відповідачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 підписано 16.08.2010р. Акт № 1 здачі-приймання наданих послуг за договором № ДАІ-10-Ор від 25.07.2010р. на суму 56550,00 грн. та 29.08.2010р. Акт №1 здачі-приймання виконаних робіт за договором № ДАІ-10-Хр від 25.07.2010р. на суму 24000,00 грн.

Проаналізувавши вищевказані договори, положення чинного законодавства України, а також зміст зобов'язань, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що фактично між відповідачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 виникли відносини щодо надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене, суд відзначає, що факт надання послуг фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за договорами, а також їх оплати відповідачем підтверджується належним чином оформленими первинними та банківськими документами, що в свою чергу спростовує доводи позивача стосовно ненадання обумовлених вказаними договорами послуг.

Позивачем, в свою чергу, не надано доказів, як б підтверджували обставини, викладені в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 р. до 01.04.2012 р. від 27.07.2012 р. № 03-24/120, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Положеннями ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Таким чином, підписавши договір про реалізацію програми № 104 від 23.07.2010 року, сторони погодили всі істотні умови договорів та взаємні зобов'язання.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

01.12.2010р. між позивачем та відповідачем було підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт по договору № 104 від 23 липня 2010р., яким підтверджено повне виконання програми "Дитячі альпійські ігри" без будь-яких зауважень.

Пунктами 12, 13 частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено, що органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється. При виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (п. 15 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

За змістом ст. 11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", суд дійшов висновку, що акт перевірки Державної фінансової інспекції України може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, акт ревізії від 27 липня 2012 року № 03-24/120 фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 по 01.04.2012 не є підставою виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача з відшкодування витрат та не підтверджує порушення відповідачем умов укладеного Договору про реалізацію програми "Дитячі альпійські ігри" № 104 від 23.07.2010 року

Крім того, суд зазначає, що акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами. Сам лише акт перевірки не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що посилання позивача на результати проведеної Державною фінансовою інспекцією України перевірки, як на підставу заявлених позовних вимог, є необґрунтованими з огляду на те, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами вищезазначених правочинів та не можуть ніяким чином їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 04.03.2015 року у справі №904/5477/14, від 10.02.2015 року у справі №906/1193/14 та від 17.06.2014 року у справі №910/20699/13.

Разом з цим, суд також звертає увагу, що за умови існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин, стороною яких не є Державна фінансова інспекція України, посилання на акт ревізії від 27 липня 2012 року № 03-24/120 фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 по 01.04.2012, як на підставу заявлених позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи що доводи позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у спаєві доказами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підтверджені належними засобами доказування та є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 25, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Державну фінансову інспекцію України на Державну аудиторську службу України.

2. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 09.08.2016р. Суддя А.І. Привалов А.І. Привалов