КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Справа№ 925/105/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 08.08.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 (повне рішення складено 13.05.2016)

у справі №925/105/16 (суддя Потапенко В.В.)

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до 1) приватного підприємства «Парадіс Нова»

2) приватного підприємства «Контраст»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Управління Держгеокадастру в Золотоніському районі

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

2) Золотоніська районна державна адміністрація

про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу та зобов'язання повернути земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (позивач у справі) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до приватного підприємства «Парадіс Нова» (відповідач-1 у справі) та до приватного підприємства «Контраст» (відповідач-2 у справі) про визнання недійсним договір купівлі-продажу комплексу, нежилого приміщення з розстроченням платежу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 03 квітня 2013 року, укладеного між Приватним підприємством «Парадіс Нова» та Приватним підприємством «Контраст».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірний договір суперечить нормам чинного законодавства, оскільки договором сторони фактично вирішили питання про права та обов'язки щодо користування земельною ділянкою, речових прав на яку у відповідачів не було. У зв'язку з наведеним, за твердженнями позивача, були порушені його права як землекористувача за договором оренди землі від 27.02.2008 року, укладеним з Золотоніською районною державною адміністрацією.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 у справі №925/105/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою від 18.05.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №925/105/16 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

02.06.2016 ПП «Контраст» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано до суду відзив на апеляційну скаргу, додаткові пояснення, в яких відповідач-2 просить апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 у справі №925/105/16 - без змін.

03.06.2016 апелянтом надано суду письмові пояснення та додаткові документи, а саме копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №59624227 від 23.05.2016.

03.06.2016 ПП «Парадіс Нова» надано суду письмові пояснення, в яких відповідач-1 просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 та прийняти нове, яким задовольнити повні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 06.06.2016 Київським апеляційним господарським судом розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою в судове засідання представників третіх осіб-1, -2.

Ухвалою від 04.07.2016 Київським апеляційним господарським судом продовжено строк та відкладено розгляду справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представників позивача та третіх осіб-1, -2.

Ухвалою від 01.08.2016 Київським апеляційним господарським судом продовжено строк та відкладено розгляду справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представників позивача та третіх осіб-1, -2.

Представник відповідача-1, який брав участь у судовому засіданні 08.08.2016 року, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 у справі № 925/105/16 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача-2, яки брав участь у судових засіданнях, заперечував щодо доводів апеляційної скарги, надавав свої пояснення та просив рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 у справі № 925/105/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 - без задоволення.

Представники позивача брали участь в судовому засіданні 06.06.2016, де надавали пояснення, підтримали доводи апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції скасувати і позов задовольнити.

В подальшому представники апелянта та третіх осіб у судові засідання не з'являлись, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судових засідань були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка їх представників без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу та справу без участі представників апелянта та третьої особи-1,-2.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

27.02.2008 між Золотоніською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар) був укладений договір оренди землі строком на 49 років (п. 7 Договору), посвідчений державним нотаріусом Золотоніської райдержнотконтори Гавриленко Н.П. та зареєстрований у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 04.03.2008 за №04.

Відповідно до п. 2 Договору, в оренду була передана земельна ділянка загальною площею 0,4380 га забудованих земель запасу (під існуючою автомобільною заправною станцією).

Згідно п. 3 Договору на земельній ділянці знаходиться 4 об'єкти нерухомого майна (резервуар, заправні колонки, операторська, АГНКС).

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2013 року між ПП «Парадіс Нова» (продавець) та ПП «Контраст» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу комплексу, нежилого приміщення з розстроченням платежу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 1.1. -1.2 договору купівлі-продажу продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність комплекс, нежиле приміщення, АДРЕСА_1. Об'єкт купівлі-продажу належить продавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 29.05.2008 року Куликовською Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №2710 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.06.2008 року.

Пунктом 1.3. договору купівлі-продажу визначено, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-013, виданого 21.03.2013 Управлінням Держземагенства у Золотоніському районі Черкаської області, комплекс, нежиле приміщення знаходиться на земельній ділянці площею 0,438 гектарів під кадастровим номером НОМЕР_1 та використовується під автозаправну станцію. Цим же пунктом зазначено, що земельна ділянка знаходиться у користуванні Продавця згідно з договором оренди, посвідченого 27 лютого 2008 року державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П. за р.№1277 та зареєстрованого у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" 04 березня 2008 року за №04.

Відповідно до п. 2.2. договору сторони дійшли згоди, що купівля-продаж об'єкту здійснюється за ціною 63 500,00 грн., які покупець зобов'язується сплатити продавцю до 31.12.2013р. в безготівковій формі на рахунок продавця відповідно до графіку розрахунків: 03.04.2013р. покупець сплачує 60 000,00 грн.; до 31.12.2013р. покупець сплачує 3 500,00 грн. згідно рахунку, виставленого продавцем у день сплати та підписання акту прийому-передачі об'єкта купівлі-продажу.

В розділі 3 Договору купівлі-продажу сторони погодили порядок прийому-передачі об'єкту купівлі-продажу, згідно з яким в день повного розрахунку по цьому договору продавець повинен передати покупцеві об'єкт купівлі-продажу в належному технічному стані, про що сторонами складається двосторонній акт прийому-передачі. Разом із об'єктом купівлі-продажу покупцеві передається наявна у продавця документація на нього.

Пунктом 5.1 Договору купівлі-продажу передбачено, що право власності на об'єкт купівлі-продажу переходить до покупця з моменту підписання акту прийому-передачі об'єкту купівлі-продажу між продавцем та покупцем, сплати повної вартості придбаного об'єкту купівлі-продажу, про що продавець підписує нотаріальну заяву.

Предметом спору у даній справі, є вимога ФОП ОСОБА_2 про визнання вищезазначеного договору купівлі-продажу від 03.04.2013 року недійсним у зв'язку з тим, що, на думку апелянта, даним договором було неправомірно вирішено питання щодо користування земельною ділянкою, яка на час укладення спірного договору купівлі-продажу та на теперішній час перебуває у постійному користуванні ФОП ОСОБА_2 за договором оренди землі від 27.02.2008 року, що зокрема підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 29.03.2016. А тому, позивач, вважає, що у ПП «Парадіс Нова» не було жодних прав на відчуження земельної ділянки та відповідно порушує права ФОП ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу від 03.04.2013 року недійсним.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом зазначених норм, права або інтереси особи підлягають судовому захистові у разі їх порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У спорах про визнання правочину недійсним, крім учасників договору, а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

При цьому, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення.

Згідно із ст. 32 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Так з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Черкаської області 17.04.2014 у справі №912/1395/14, яке набрало законної сили у визначеному Господарським процесуальним кодексом України порядку, за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 8 080 грн. 62 коп. та розірвання договору оренди, позов було задоволено повністю. Рішенням суду було розірвано договір оренди землі, укладений між Золотоніською районною державною адміністрацією Черкаської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 від 27.02.2008 року, який зареєстрований у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 04.03.2008 року за №04.

Відповідно до ст. частини 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У частині 3 цієї статті вказано, що якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Відтак, враховуючи вищенаведені приписи законодавства, а також факт розірвання договору оренди від 27.02.2008 року у судовому порядку, колегія суддів зазначає, що з набранням чинності рішення Господарського суду Черкаської області 17.04.2014 у справі №912/1395/14 у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 припинилось право користування спірною земельною ділянкою, оскільки відпала правова підстава (договір), на якій він набув таке речове право. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, про те, що договір купівлі-продажу комплексу нежилого приміщення від 03.04.2013 укладений між позивачами, порушує його права як користувача земельної ділянки.

Окрім того, апеляційний господарський суд звертає увагу, що предметом оспорюваного договору є передача у власність ПП «Контраст» нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а не купівля-продаж самої земельної ділянки. З урахуванням зазначеного, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Положеннями статті 120 Земельного кодексу України унормовано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, наведені норми визначають принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, що на ній розташовані, а саме - передбачають, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача земельної ділянки, на якій розташоване це нерухоме майно, припиняється автоматично, в силу закону, тобто без обов'язкового оформлення припинення права будь-якими актами та документами, а до нового власника нерухомості переходить право землекористування в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що укладення спірного договору купівлі-продажу саме нежитлового приміщення зумовлює відповідно до приписів ст. 377 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 7 Закону України «Про оренду землі», перехід до нового власника прав на користування земельною ділянкою, що відповідно свідчить про відсутність будь-яких порушених прав Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Водночас, твердження Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що він на даний час є користувачем земельної ділянки та відповідно має порушені права, за захистом яких звернувся до суду, посилаючись при цьому на Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2016 від 29.03.2016 року, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що внесення відомостей до Державного реєстру речових прав здійснюється за наявності відповідної правової підстави (наприклад укладення договору оренди), яка в даному випадку відпала, а відповідно і відпала правова підстава у ФОП ОСОБА_2 на користування спірною земельною ділянкою. Тобто наявність запису, на який посилається позивач, не спростовує відсутність в останнього речових прав на земельну ділянку, оскільки договір оренди землі від 27.02.2008 року, який був підставою для виникнення у позивача прав землекористувача, є розірваним.

З урахуванням вище встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав та законних інтересів спірним договором купівлі-продажу комплексу нежилого приміщення від 03 квітня 2013 року та передбачених ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання його недійсним, враховуючи також окрім того, що дійсність даного договору вже була предметом розгляду в іншій справі, зокрема, у справі №911/902/14, за результатами розгляду якої рішенням Господарського суду Київської області від 10.11.2014 року, яке набрало законної сили, було відмовлено у визнанні спірного договору недійсним.

Беручи до уваги наведене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновками господарського суду Черкаської області про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 року у справі №925/105/16 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 ГПК України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 у справі №925/105/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 20.04.2016 у справі №925/105/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/105/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук