КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа№ 910/5165/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Лобаня О.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Вєтров В.М.-представник;

Від відповідача:не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2016

у справі № 910/5165/16 (суддя Борисенко І.І.)

Справа №1-08/15 Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Спортивна Індустрія України" (суддя Попович П.В.).

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики"

до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43"

про стягнення заборгованості у розмірі 303 696,02 грн.

За заявою до Господарського суду міста Києва Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики"

до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43"

про видачу виконавчого документу про примусового виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Спортивна Індустрія України" від 16.10.2015 по справі №1-08/15.

ВСТАНОВИВ:

Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Спортивна Індустрія України" (суддя Попович П.В.), розглянув справу №1-08/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" про стягнення заборгованості у розмірі 303 696,02 грн., за результатами розгляду, 16.10.2015 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації "Спортивна Індустрія України" прийнято рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" задоволено повністю, вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" заборгованість в сумі 303 696,02 грн. та витрати по сплаті третейського спору у розмірі 10 610,88 грн.

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суд при Асоціації "Спортивна Індустрія України" (суддя Попович П.В.) від 16.10.2015 по справі №1-08/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 заяву про видачу виконавчого документа задоволено.

Видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Спортивна Індустрія України" від 16.10.2015 по справі №1-08/15 наступного змісту:

"Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 3А, код СДРПОУ 05408199) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 21/38-А, код СДРПОУ 37095763) заборгованість в сумі 303 696,02 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 3А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 21/38-А, ) суму витрат по сплаті третейського збору у розмірі 10 610,88 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 3А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 21/38-А, ) 689,00 грн. судового збору за розгляд заяви про видачу виконавчого документа.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, заявник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 по справі № 910/5165/16 про видачу наказу на примусове виконання рішень Постійно діючого Третейського суду при Асоціації „Спортивна Індустрія України" від 16.10.2015 про стягнення з ПАТ "ПМК-43" 303 696,02 грн. боргу, 10 610,88 грн. судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом прийнято ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю та недоведеністю висновків та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" у справі № 910/5165/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Лобаня О.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/5165/16 на 09.08.2016.

08.08.2016 через відділ документального забезпечення суду, від відповідача надійшла телеграма з проханням про відкладення розгляду справи.

09.08.2016через відділ документального забезпечення суду, від позивача надійшли письмові пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні 09.08.2016 надав пояснення по справі, в яких просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, призначене на 09.08.2016, повноважні представники відповідача не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що з правом особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі „Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" („Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що останнім днем розгляду апеляційної скарги, є 13.08.2016, представник позивача заперечував проти подачі заяви на продовження строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена боржнику 12.05.2016.

Таким чином, відповідач належним чином був повідомлений судом першої інстанції, а неявка останнього не перешкоджала судовому розгляду заяви.

Згідно з частиною 1 статті 122-11 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу про видачу виконавчого документа або про відмову у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, передбаченими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Статтею 55 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Згідно з частиною 3 статті 122-9 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 122-10 цього Кодексу.

Статтею 122-10 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа наведено в, зокрема:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Зі змісту наявної в матеріалах справи заяви, вбачаєть, що вній відсутні підстави для відмови в її задоволенні, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подана заява підлягає задоволенню.

Беручи до уваги те, що Закон України "Про третейські суди" не надає права компетентному суду, який розглядає заяву про видачу виконавчого документа, надавати стороні строк для добровільного виконання рішення третейського суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність видати виконавчий документ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Спортивна індустрія України" від 16.10.2015 по справі №1-08/15.

Крім того колегія суддів зазначає,що доказів на підтвердження наявності будь-яких домовленостей між заявником та апелянтом про добровільне виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Спортивна індустрія України" матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що ухвалу у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в ухвалі, дійсним обставинам справи, тому ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для скасування або зміни вказаної ухвали та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі № 910/5165/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/5165/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.І. Лобань

Ю.Б. Михальська