ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2016 р.Справа № 916/641/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.

Суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Кіртока Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н, від 24.06.16;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю №20/466 від 30.03.2016 року;

від третьої особи-1: ОСОБА_3, довіреність №129/вих-гс від 22.06.16р.;

від третьої особи-2: ОСОБА_4, довіреність №01-36/22 від 21.01.16р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об'єднання співвласників гуртожитку ЗАБОЛОТНОГО-26А

на рішення господарського суду Одеської області від 11 липня 2016р.

по справі № 916/641/16

за позовом Об'єднання співвласників гуртожитку ЗАБОЛОТНОГО-26А

до ОСОБА_5 управління національної поліції в Одеській області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Одеська міська рада та Департамент комунальної власності Одеської міської ради

про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників гуртожитку "ЗАБОЛОТНОГО-26А" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 управління національної поліції в Одеській області з позовною заявою про виселення Суворовський у м.Одеса відділ поліції із незаконно займаних ним житлових кімнат №137 площею 14,7 кв.м., №140 площею 16,0 кв.м, №141,1 площею 11,2 кв.м, №145 площею 11,2 кв.м, №146 площею 16,7 кв.м та допоміжних приміщеннях №138 (кладовка) площею 3,3 кв.м, №139 (коридор) площею 4,9 кв.м, №142 (коридор) площею 9,0 кв.м, №143 (ванна) площею 1,5 кв.м, №144 (туалет) площею 1,4 кв.м у гуртожитку за адресою: 65117, м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 26А.

11.07.2016р. позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно якої просив суд визнати договір оренди нежитлового приміщення № 02/26 від 28.04.2016 року між ОСОБА_5 управлінням Національної поліції в Одеській області та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради недійсним.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11 липня 2016 року по справі № 916/641/16 (колегія суддів у складі головуючого судді Літвінова С.В., суддів Зайцева Ю.О., Цісельського О.В.) в задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що позивачем в порушення приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України не було доведено належними та допустимими доказами факт набуття чи збереженим відповідачем без достатніх правових підстав спірного майна згідно ст.1212 ЦК України, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Також суд не прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог, зазначивши, що позивач в своїй заяві про збільшення позовних вимог збільшив розмір немайнових вимог з підстав заявлення додаткової позовної вимоги про визнання договору оренди нежитлового приміщення № 02/26 від 28.04.2016 року між ОСОБА_5 управлінням Національної поліції в Одеській області та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради недійсним, що є неприпустимим.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Об'єднання співвласників гуртожитку ЗАБОЛОТНОГО-26А звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно дослідив матеріали справи, договір оренди нежитлового приміщення №02/26 не стосується предмету спору, адже предметом спору є виселення працівників поліції з житлових приміщень гуртожитку.

Також суд припустився порушень процесуального права, а саме не взято до уваги те, що судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій вже встановлений факт того, що будинок, розташований за адресою м. Одеса, вул. Заболотного, 26А є гуртожитком, який складається з жилих та допоміжних приміщень.

Скаржник наголошує, що у гуртожитку немає нежитлових приміщень, а є лише житлові та допоміжні приміщення, які перебувають у спільній власності мешканців будинку та не можуть бути передані в оренду органу державної влади.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не було досліджено питання, щодо якої адреси був укладений договір оренди нежитлового приміщення. Скаржник зауважує, що договір оренди, свідоцтво про право власності, рішення ВК ОМР від 18.01.2012 року №6 тощо стосуються не вказаного гуртожитку, а КУ «Міська дитяча лікарня №3».

Тобто, на думку апелянта, договір оренди №02/26 від 28.04.2016 року укладався на житлові приміщення гуртожитку на підставі документів нежитлових приміщень Міської дитячої лікарні №3, які жодним чином не стосуються приміщень гуртожитку.

В судовому засіданні 11.08.2016 року представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив скасувати рішення та задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача та третіх осіб заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до приписів ст.85 ГПК України, в судовому засіданні 11.08.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.05.2009 р. №521 був затверджений акт приймання-передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку та інженерних мереж, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 26-а.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 24.09.2010 року №479 зобовязано КП «Житлово-комунальний сервіс «Північний» передати з балансу за актом приймання-передачі гуртожиток, розташований за адресою м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 26-А, на баланс обєднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26-А».

Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу житлового будинку гуртожитку, розташованого за адресою м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 26-А, 28.09.2010 року з балансу КП «ЖКС «Північний» передано на баланс ОСМД «Заболотного 26-А» вказаний будинок.

Отже, Об'єднання співвласників гуртожитку Заболотного-26А є балансоутримувачем гуртожитку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного,26-А на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №479 від 24.09.2010 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.07.2014 у справі №916/1837/14 (суддя О.А. Демешин) позовні вимоги обєднання співвласників гуртожитку Заболотного-26А задоволено частково: виселено Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з житлових кімнат №137 площею 14,7 кв. м, №140 площею 16, кв.м, №141 площею 11,2 кв. м, №145 площею 11,2 кв. м, №146 площею 16,7 кв. м та допоміжних приміщень №138 (кладовка) площею 3,3 кв. м, №139 (коридор) площею 4,9 кв. м, №142 (коридор) площею 9,0 кв. м, №143 (ванна) площею 1,5 кв. м, №144 (туалет) площею 1,4 кв. м у гуртожитку за адресою: 65117, м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 26А на користь об'єднання співвласників гуртожитку Заболотного-26А, в решті позову відмовлено.

Зазначене рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.08.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 09.10.2014 року.

ОСОБА_6 від 11.02.2016 року встановлено, що у вищезазначених приміщеннях Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не знаходиться. У зазначених приміщеннях знаходиться Суворовський ВП у м. Одесі ГУНП України в Одеській області.

На підставі ст.1212 ЦК України, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів та просив суд виселити Суворівський відділ поліції у місті ОСОБА_4 ГУНП в Одеській області із незаконно займаних ним житлових кімнат № 137 площею 14,7 кв.м., №140, площею 16,0 кв.м, №141,1, площею 11,2 кв.м, №145, площею 11,2 кв.м, №146, площею 16,7 кв.м та допоміжних приміщеннях №138 (кладовка), площею 3,3 кв.м, №139 (коридор), площею 4,9 кв.м, №142 (коридор), площею 9,0 кв.м, №143 (ванна), площею 1,5 кв.м, №144 (туалет), площею 1,4 кв.м у гуртожитку за адресою: 65117, м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 26А.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, вважає їх обґрунтованими та правомірними, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими, виходячи з наступного.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 18.01.2011 року №6 затверджено перелік обєктів нерухомого майна, що підлягає реєстрації за територіальною громадою м. Одеси, до якого увійшли будівлі загальною площею 7463,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 26-А.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі, виданого 10.03.2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, обєкт, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 26-А, в цілому дійсно належить територіальній громаді міста ОСОБА_4, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності. Обєкт в цілому складається з будівель літ. «А», «Б», загальною площею 7463,3 кв.м., основною площею 4999,7 кв.м., відображених у технічному паспорті від 25.10.2010 року (а.с.115).

Відповідно до ст.327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 41 Конституції України гарантує право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Статтею 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2016р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та ОСОБА_5 управлінням Національної поліції в Одеській області ( Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №02/26, предметом якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 90,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26А.

Отже, судова колегія зазначає, що Одеська міська рада в особі Департаменту комунальної власності, користуючись своїм правом володіння та розпорядження майном, що належить їм на праві комунальної власності, на свій розсуд уклала договір оренди нежитлового приміщення з ОСОБА_5 управлінням Національної поліції в Одеській області, що не суперечить чинному законодавству.

Той факт, що будівля знаходиться на балансі ОСМД «Заболотного 26-А», не зменшує обсяг прав власника Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності,на розпорядження будівлею на власний розсуд.

Крім того, судова колегія зазначає, що позивач послався на норми матеріального права, які не підлягають застосуванню в даному випадку, виходячи з такого.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.10.2013р. по справі № 6-88цс13, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення його юридичному змісту. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, у наслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Оскільки між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_5 управлінням Національної поліції в Одеській області існує договір оренди приміщення, суд зазначає, що відповідач знаходиться в спірних приміщеннях саме на підставі вказаного договору, тому твердження апелянта про безпідставне зайняття відповідачем приміщень є хибним та не відповідає дійсності.

Крім того, судова колегія зазначає, що виселення з житлових приміщень регулюється нормами ст.ст.115-117 Житлового кодексу України та застосовується лише щодо фізичних осіб. Тому позовні вимоги про виселення юридичної особи з житлових приміщень на підставі ст.1212 ЦК України не відповідають нормам чинного законодавства.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. До обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Отже, предметом доказування є сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення спору.

Згідно з приписами статті 34 цього ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Належними є докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, подані позивачем докази не мають для суду заздалегідь встановленої доказової сили і при вирішенні спору суд має з'ясовувати і оцінювати усі обставини у відповідності до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Довід апелянта про те, що спірні приміщення є житловими, які використовуються для проживання, тому договір оренди нежитлового приміщення не стосується вказаних приміщень, спростовується технічним паспортом, з обох редакцій, наявних в матеріалах справи, і станом на 25.10.2010 року, і станом на 07.07.2014 року, вбачається, що за адресою м. Одеса, вул. Добровольського , 26-А, знаходяться нежитлові будівлі. Іншого апелянтом не доведено, доказів наявності права власності на житловий будинок за адресою вул. Добровольського, 26А не надано.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не заслуговують на увагу колегії суддів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.99, п.1 ч.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників гуртожитку ЗАБОЛОТНОГО-26А залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 11 липня 2016р. по справі № 916/641/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 17.08.2016 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Г.П. Разюк