ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" серпня 2016 р.Справа № 924/542/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом спеціалізованого ремонтно - будівельного підприємства "Хмельницькліфт", м. Хмельницький

до приватного підприємства "Управлінська компанія "Управдом", Хмельницька обл., м. Шепетівка

про стягнення заборгованості в розмірі 58 389, 50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача - не з'явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла через неналежне виконання договору від 29.11.2013 року № 254 в розмірі 58 389, 50 грн., з яких: 51 191, 29 грн., основний борг, 5 323, 91 грн. пені, 897, 83 грн. інфляційні, 976, 47 грн. 3% річних.

Обгрунтовуючи позов позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов договору щодо строків проведення розрахунків. Стягнення пені обумовлене наявністю відповідної умови договору щодо її застосування. Нарахування річних і інфляційних здійснено з посиланням на ст. 625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Повідомлений належним чином відповідач (про розгляд справи судом), про що свідчать поштове повідомлення про отримання ним ухвали суду про порушення провадження у справі з підписом представника про отримання (ухвали про відкладення розгляду справи направлені за адресою, за якою позивач отримав кореспонденцію) та неодноразові клопотання відповідача про відкладення розгляду справи свого представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов не подав.

Таким чином, суд, в порядку ст. 75 ГПК розглядає справу за наявними матеріалами.

Матеріалами справи встановлено.

29 листопада 2013 року між сторонами укладено договір підряду № 254 відповідно якого замовник (відповідач) доручає, а підрядник (позивач) приймає на себе організацію і виконання робіт по повному обслуговуванню та ремонту ліфтів на обєктах замовника, обумовлених додатком № 1, який є невідємною частиною договору.

Сума оплати робіт за виконання техобслуговування ліфтів становить 13 664, 82 грн. на місяць (п. 2.1).

У кінці поточного місяця сторони підписують акти виконаних робіт у двох примірниках для кожної сторони з зазначенням вартості отриманих послуг (п. 5.1.).

На підставі актів замовник самостійно оплачує виконані роботи не пізніше десятого числа наступного місяця (п. 5.2.).

У разі порушення строку оплати за виконані роботи, вказаного у п. 5.2. договору замовник сплачує підряднику пеню у розмірі діючої подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення, а при наявності інфляції з індексацією цього боргу (п. 6.1.1.).

Договір діє з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року. Якщо за два місяці до закінчення дії договору ні одна з сторін не заявить про припинення його дії, то договір вважається продовженим ще на один рік (п. 8.1, 8.2.).

Додатками до договору сторони встановили перелік обєктів та щомісячну вартість робіт до 31 грудня 2015 року.

Основний договір та додатки підписані обома сторонами і скріплені їх печатками.

Як вбачається з актів виконаних робіт, складених за період з січня 2015 року по квітень 2016 року (в яких вказано, що вони оформлені на основі договору № 254, підрядник позивач, замовник відповідач, всі на суму 13 664, 82 грн.) позивач виконав роботи за даний період на суму 218 317, 12 грн. (16 місяців по 13 644, 82 грн.).

Акти підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Відповідно акту звірки розрахунків між сторонами (підписаний обома сторонами) сальдо на кінець 2015 року дорівнює 28 967, 19 грн.

До того ж, до справи надано претензію позивача, адресовану відповідачу від 11.05.16, де позивач просить у місячний строк з дня отримання претензії сплатити борг.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір підряду, визначивши умови, права та обов'язки сторін, які є обов'язковими для них.

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору у період з січня 2015 року по квітень 2016 року виконав роботи на суму 218 317, 12 грн., що підтверджується актами виконаних робіт. Прийняття робіт відповідачем підтверджується підписом останнього на актах.

Обовязок оплати робіт, відповідно до договору, виникає у відповідача не пізніше 10 числа наступного місяця. Тобто, за вищевказаний період остаточний розрахунок на всю суму послуг має бути виконано до 10 травня 2016 року. Також, судом враховується, що за оборотно сальдовою відомістю, на момент нарахування боргу за період з січня 2015 року по квітень 2016 року за відповідачем рахується заборгованість за 2013 р. 30 443, 09 грн., що також підтверджується підписаним сторонами актом звірки, яка також врахована позивачем при розрахунку боргу. Як вбачається з матеріалів справи (оборото сальдова відомість та акт) оплата послуг, виконаних за період з січня 2015 року по квітень 2016 року проведена частково на суму 197 568, 92 грн. ( з яких 14 000 грн. відраховано в рахунок боргу 2013 року). Докази оплати в повному обсязі, в зазначені у договорі строки у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строк оплати пропущено (докази оплати відсутні), у відповідача виникла заборгованість, розмір якої підтверджується документально та становить (30 443, 09 грн. залишок боргу на період з січня 2015 року по квітень 2016 року мінус 14 000 грн., сплачених 28.01.15, що зараховані позивачем на залишок 30 443, 09 грн. плюс 218 317, 12 грн. вартість робіт за період з січня 2015 року по квітень 2016 року мінус оплата 183 568, 92 грн.) 51 191, 29 грн. За таких обставин, позов, в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги в частині стягнення річних та інфляційних відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню в заявленому розмірі, який підтверджується розрахунком.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення пеня є договірними способом забезпечення зобовязання, а тому наявність у договорі п. 6.1.1., що передбачає застосування пені є підставою для задоволення позову, в частині стягнення останньої. Розмір цих нарахувань підтверджується поданим розрахунком.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства „Управлінська компанія „Управдом (Хмельницько область, м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське Шосе, 29, р/р 2326 в ВАТ ДОБ „Ощадбанк, МФО 315784, ) на користь спеціалізованого ремонтно будівельного підприємства „Хмельницькліфт (м. Хмельницький, вул. Будівельників, 27, р/р НОМЕР_1 в АБ „Укргазбанк, МФО 320478, ) 51 191, 29 (пятдесят одна тисяча сто девяносто одна грн. 29 коп.) грн. основного боргу, 5 323, 91 (пять тисяч триста двадцять три грн. 91 коп.) грн. пені, 897, 83 (вісімсот девяносто сім грн. 83 коп.) грн. інфляційних, 976, 47 (девятсот сімдесят шість грн. 47 коп.) грн. 3% річних та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору).

Повний текст рішення складено 8 серпня 2016 року.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 2 прим. :

1- до справи, 2 - відповідачу:30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, буд. 29