ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016р. Справа№ 914/1947/16

За позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

до відповідача: Державного підприємства Львівський бронетанковий завод, м. Львів

про стягнення 50 189, 01 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники

від позивача: ОСОБА_1- представник

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

Розглядається справа за позовом Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод про стягнення 50 189, 01 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.08.2016 р.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не заперечив, лише подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% та розстрочення виконання рішення на 6 місяці шляхом сплати кожного місяця 1/6 суми заборгованості. Вказане клопотання прийняте судом до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Львівське міське комунальне підприємство Львівтеплоенерго (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод (надалі - відповідач) про стягнення 50 189, 01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 22.10.2014 р. між ним та відповідачем був укладений договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1678/А (надалі-договір), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання постачати відповідачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а відповідач зобовязався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п.п. 6.2, 6.3 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом сплачує позивачу вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

На виконання умов договору позивачем були надані відповідачеві послуги з теплопостачання, однак незважаючи на виконання позивачем своїх зобов'язань щодо поставки теплової енергії в гарячій воді, відповідач свої зобов'язання щодо її оплати не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.07.2016 р. залишається не погашеною та розмір якої складає 44 610, 50 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь основний борг в розмірі 44 610, 50 грн.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача, згідно з п.7.2.3 договору, пеню у розмірі 4 170, 13 грн. та відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в розмірі 1 020, 99 грн. і 3 % річних в розмірі 387, 39 грн.

В судових засіданнях представник відповідача просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90% та розстрочити виконання рішення на 6 місяці шляхом сплати кожного місяця 1/6 суми заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 22.10.2014 р. між сторонами був укладений договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1678/А, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання постачати відповідачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а відповідач зобовязався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.п. 6.2, 6.3 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом сплачує позивачу вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

На виконання умов договору позивачем були надані відповідачеві послуги з теплопостачання, однак незважаючи на виконання позивачем своїх зобов'язань щодо поставки теплової енергії в гарячій воді, відповідач свої зобов'язання щодо її оплати не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.07.2016 р. залишається не погашеною та розмір якої складає 44 610, 50 грн.

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Зважаючи на те, що представник відповідача доказів погашення заборгованості за поставлений йому позивачем товар не представив, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 44 610, 50 грн. підлягають до задоволення.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаної статті позивачем було нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 387, 39 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 020, 99 грн. В частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд вважає, що розраховані вони вірно, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 7.2.3 договору , за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію відповідач сплачує позивачу пеню відповідно до чинного законодавства.

Позивачем була нарахована відповідачу пеня в розмірі 4 170, 13 грн., розрахунок якої проведено відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із приписів вказаних вище норм та враховуючи, що відповідно до постанови КМУ від 04.03.2015 р. № 83 «Про затвердження переліку об»єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», відповідач відноситься до об»єктів, які мають стратегічне значення для безпеки держави у сфері оборони, а тому в умовах зовнішньої збройної агресії нормальне функціонування заводу, який забезпечує ремонт та відновлення бронетанкової техніки для потреб ЗСУ, є одним з пріоритетних завдань держави. На даний час у відповідача склалась несприятлива фінансова ситуація. У разі стягнення суми заборгованості у повному обсязі підприємство опиниться у вкрай важкому матеріальному становищі. Разом з тим, судом також враховані інтереси позивача, зокрема, боржник не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобовязань, в даному випадку йдеться лише про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню. Таким чином, суд вважає за необхідне, як виняток, клопотання відповідача задоволити частково, зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50 %, сума якої становить 2 085, 07 грн.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Заслухавши думку представників сторін щодо клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення на 6 місяці шляхом сплати кожного місяця 1/6 суми заборгованості, суд вважає, що його слід задоволити. При цьому суд виходить з того, що примусове погашення заборгованості в розмірі 48 103, 95 грн. зумовить погіршення показників та призупинення господарської діяльності відповідача, що вкрай негативно позначиться на виконанні відповідачем своїх господарських зобов»язань, у першу чергу перед Міністерством оборони України.

Таким чином, виконання рішення слід розстрочити на 3 місяці, шляхом сплати відповідачем заборгованості щомісячно по 16 034, 65 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73, ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, ) суму в розмірі 49 481, 95 грн., з яких:

- 44 610, 50 грн. основного боргу;

- 387, 39 грн. 3 % річних;

- 1 020, 99 грн. інфляційних втрат;

- 2 085, 07 грн. - пені;

- 1 378, 00 грн. судового збору.

3. Розстрочити виконання судового рішення терміном на 6 місяців, шляхом сплати Державним підприємством «Львівський бронетанковий завод» (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73, ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, ) суми у розмірі 49 481, 95 грн. наступним чином:

- серпень 2016 р. 17 412, 65 грн. (з урахуванням судового збору);

- вересень 2016 р. 16 034, 65 грн.;

- жовтень 2016 р. 16 034, 65 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 15.08.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.