донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.08.2016 справа №908/1195/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняМартюхіної Н.О. Агапова О.Л., Будко Н.В. Дьомі К.Г.
Представники сторін:
від позивача: від відповідача:не з'явився; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від14 червня 2016 р.
у справі№ 908/1195/16 (суддя Серкіз В.Г.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", м. Київ
до відповідача:Приватного акціонерного товариства "Українська акціонернаа страхова компанія "АСКА", м. Запоріжжя
простягнення 15213,51 грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.06.2016р. по справі №908/1195/16 було задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", м. Київ та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 38Б, ) в порядку регресу матеріальні збитки в сумі 15 213 (п'ятнадцять тисяч двісті тринадцять) грн. 51 коп. та суму судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", м. Запоріжжя звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 14.06.2016р. по справі №908/1195/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, оскільки невраховані ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, які передбачають відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2016р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Геза Т.Д., Будко Н.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.08.2016р. у зв'язку із перебуванням судді Гези Т.Д. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Агапов О.Л., Будко Н.В.

Позивач у судове засідання 10.08.2016р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засідання 10.08.2016р. не прибув, через канцелярію суду надав клопотання, яким просив розглянути справу без участі його представника, яке було розглянуто та задоволено судом.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2013р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Іллічівське" (далі - Страховик) та Публічним акціонерним товариством "Єнакіївський металургійний завод" (далі - Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № ЦО-05-012662/13-003908.

За умовами Договору № ЦО-05-012662/13-003908 від 19.12.2013р. та додатку №1 до нього Публічним акціонерним товариством "Єнакіївський металургійний завод" були застраховані свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема автомобілем марки "Suzuki Grand Vitara", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, від ризиків, зокрема: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій.

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2014р. о 09 год. 55 хв. на вул. Взльотна у Київському районі м. Донецьк сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автотранспортних засобів: автомобіля "Renault Logan", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який знаходився у володінні ПрАТ "АПК Інвест" та під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля "Suzuki Grand Vitara", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходився у володінні ПАТ "Єнакіївський металургійний завод" під керуванням ОСОБА_6. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобілі.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю та майну третіх осіб водієм автомобіля "Renault Logan", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (відповідач у справі) згідно з Договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6576990, страхувальник - ПрАТ "АПК Інвест" (далі за текстом - Поліс ОСЦПВ № АВ/6576990).

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9378245 від 22.04.2014р. винною особою у ДТП визнано ОСОБА_5 (недодержання дистанції).

Відповідно до постанови Петровського районного суду міста Донецька від 19.05.2014р. накладено на ОСОБА_5 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 98/05 від 07.05.2014р., складеного ТОВ «Експертно-консалтингове бюро» відновлювального ремонту автомобіля "Suzuki Grand Vitara", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 33 350,54 грн.

Згідно рахунку на оплату по замовленню № ЗН-Н119 від 29.04.2014р., складеного ТОВ «Наталі» сума відновлювального ремонту автомобіля "Suzuki Grand Vitara", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 33 566,56 грн.

ПАТ "Єнакіївський металургійний завод" звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором страхування засобів наземного транспорту № ЦО-05-012662/13-003908 від 19.12.2013р.

Страховим актом № ЦО-45669-ЦО-05--03 від 13.05.2014р. пошкодження автомобіля "Suzuki Grand Vitara", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в ДТП 22.04.2014р. позивачем було визнано страховим випадком.

За заявою ПАТ "Єнакіївський металургійний завод" на виплату страхового відшкодування на користь заявника було виплачено страхове відшкодування (за вирахуванням франшизи в розмірі 500,00 грн.) в сумі 33 066,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4297 від 26.05.2014р.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Іллічівське" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" з заявою вих. № 2546/487-ІЛ від 02.10.2015р. на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 33066,56 грн.

Матеріали справи свідчать, що Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" платіжними дорученнями від 17.02.2016р. №8816, від 18.02.2016р. №8874 частково сплатило на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Іллічівське" страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 17 853,05 грн.

Не погодившись із частковою сплатою відповідачем страхового відшкодування в порядку регресу, Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське", м. Київ звернулось до місцевого господарського суду із позовом до відповідача про стягнення залишкових 15213,51 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

При розгляді вищезазначених вимог колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Виходячи з приписів вищевказаний статей Цивільного кодексу України слідує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до абзацу 1 пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є саме відповідач.

Верховним Судом України у листі від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Наявність страхового акту № ЦО-45669-ЦО-05--03 від 13.05.2014р., платіжного доручення від 26.05.2014р. № 4297, ремонтної калькуляції та рахунку № ЗН - Н119 від 29.04.2014р., виставленого ТОВ «Наталі», яке надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, є доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування в сумі 33 066,56 грн., які виникли внаслідок ДТП.

Таким чином, надані позивачем документальні докази є належними та допустимими в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, та такими, що підтверджують розмір шкоди в розмірі 33 066,56 грн., що підлягає відшкодуванню в порядку регресу.

При цьому, враховуючи часткову сплату відповідачем страхового відшкодування в розмірі 17 853,05 грн., стягненню підлягає шкода в розмірі 15213,51 грн., про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Що стосується посилань відповідача на незастосування судом першої інстанціїї ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, які передбачають відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Крім того, згідно п.п. 7.38., 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів., визначення коефіцієнту фізичного зносу ЕЗ приймається таким, що дорівнює нулю, зокрема, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Винятком стосовно використання вищезазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Відповідач, посилається на той факт, що відповідно до розрахунку страхового відшкодування та додатку до нього про проведення фізичного зносу транспортного засобу, складеного спеціалістом ПрАТ «УАСК АСКА», сума страхового відшкодування, яке повинно виплатити останнє в порядку регресу за даним ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових повинна розраховуватись наступним чином: 33 350,54 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 15497,49 грн. (сума зносу) = 17 853,05 грн.

На підтвердження вищевказаних обставин, відповідач надав розрахунок виплати №1518/10 від 16.02.2016р із додатком до нього, який складений провідним фахівцем відділу виплат ОСОБА_7, начальником управління виплат ОСОБА_8 та директором по виплатам ОСОБА_9, які є працівниками Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Колегія суддів апеляційного господарського суду не може вважати вищевказані документи належними доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про можливість застосування до спірних відносин коефіцієнту фізичного зносу, враховуючи наступне:

- відповідачем ані в своєму розрахунку, ані в інших документах, що містяться в матеріалах справи не зазначено розмір коефіцієнту фізичного зносу, що позбавляє суд можливості перевірити вірність та обґрунтованість розрахунку відповідача. Зазначені у розрахунку вартості матеріального збитку внаслідок вищевказаного ДТП численні цифрові показники, не дозволяють дійти висновку який саме показник коефіцієнту фізичного зносу було застосовано відповідачем (а.с. 48-49);

- у вищевказаному розрахунку взагалі не зазначено на яку суму підлягає зменшенню сума страхової виплати завданого матеріального збитку внаслідок ДТП, враховуючи наявність фізичного зносу транспортного засобу. Такий розмір зазначено лише у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі;

- вказаний розрахунок складено провідним фахівцем відділу виплат ОСОБА_7, начальником управління виплат ОСОБА_8 та директором по виплатам ОСОБА_9, які є працівниками Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». В той же час, в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у вказаних осіб спеціальних знань в сфері визначення вартості транспортних засобів, розміру збитків, завданих власнику такого засобу, тощо. До того ж, вказаний розрахунок є документом внутрішнього користування;

- із вищевказаного документу вбачається, що відповідач, розраховуючи розмір матеріального збитку, якій підлягає виплаті в порядку регресу не здійснював огляд транспортного засобу, який потрапив в ДТП, а застосовував дані, викладені у висновку автотоварознавчого дослідження № 98/05 від 07.05.2014р., складеного ТОВ «Експертно-консалтингове бюро». Проте, зазначена обставина є порушенням п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів., яка передбачає особистий огляд відповідного колісного транспортного засобу;

- у наданих відповідачем документах, останній в якості підстави для здійснення розрахунку страхової виплати, що підлягає відшкодуванню із врахуванням фізичного зносу транспортного засобу зазначив, що автомобіль має корозійні ушкодження та сліди відновлювального ремонту, проте зазначені обставини не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком відповідача щодо наявності підстав для відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, враховуючи те, що забезпечений транспортний засіб експлуатуються більше 7 років (рік випуску Suzuki Grand Vitara - 2007 рік, ДТП відбулось 22.04.2014р.), в той же час відповідачем не було доведено належними доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України підстав для такого застосування, враховуючи наведені вище обставини.

Доводи скаржника про неправильне застосуванням норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 14.06.2016р. по справі №908/1195/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 14.06.2016р. по справі №908/1195/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.06.2016р. по справі №908/1195/16 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

Н.В. Будко