ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р.Справа № 922/2111/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Громадської організації "Харківський антикорупційний центр", м.Харків
до 1. Харківської міської ради, м. Харків , 2. Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив" Житлобуд-1", м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії та скасування рішення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 18.07.2016 року;

першого відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 08-11/7818/2-15 від 30.12.2015 року;

другого відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 06.07.2016 року;

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Харківський антикорупційний центр" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради та Обслуговуючого кооперативу "Житлобуд-1", в якому просить:

1. Визнати незаконним та скасувати п. 5.2. додатку до рішення Харківської міської ради № 35/15 "Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 23.12.2015 року щодо надання ОК "ЖБК "Житлобуд-1" у власність земельної ділянки із земель територіальної громади м. Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 5,6988 га (кадастровий номер :03:040:0048) для будівництва та обслуговування житлового комплексу по проспекту Московському (між вул. ОСОБА_4 та вул. Біблика (колишня вул. Другої П'ятирічки));

2. Зобов'язати ОК "ЖБК "ЖИТЛОБУД-1" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку, площею 5,6988 га (кадастровий номер :03:040:0048) на підставі відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки, а Харківську міську раду - прийняти цю ділянку.

3. Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.07.2016 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначити її до розгляду у судовому засіданні на 09.08.2016 року об 11:00 год.

14 липня 2016 року від другого відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов за вх. № 23190, який долучений судом до матеріалів справи.

Також, 14.07.2016 року представником другого відповідача на виконання ухвали суду від 04.07.2016 року до суду були надані додаткові документи із супровідним листом за вх. № 23192, які долучені судом до матеріалів справи.

08 серпня 2016 року від першого відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов за вх. № 26149. Наданий відзив з додатками долучений судом до матеріалів справи.

В призначеному судовому засіданні 09.08.2016 року були присутні представники позивача та відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Судом було поставлено на обговорення заявлене клопотання позивача.

Представник позивача наполягав на задоволенні заявленого клопотання.

Представник першого відповідача вирішив залишити вирішення даного питання на розсуд суду.

Представник другого відповідача заперечував проти відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строку, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів та інше.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, про час та місце судового засідання повідомлено завчасно з визначенням документів, які необхідні для розгляду даної справи. Проте, нових доказів відповідачем не надано та про можливість їх надання в майбутньому відповідач не зазначає.

Таким чином, заслухавши позиції та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необгрунтованість клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи на іншу дату, приймаючи до уваги присутність у судовому засіданні усіх учасників процесу та наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи по суті.

Після розгляду клопотання про відкладення розгляду справи, суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача наполягає на задоволенні позову, вказуючи на те, що рішення Харківської міської ради № 35/15 "Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 23.12.2015 року прийнято всупереч вимогам ст.41 Земельного кодексу України, ст.ст.133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР.

Представник першого відповідача заперечував проти задоволення позову, вказуючи на його необгрунтованість, оскільки спірне рішення прийняте у цілковитій відповідності до норм діючого на той час законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, перший відповідач наполягав на відсутності порушеного права у позивача.

Представник другого відповідача також проти позову заперечує та зазначає, що у позивача відсутні права вимоги у розумінні с. 1 ГПК України, оскільки відсутні обставини, які б підтверджували наявність порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся.

Представник позивача звернувся до суду з усним клопотанням про надання часу для ознайомлення з відзивами відповідачів.

Приймаючи до уваги норми ст. 22 ГПК України, суд задовольняє клопотання позивача та оголошує перерву в судовому засіданні до 14:30 год. за необхідності надання позивачу часу для ознайомлення з відзивами відповідачів та надання своїх письмових пояснень.

Після перерви розгляд справи було продовжено 09.08.2016 року об 14:30 год.

Представник позивача наполягав на задоволенні позову, проте письмових пояснень на відзиви відповідачів не надав.

Представники відповідачів заперечували проти позову з підстав відсутності у позивача порушеного права.

Представнику позивача судом було поставлено питання: в чому саме полягає його порушене право?

У відповідь на запитання суду, представником позивача було вказано, що надання Харківською міською радою спірної земельної ділянки у власність ОК "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд -1", позбавило громаду в майбутньому отримати земельну ділянку в своє користування.

Після чого, представник позивача звернувся з усним клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання письмових пояснень з стосовно свого порушеного права.

Суд, заслухавши доводи позивача та позицію відповідачів, вирішив залишити клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату без задоволення у зв'язку з його необгрунтованістю.

Представником позивача усно було заявлено про відвід судді.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 20 ГПК України заява про відвід судді повинна заявлятись у письмовій формі, судом була оголошена перерва до 09.08.2016 року об 17:00 год. для надання можливості позивачу підготувати письмові пояснення стосовно свого порушеного права та заяви про відвід судді.

Після перерви у судовому засіданні розгляд справи було продовжено 09.08.2016 року об 17:00 год. з фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, а саме: КП Діловодство спеціалізованого суду. Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 09689.

Представником позивача було подано письмове клопотання про відвід судді Суслової В.В.

Після виходу до нарадчої кімнати, судом оголошено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про відвід судді.

Розгляд справи було продовжено по суті.

Представник позивача наполягає на задоволенні позову.

Відповідачі заперечують проти позовних вимог, вказуючи на недоведеність позивачем порушеного права.

Позивач неодноразово звертався до відповідачів з питаннями, які не стосуються предмету спору, у зв'язку з чим були відхилені судом.

Таким чином, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За загальним правилом лише органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають відповідно у державній та комунальній власності. Таке розпорядження вони здійснюють шляхом продажу земель, безоплатної передачі у приватну власність громадянам, надання їх в оренду чи передачі їх у постійне користування (ст.ст. 118,122, 123 Земельного кодексу України). Реалізовуючи зазначені повноваження, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються або передаються в оренду чи постійне користування.

23 грудня 2015 року Харківською міською радою прийнято рішення № 35/15 «Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів».

Згідно з пунктом п.5.2. додатку 1 до цього рішення ОК «ЖБК «Житлобуд-1» надано у власність земельну ділянку із земель територіальної громади м. Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 5,6988 га (кадастровий номер :03:040:0048) для будівництва та обслуговування житлового комплексу по пр. Московському (між вул. ОСОБА_4 та вул. Біблика (колишня вул. Другої Пятирічки).

Позивач, не будучи учасником правовідносин стосовно спірної земельної ділянки, проте не погоджуючись з винесеним Харківською міською радою рішенням звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати п. 5.2. додатку до рішення Харківської міської ради № 35/15 "Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 23.12.2015 року, зазначаючи, що рішення прийнято всупереч вимогам ст.41 Земельного кодексу України, ст.ст.133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР. Також, посилаючись на ч. 12 ст. 16 та ст. 387 Цивільного кодексу, позивач просить зобов'язати ОК "ЖБК "ЖИТЛОБУД-1" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку, площею 5,6988 га (кадастровий номер :03:040:0048) на підставі відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки, а Харківську міську раду, в свою чергу, прийняти цю ділянку.

Надаючи правову оцінку заявленим вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Господарським процесуальним кодексом України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу статті 2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, відповідно до якої суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Правові підстави для скасування рішення органу місцевого самоврядування можуть мати місце виключно за наявності двох умов:

1) невідповідність актам цивільного законодавства;

2) порушення цивільних прав або інтересів.

Так, відповідно до роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи Факту такого порушення не встановлено, то не має правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен, перш за все, встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов'язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов'язаних осіб. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем по даній справі є Громадська організація «Харківський антикорупційний центр», яка згідно із відомостей з державного реєстру була зареєстрована 11.02.2016 року, та відноситься за організаційно-правовою формою до громадських організацій, діяльність яких регулюється Закону України «Про громадські обєднання» і є юридичною особою.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України «Про громадські обєднання», Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами учасниками) якого є фізичні особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про громадські обєднання» громадським обєднанням не можуть надаватися владні повноваження, крім випадків, передбачених законом.

Статтями 21, 22 Закону України «Про громадські обєднання», визначені права громадських обєднань які утворюються в Україні та її взаємодія з органами державної влади та місцевого самоврядування.

Так, відповідно до статті 21 Закону України «Про громадські обєднання», громадські об'єднання мають право:

1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі);

2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами;

3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації;

4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя;

5) проводити мирні зібрання;

6) здійснювати інші права, не заборонені законом.

2. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи має право:

1) бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства;

2) здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об'єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об'єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об'єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

3) засновувати з метою досягнення своєї статутної мети (цілей) засоби масової інформації;

4) брати участь у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності";

5) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

3. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи, створена ним юридична особа (товариство, підприємство) може бути виконавцем державного замовлення відповідно до закону.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що право громадських обєднань на звернення до суду за захистом інтересів інших осіб, у тому числі і засновників таких обєднань, органів державної влади, органів місцевого самоврядування зазначеним законом не передбачено, а навпаки статтею 4 цього закону визначено, що громадські об'єднання утворюються і діють на принципах, зокрема відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об'єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Таким чином, вищевказаним Законом та жодним іншим законодавчим актом не надано громадським організаціям повноважень на здійснення представництва в суді інтересів держави, територіальної громади чи громадян.

В інтересах держави та органів місцевого самоврядування має право звертатися виключно прокурор.

Отже, виходячи із положень ст. 55 Конституції України, ст.ст. 16, 21 Цивільного Кодексу України та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України позивач - Громадське об'єднання «Харківський антикорупційний центр» має право звертатись до господарського суду виключно за захистом своїх, як юридичної особи, прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, у своєму позові, позивач не наводить жодного доказу, що внаслідок прийняття спірного рішення Харківською міською радою було порушено саме його цивільні права або інтереси, приймаючи до уваги той факт, що він не є власником спірної ділянки та взагалі не є учасником правовідносин, що пов'язані з наданням у власність ОК "ЖБК "Житлобуд-1" земельної ділянки.

Таким чином, аналіз вищенаведенних норм дає право суду дійти висновку, що Громадська організація «Харківський антикорупційний центр» не є суб'єктом відповідного матеріального права, тобто у позивача відсутнє право вимоги у розумінні ст. 1 ГПК України, оскільки відсутні обставини, які б підтверджували наявність порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся.

За таких обставин, враховуючи відсутність у позивача прав, які б було порушено при прийнятті рішення Харківської міської ради від 23.12.2015 року №35/15, суд вважає позов необгрунтованим, безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в позові, судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 16, 21, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 15.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_5

справа № 922/2111/16