ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Справа № 908/2651/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовка І.В. (головуючого, доповідача),

Селіваненка В.П.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комтес-ХХІ" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року у справі № 908/2651/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комтес-ХХІ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фьюче ЛТД" та публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, про звільнення рухомого майна з-під арешту та зняття заборони його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідачів про звільнення з-під арешту рухомого майна (транспортних засобів) та зняття його з розшуку у зв'язку з тим, що зазначене майно перейшло у його володіння згідно з договором закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року, укладеним між ТОВ "Комтес-ХХІ" та ТОВ "Фьюче ЛТД".

Позов обгрунтовано порушенням п.п. 3, 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки постанови, якими накладено арешт, зокрема, і на рухоме майно ТОВ "Фьюче ЛТД", та оголошено його розшук, перешкоджають позивачу звернути стягнення на майно, яке перейшло у його володіння за договором закладу (застави).

До початку розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України звільнити з-під арешту рухоме майно та зняти заборону на здійснення відчуження рухомого майна згідно з переліком.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015 року рішення попередніх судових інстанцій про задоволення позову скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 року (суддя Попова І.А.) в позові відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року (судді: Дучал Н.М., Склярук О.І., Ушенко Л.В.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, та позов задовольнити.

Відзиви на касаційну скаргу від відповідачів та третьої особи до суду не надходили.

Дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 02.07.2012 року між ТОВ "Комтес-XXI" (позикодавець) і ТОВ "Фьюче ЛТД" (позичальник) був укладений договір безпроцентної позики № 29-09/2012.

Відповідно до пункту 1.1. договору ТОВ "Комтес - XXI" зобов'язався надати ТОВ "Фьюче ЛТД" безвідсоткову позику, а останній зобов'язався повернути позику у визначений даним договором строк. Сума позики за цим договором становить 650 000 грн. (п. 2.1. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони визначили, що строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання договору 6 місяців.

За додатком № 1 від 28.12.2012 року до договору позики № 29-09/2012 строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання договору 18 місяців.

02.07.2012 року між ТОВ "Комтес - XXI" (заставодержатель) та ТОВ "Фьюче ЛТД" (заставодавець) був укладений договір закладу (застави) рухомого майна (42 транспортних засобів, які підлягають державній реєстрації), перелік якого визначений п. 1.2. договору, який не було посвідчено нотаріально.

У пунктах 1.1., 1.2. договору сторони узгодили, що договір закладу рухомого майна забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають із договору безпроцентної позики від 02.07.2012 року № 29-09/2012, з урахуванням додатків, за умовами яких заставодавець зобов'язується перед заставодержателем повернути до 31 грудня 2012 року суму позики в розмірі 650000 грн., та в забезпечення виконання зобов'язань за договором безпроцентної позики передає у володіння заставодержателю належне йому на праві власності рухоме майно, зазначене у договорі застави.

Відповідно до п. 1.3. договору предмети закладу оцінено сторонами в сумі 588 500 грн.

Пунктом 2.1. договору застави сторони обумовили, що право закладу виникає у заставодержателя в момент передання йому предметів закладу.

За умовами п. 2.2. договір закладу повинен бути нотаріально посвідчений.

Пунктом 2.14. договору застави визначено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання заставодавцем зобов'язань по договору, заставодержатель має право звернути стягнення на предмети закладу. Звернення стягнення на предмети закладу здійснюється заставодержателем на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку відповідно до статей 24, 26, 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Пунктом 4.1. договору застави заставодавцем засвідчено, що предмети закладу є його власністю, він є його повноважним власником і має усі права щодо вільного розпорядження предметами закладу, який не є заставленим по інших договорах, не перебуває в податковій заставі, на нього не накладено арешт, він не є предметом судового спору та стосовно предметів закладу не укладено угод з третіми особами, що можуть передбачати передачу останнім права володіння, користування або розпорядження предметами закладу.

Додатковою угодою від 04.07.2012 року № 1 до договору закладу рухомого майна у володіння заставодержателю передано ще 13 транспортних засобів, заставною вартість 20 200 грн.

Відповідно до акту прийому - передачі рухомого майна від 05.07.2012 року предмети закладу, комплекти ключів та свідоцтва про реєстрацію предметів закладу, відповідно до переліку, були ТОВ "Фьюче ЛТД" передані, а ТОВ "Комтес - XXI" прийняті у володіння.

За актом звірки розрахунків станом на 02.07.2012 - 24.04.2014 року між ТОВ "Комтес - XXI" та ТОВ "Фьюче ЛТД" за договором від 02.07.2012 року № 29-09/2012 залишок неповернутої суми позики склав 422 435 грн.

13.07.2012 року рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 334/12 було задоволено позов ПАТ "Укрсоцбанк" до ТОВ "Фьюче ЛТД" про стягнення боргу в сумі 13 158 952,07 грн.

04.10.2012 року господарським судом міста Києва винесено ухвалу про видачу наказу на виконання зазначеного рішення третейського суду у справі № 334/12 про стягнення з ТОВ "Фьюче ЛТД" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості.

26.10.2012 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України винесена постанова ВП № 34925733 про відкриття виконавчого провадження.

Застава (заклад) рухомого майна була зареєстрована ТОВ "Комтес-ХХІ" в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.11.2012 року.

14.02.2014 року державним виконавцем були винесені постанова про арешт всього майна ТОВ "Фьюче ЛТД" та оголошення заборони на його відчуження і постанова про розшук всього рухомого майна того ж боржника.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.03.2014 року в справі № 908/4314/13 за позовом про звернення стягнення на майно ТОВ "Фьюче ЛТД" шляхом визнання за ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на іпотечне майно (нерухомість), затверджено мирову угоду між ТОВ "Фьюче ЛТД" та ПАТ "Укрсоцбанк", згідно з якою ТОВ "Фьюче ЛТД" передало ПАТ "Укрсоцбанк" у власність іпотечне майно (нерухомість, нежилі приміщення) в рахунок суми боргу. Провадження у справі № 908/4314/13 припинено.

13.05.2014 року ТОВ "Комтес - XXI" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про визнання дійсним договору закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року, оскільки, нотаріально вказаний договір засвідчений не був, як цього вимагає ст. 13 Закону України "Про заставу", тому ТОВ "Комтес - XXI" не могло звернути стягнення на предмет застави в зв'язку з невиконанням ТОВ "Фьюче ЛТД" зобов'язань за договором безпроцентної позики від 02.07.2012 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2014 року в справі № 908/1594/14, яке набрало законної сили, позов ТОВ "Комтес - XXI" до ТОВ "Фьюче ЛТД" про визнання дійсним договору закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року задоволено, договір закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року визнано дійсним.

26.08.2014 року Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з затвердженням ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.03.2014 року у справі № 908/4314/13 мирової угоди між сторонами виконавчого провадження.

Постановою від 01.09.2014 року Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 30.05.2014 року № 34925733 про стягнення з ТОВ "Фьюче ЛТД" виконавчого збору в сумі 1 318 445,21 грн.

Постановою від 26.12.2014 року виконавче провадження закінчено у зв'язку з направленням його для виконання до Орджонікідзевського відділу ДВС Запорізького МУЮ за місцем знаходження боржника.

Постановою від 16.01.2015 року Орджонікідзевського відділу ДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови від 30.05.2014 року № 34925733.

Предметом даного судового розгляду є вимоги заставодержателя про зобов'язання органу ДВС звільнити з-під арешту рухоме майно та зняти заборону на здійснення відчуження рухомого майна згідно з переліком у зв'язку з порушенням його права звернення стягнення на заставлене майно.

Суди попередніх інстанцій відмовляючи в позові виходили з безпідставності та недоведеності заявлених вимог оскільки: право застави у позивача виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів і накладення державним виконавцем арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження; з огляду на відкрите виконавче провадження з примусового стягнення виконавчого збору зберігає чинність арешт на рухоме майно, що є власністю ТОВ "Фьюче ЛТД" в силу приписів ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження".

За вимогами ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частинами 1, 2 ст. 13 Закону України "Про заставу" визначено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів.

Відповідно до ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

Якщо предмет застави відповідно до договору або закону повинен перебувати у володінні заставодержателя, право застави виникає в момент передання йому предмета застави. Якщо таке передання було здійснене до укладення договору застави, право застави виникає з моменту його укладення.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Згідно зі ст. ст. 11, 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

За ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що договір закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року не був сторонами посвідчений нотаріально, а такий договір визнаний дійсним на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2014 року, яке набрало законної сили 01.07.2014 року, відтак ТОВ "Комтес-ХХІ" набуло право застави з моменту набрання чинності рішенням суду.

Виходячи з наведеного, суди обох інстанцій дійшли правильних висновків про те, що право застави у позивача виникло:

- після винесення постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків рішення від 13.07.2012 року у справі № 334/12 про стягнення з ТОВ "Фьюче ЛТД" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості, на виконання якого ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2012 року видано наказ;

- після винесення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Кедою М.В. постанови ВП № 34925733 від 26.10.2012 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва по справі № 5011-71/13006-2012 від 04.10.2012 року;

- після винесення державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 34925733 з виконання наказу господарського суду міста Києва про стягнення з ТОВ "Фьюче ЛТД" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості в сумі 13 158 952,07 грн. та стягнення третейського збору в сумі 25 500 грн., постанови від 14.02.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та постанови від 14.02.2014 року про розшук майна боржника.

Отже, накладення арешту на спірне майно не порушує прав позивача на звернення на нього стягнення, оскільки такий арешт накладено раніше набуття ТОВ "Комтес-ХХІ" права застави на це майно.

До того ж, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а позивачем, який вважає себе заставодержателем арештованого майна, вимог про визнання права власності на таке майно не заявлялося.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, суди обох інстанцій дали належну оцінку обставинам справи і, з урахуванням вимог застосованих норм матеріального та процесуального права, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові за безпідставністю.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комтес-ХХІ" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року - без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді В.Селіваненко

М.Черкащенко