Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"09" серпня 2016 р. справа № 927/573/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут»,

юридична адреса: вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

поштова адреса: просп. Миру, 53, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Відділ освіти Талалаївської районної державної адміністрації,

вул. Центральна, буд. 5, смт. Талалаївка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17200

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 1008840,30 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 1/253 від 29.01.2016 представник

від відповідача: не зявився

В судовому засіданні 09.08.2016, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» подано позов до Відділу освіти Талалаївської районної державної адміністрації про стягнення 1008840,30 грн. заборгованості, з якої 866214,94 грн. сума основного боргу за поставлений природний газ у період з січня 2016 року по березень 2016 року включно, 99926,44 грн. пені за період з 02.02.2016 року по 23.05.2016 року включно, 6813,16 грн. трьох відсотків річних за той же період та 35885,76 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2016 року по квітень 2016 року включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов типового договору від 14.09.2015 року № 2015/ТПБО-П-70252 на постачання природного газу за регульованим тарифом та додаткової угоди № 1 від 25.03.2016 року до нього.

У судовому засіданні 09.08.2016 позивач заявив клопотання про припинення провадження по справі в частині основного боргу в сумі 866214,94 грн., у звязку із погашенням відповідачем наявної заборгованості станом на 30.06.2016 в повному обсязі, та підтримав позов в іншій частині (а.с.58 -59).

Відповідач відзивом на позов заявлені вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ у період січень березень 2016 року включно в розмірі 866214,94 грн., та повідомив суд про погашення вищевказаної заборгованості в повному обсязі після порушення провадження по справі, що підтвердив платіжними дорученнями № 1151 від 24.06.2016 на суму 371828,84 грн., № 1225 від 29.06.2016 на суму 33520,92 грн., №1154 від 24.06.2016 на суму 197693,73 грн., № 1153 від 24.06.2016 на суму 238237,43 грн., № 1152 від 24.06.2016 на суму 13215,31 грн., № 1185 від 24.06.2016 на суму 11718,71 грн. (а.с. 41-43, 53-56). Відзивом на позов відповідач заперечив проти стягнення 142625,36 грн., з яких 35885,76 грн. інфляційних втрат, 6813,16 грн. трьох відсотків річних та 99926,44 грн. пені, посилаючись на відсутність своєї вини щодо несвоєчасного розрахунку за надані послуги. Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника у судовому засіданні (а.с. 38-39, 51-52). Заявлене клопотання судом задоволено.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважного представника позивача, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

14 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (надалі позивач, постачальник), Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (надалі - газорозподільне / газотранспортне підприємство) та Відділом освіти Талалаївської районної державної адміністрації (надалі споживач, відповідач) був укладений типовий договір № 2015/ТПБО-П-70252 на постачання природного газу за регульованим тарифом (а.с.9-14), відповідно до умов якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору (а.с. 15).

У відповідності до п. 2.3. договору обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності обєктів споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору (а.с.15).

За підсумками розрахункового періоду споживач протягом двох робочих днів погоджує з газорозподільним / газотранспортним підприємством акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання передачі газу між відповідними субєктами ринку природного газу (п. 2.5 договору).

Договірні обсяги постачання газу споживачеві наводяться у додатку 3 до договору (п. 3.1 договору) (а.с. 17, 30).

Пунктом 3.6 договору передбачено, що послуги з постачання газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання передачі газу, що оформляються на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного споживачем та газорозподільним / газотранспортним підприємством відповідно до пункту 2.5. розділу II договору. Постачальник до пятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, надає споживачу два примірники акта приймання передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником постачальника. Акти приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником ( п.п. 3.7., 3.9. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами та тарифами, що встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Ціна за 1000,00 куб. м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить: 7698,2400 грн. за 1000 куб. м., в т.ч. ПДВ 1283,0400 грн. (п. 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 25.03.2016 до спірного договору, що набула чинності станом на 01.01.2016). Сторони домовились, що ціна газу розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на основі її вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору (п. 4.4. договору).

Виходячи з приписів п. 4.5 договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачеві.

Сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.07.2015 року та діє до 31.03.2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Дія договору може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2016 року, в обсязі, що не перевищує 20% від суми, визначеної у даному договорі (п. 10.1. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 25.03.2016 до нього).

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Позивачем заявлено позов про стягнення 866214,94 грн. основного боргу за поставлений природний газ у період з січня 2016 року по березень 2016 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що виходячи з умов договору, а саме п. 2.5, споживачем та газотранспортним підприємством було складено акти приймання передачі протранспортованого природного газу за січень 2016 лютий 2016 та акт № ЧН000006414 за березень 2016 року, згідно яких у період з 01.01.2016 по 31.01.2016 ПАТ «Чернігівгаз» протранспортував, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 68,974 тис. куб. м., у період з 01.02.2016 по 29.02.2016 в обсязі 30,947 тис. куб. м., у період з 01.03.2016 по 31.03.2016 в обсязі 31,557 тис. куб. м. (а.с.31-33). Зазначені акти підписані та завірені печатками обох сторін. Так, виходячи зі змісту вказаних актів, всього у період з 01.01.2016 по 31.03.2016 відповідачем було прийнято 131,478 тис. м. куб природного газу.

У відповідності до 3.6 договору між постачальником та споживачем складено акти приймання передачі природного газу № ЧРЗ00000523 на суму 530978,40 грн. (за січень 2016), № ЧРЗ00002188 на суму 238237,43 грн. (за лютий 2016), № ЧРЗ00004885 на суму 242933,36 грн. (за березень 2016), згідно яких позивачем у період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. включно поставлено, а відповідачем прийнято природний газ обсягом 131,478 тис. м. куб. вартістю 1012149,19 грн. з ПДВ (а.с. 19-21). Зазначені акти підписані обома сторонами.

Пунктом 5.3.3 договору на відповідача покладено обовязок оплачувати позивачеві вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Зі змісту п. 4.6 договору вбачається, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу газу, визначеного в додатку 3 до договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 1 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач порушив умови договору у встановлений договором строк за поставлений та прийнятий ним природний газ у спірному періоді повністю не розрахувався.

Відповідач частково оплатив вартість поставленого природного газу у спірному періоді на суму 145934,25 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку постачальника станом на 30.03.2016 (а.с.36).

З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі позову до суду (станом на 22.06.2016) заборгованість відповідача за природний газ, поставлений позивачем на підставі договору № 2015/ТП-БО-П-70252 у період з січня 2016 року по березень 2016 року включно, складала 866214,94 грн. (1012149,19 грн. 145934,25 грн.). Заборгованість відповідача в сумі 866214,94 грн. також підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2016 по 18.05.2016 між ТОВ «Чернігівгаз збут» та Відділом освіти Талалаївської районної державної адміністрації, що підписаний та завірений печатками обох сторін (а.с.22).

Після порушення провадження по справі (23.06.2016) відповідачем було погашено наявну заборгованість за надані послуги в повному обсязі в сумі 866214,94 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1151 від 24.06.2016 на суму 371828,84 грн. (оплачено 29.06.2016), № 1154 від 24.06.2016 на сумі 197693,73 грн. (оплачено 29.06.2016), № 1153 від 24.06.2016 на суму 238237,43 грн. (оплачено 29.06.2016), № 1152 від 24.06.2016 на суму 13215,31 грн. (оплачено 29.06.2016), № 1185 від 24.06.2016 на суму 11718,71 грн. (оплачено 29.06.2016), № 1225 від 29.06.2016 на суму 33520,92 грн. (оплачено 30.06.2016) та банківськими виписками по рахунку позивача (а.с. 37, 41-43, 53-56, 59).

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно абз. 3 п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 за № 18 припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи, що предмет спору існував на момент порушення провадження та припинив існування в процесі розгляду справи, суд дійшов висновку про припинення провадження по справі в частині основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 6.2.2 договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 99926,44 грн. пені за період з 02.02.2016 року по 23.05.2016 року включно, 6813,16 грн. 3 % річних за той же період, 35885,76 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2016 року по квітень 2016 року включно.

Відповідач відзивом на позов заперечив проти стягнення 142625,36 грн., з яких 99926,44 грн. пені, 6813,16 грн. трьох відсотків річних та 35885,76 грн. інфляційних втрат, посилаючись на відсутність своєї вини щодо несвоєчасного розрахунку за надані послуги.

Виходячи з положень ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та 3% річних не являються штрафними санкціями. Індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у звязку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочки виконання договірного зобовязання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобовязань, а не штрафною санкцією. Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому клопотання відповідача про зменшення розміру трьох відсотків річних в сумі 6813,16 грн. та інфляційних втрат в сумі 35885,76 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України задоволенню не підлягає.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат в повному обсязі за заявлені періоди в сумі 6813,16 грн. та 35885,76 грн. відповідно.

За приписами ч. 2 ст. 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. За приписами ч. 2 ст. 218 вказаного Кодексу учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Ухвалою суду від 30.06.2016 відповідача було зобовязано надати до суду належні докази в обґрунтування заявленого клопотання щодо відмови у задоволенні позовних вимог, зокрема, в частині неустойки (пені).

На виконання вимог ухвали суду від 30.06.2016 відповідачем були надані письмові пояснення по справі від 15.07.2016 за № 320, згідно яких відповідач зазначив про те, що рахунки, які були виставлені позивачем в січні 2016 року березні 2016 року, були зареєстровані казначейством лише після перезаключення ним договору з позивачем, тобто станом на 15.06.2016. Державна казначейська служба за відсутності діючого договору не мала змоги зареєструвати рахунки на оплату наданих послуг. Відповідач пояснив, що строк заключення нового договору від нього не залежав. Так, у звязку із набранням чинності ЗУ «Про ринок природного газу», починаючи з 01.10.2015 всі споживачі, у тому числі бюджетні установи та організації, до яких належить відповідач, мають право вільно обирати постачальника природного газу, якщо такий постачальник отримав в установленому порядку ліцензію на право провадження даного виду діяльності. Вказані зміни функціонування ринку природного газу створили умови для здійснення закупівлі природного газу замовниками шляхом проведення спочатку виключно конкурентних процедур та, лише за умови, коли замовником було двічі відмінено процедуру закупівлі за відсутністю достатньої кількості учасників, такий договір укладається по переговірній процедурі. Таким чином, новий договір був заключений відповідачем з ТОВ «Чернігвгаз збут» по переговорній процедурі лише станом на 15.06.2016. Відповідач ствердив, що одразу після укладення нового договору (після 15.06.2016), рахунки на оплату наданих послуг були зареєстровані казначейством та почали ним проплачуватись. Таким чином, своєї вини в несвоєчасній оплаті наданих послуг відповідач не вбачає, а тому стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання ним договірних зобовязань є безпідставним (а.с.51-52).

Позивач в судовому засіданні 09.08.2016 підтвердив, що новий договір з відповідачем був укладений лише 15.06.2016, а тому дійсно підстави для реєстрації Державною казначейською службою рахунків на оплату наданих послуг були відсутні до цього часу.

Виходячи з того, що відповідач фінансується виключно за рахунок бюджетних коштів та з огляду на відсутність діючого договору, дійсно не мав змоги зареєструвати в органах Державної казначейської служби платіжні документи на оплату наданих послуг, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача щодо неналежного виконання останнім договірних зобовязань, а саме несвоєчасної оплати наданих послуг.

Враховуючи те, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання з оплати наданих послуг, судом відмовлено в задоволені позову в частині стягнення пені в сумі 99926,44 грн. за заявлений період.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до обсягу задоволених вимог. Тобто, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 13632,96 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 866214,94 грн.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Відділу освіти Талалаївської районної державної адміністрації (17200, Чернігівська область, Талалаївський район, смт. Талалаївка, вул. Центральна, буд. 5, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (14021, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, , р/р 0 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647) 6813,16 грн. 3% річних, 35885,76 грн. інфляційних втрат, 13632,96 грн. судового збору.

4. В решті позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 10.08.2016р.

Суддя І.Г.Мурашко