ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.08.16р. Справа № 904/1933/16
За позовом Публічного акціонерного товариство "ВТБ Банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан", м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро", м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про стягнення 2 550 547 грн. 66 коп.

Головуючий колегії ОСОБА_1

Судді Назаренко Н.Г.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, дов. № 252 від 06.06.2016р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" на підставі укладеного з ним договору поруки від 26.07.2013р. № 8/13-П-3 в редакції договорів про внесення змін заборгованість за кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013р. в редакції договорів про внесення змін в сумі 2 550 547 грн. 66 коп., з яких:

- 2 000 000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість по кредиту станом на 04.02.2106р.,

- 14 372 грн. 68 коп. - строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.01.2016р. по 03.02.2016р.,

- 219 644 грн. 61 коп. - прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 04.02.2016р.,

- 17 683 грн. 32 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 01.10.2015р. по 04.02.2016р.,

- 69 400 грн. 51 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 09.09.2014р. по 04.02.2016р.,

- 23 821 грн. 67 коп. - 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 04.02.2014р. по 04.02.2016р.,

- 1 219 грн. 57 коп. - 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 03.03.2014р. по 04.02.2016р.,

- 160 789 грн. 63 коп. - інфляційні витрати за несвоєчасну сплату кредиту, що нараховані за період з 04.02.2014р. по 04.02.2016р.,

- 3 815 грн. 67 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату відсотків, що нараховані за період з 03.03.2014р. по 04.02.2016р.,

- 39 800 грн. 00 коп. штрафи, передбачені кредитним договором станом на 04.02.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані зобов'язанням відповідача як поручителя за договором поруки договору поруки від 26.07.2013р. № 8/13-П-3 в редакції договорів про внесення змін нести солідарну відповідальність перед позивачем за заборгованість третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро" у заявленій до стягнення сумі, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім зобов'язань за кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013р. в редакції договорів про внесення змін.

05.05.2016р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом м. Києва повязаної із даним спором справи № 910/5582/16 за позовом ТОВ «Деміс-Агро» до ПАТ «ВТБ-Банк» про визнання недій1сним кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013р.

Ухвалою господарського суду від 19.05.2016р. за клопотанням відповідача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро".

19.05.2016р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 19.05.2016р. до розгляду господарським судом Дніпропетровської області повязаної із даним спором справи № 904/1439/16 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Деміс-Агро» про стягнення 2 550 547 грн. 66 коп.

31.05.2016р. позивач надав заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 19.05.2016р.

Відповідач відзив на позов не надав. Згідно поданої заяви від 06.06.2016р. заявив про пропуск позивачем позовної давності за вимогами про стягнення пені, нарахованої за 2014р., та надав власний контррозрахунок суми позову.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких зазначила, що заперечує проти позовних вимог, оскільки не погоджується ані з розміром основного боргу, ані розрахунками процентів за користування кредитом, 3% річних, інфляційних та пені, нарахованих позивачем. Вважає, що з урахуванням всіх здійснених позичальником платежів, його заборгованість перед банком за тілом кредиту становить 575 224 грн. 00 коп., у звязку із чим надала власний розрахунок суми позову.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.16р. вирішено розглядати справу № 904/1933/16 колегіально.

Розпорядженням керівника апарату суду від 08.06.2016р. № 394 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 904/1933/16 та відповідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.06.2016р. визначений склад колегії: головуючий суддя - Рудь І.А., судді Назаренко Н.Г., Ярошенко В.І.

Ухвалою господарського суду від 09.06.2016р. справу прийнято до розгляду в колегіальному складі.

У призначене судове засідання 27.07.2016р. представники відповідача та третьої особи не зявились та не надали витребувані судом документи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду від 09.06.2016р. про прийняття справи до розгляду у колегіальному складі та призначення її розгляду на 27.07.2016р. отримана відповідачем та третьою особою, про що свідчать підписи їх представників у поштових повідомленнях від 20.07.2016р. (т. 2, а.с. 129, 130).

В подальшому на адресу суду повернулись копії ухвали від 27.07.2016р., якою розгляд справи відкладався на 10.08.2016р., що направлялись відповідачу та третій особі, із відмітками відділень поштового звязку: «Повернуто за закінченням терміну зберігання».

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач та третя особа не скористались своїм правом на участь повноважних представників у призначених судових засіданнях, та вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки ухвали суду направлялися за юридичними адресами відповідача та третьої особи, які значаться у витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявних в матеріалах справи. Згідно статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

У судовому засіданні 10.08.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених у позові підстав.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

23.07.2013р. між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Деміс-Агро" (позичальник) укладений кредитний договір № 8/13 (надалі Договір, кредитний договір), відповідно до умов якого банк на умовах Договору зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної лінії з лімітом кредитування, розмір якого встановлюється за графіком, а саме, з 23.07.2013р. по 22.04.2015р. 4 000 000 грн. 00 коп.; з 23.04.2015р. по 22.05.2015р. 3 000 000 грн. 00 коп.; з 23.05.2015р. по 22.06.2015р. 2 000 000 грн. 00 коп.; з 23.06.2015р. по 22.07.2015р. 1 000 000 грн. 00 коп. В свою чергу, позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені договором, але не пізніше 22.07.2015р., а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобовязання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що надання кредиту здійснюється окремими траншами в безготівковій формі на підставі письмової заявки позичальника про надання кредиту в межах невикористаного ліміту кредитування шляхом перерахування траншу на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п. п. 2.2, 2.4 кредитного договору розмір та строк користування кожним окремим траншем визначається у відповідній заявці. При цьому, строки користування траншами можуть становити 7, 14, 21, 30, 60, 90 та 180 календарних днів. Строк користування кожним траншем не повинен перевищувати термін, зазначений в пункті 1.1 договору (22.07.2015р.). Позичальник зобовязаний погасити заборгованість за траншем в строк, зазначений у відповідній заявці.

В розділі 3 кредитного договору сторони визначили порядок нарахування та сплати плати за кредит.

Так, згідно п. 3.1.1 кредитного договору плата за користування кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких не перевищує 30%річних. При цьому розмір плати за користування кожним окремим траншем визначається за взаємною домовленістю сторін залежно від строків користування таким траншем та фіксується у відповідній заявці.

Пунктом 3.1.2 кредитного договору передбачено, що нарахування плати за користування кредитом (траншем) здійснюється в національній валюті України на суму заборгованості за кредитом (траншем) за весь строк користування кредитом (траншем), починаючи з дня надання кредиту по день, що передує дню його повного повернення із розрахунку факт/365.

Плата за користування кредитом (траншем) нараховується банком 24 числа кожного місяця, в останній день кожного місяця та в термін, зазначений в п. 1.1 договору або в день повернення кредиту в повному обсязі (у разі розірвання договору).

Відповідно до пп. 3.1.3.1 п. 3.1.3 кредитного договору плата за користування кредитом (траншем), нарахована за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця (включно) сплачується щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця (включно).

Договорами №1 від 30.10.2013р., №2 від 27.12.2013р., №3 від 08.08.2014р., №4 від 12.09.2014р. сторонами вносились зміни до розділу 4 Права та обовязки сторін та розділу Визначення термінів кредитного договору.

Договором про внесення змін № 5 від 25.06.2015р. кредитний договір викладений в новій редакції.

Зокрема, в пункті 1.1 кредитного договору (в новій редакції) сторонами визначені нові строки дії ліміту кредитування та його розмір, а саме, з 25.06.2015р. по 21.02.2016р. 4 000 000 грн. 00 коп.; з 22.02.2016р. по 21.03.2016р. 3 333 333 грн. 33 коп.; з 22.03.2016р. по 21.04.2016р. 2 666 666 грн. 67 коп.; з 22.04.2016р. по 21.05.2016р. 2 000 000 грн. 00 коп.; з 22.05.2016р. по 21.06.2016р. 1 333 333 грн. 33 коп.; з 22.06.2016р. по 21.07.2016р. 666 666 грн.67 коп.

Позичальник зобовязувався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені договором, але не пізніше 21.07.2016р., а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобовязання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Згідно п. 2.2 кредитного договору (в новій редакції) розмір та строк користування кожним окремим траншем визначається у відповідній заявці. При цьому строки користування траншами можуть становити 7, 14, 21, 30, 60, 90 та 180 календарних днів. Строк користування кожним траншем не повинен перевищувати термін, зазначений в пункті 1.1 договору.

В п. 2.4 кредитного договору (в новій редакції) сторонами встановлений графік повернення кредиту: не пізніше 21.02.2016р. підлягає поверненню сума, що перевищує 3 333 333 грн. 33 коп.; не пізніше 21.03.2016р. сума, що перевищує 2 666 666 грн. 67 коп.; не пізніше 21.04.2016р. сума, що перевищує 2 000 000 грн.; не пізніше 21.05.2016р. сума, що перевищує 1 333 333 грн. 33 коп.; не пізніше 21.06.2016р. сума, що перевищує 666 666 грн. 67 коп.; не пізніше 21.07.2016р. сума, що перевищує 0грн.

У разі якщо строк повернення кредиту (траншу), зазначений у відповідній заявці перевищує строк повернення кредиту, визначений в пункті 2.4 договору, а сума заборгованості за кредитом (траншем) перевищує дозволений розмір заборгованості за кредитом відповідно до вищезазначеного графіку, позичальник зобовязаний погасити частину заборгованості за кредитом (траншем) в строки та в розмірі, що відповідає сумі перевищення заборгованості за кредитом (траншем) над дозволеним розміром заборгованості за кредитом відповідно до вищезазначеного графіку.

У разі непогашення заборгованості за кредитом (траншем) в розмірі та строки визначені в цьому пункті договору та/або у відповідній заявці, незважаючи на положення 1.1 договору, з наступного банківського дня заборгованість за кредитом (траншем) в розмірі, що підлягає погашенню відповідно до графіку/заявки вважається простроченою заборгованістю.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору (в новій редакції) плата за користування кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких не перевищує 35% річних. При цьому розмір плати за користування кожним окремим траншем визначається за взаємною домовленістю сторін залежно від строків користування таким траншем та фіксується у відповідній заявці.

Порядок нарахування та сплати, визначений в розділі 3 кредитного договору (в новій редакції) залишився незмінним.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та закінчується (в тому числі внаслідок його розірвання) в момент остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за договором у повному обсязі (п. 9.9 кредитного договору).

Позивач належним чином виконав обов'язок, визначений кредитним договором та у період з 25.07.2013р. по 27.08.2015р. надав третій особі кредит на загальну суму 10 999 328 грн. 00 коп., що підтверджується заявками про надання траншу, меморіальними ордерами та виписками по особовим рахункам (т. 1, а.с. 119-137, т. 2, а.с. 63-81, 135-173), а саме наступними меморіальними ордерами: № 33927 від 25.07.2013р. на 500 000 грн. 00 коп., № 96854 від 30.07.2013р. на 500 000 грн. 00 коп., № 23038 від 06.08.2013р. на 175 224 грн. 00 коп., № 22636 від 07.08.2013р. на 824 776 грн. 00 коп., № 37696 від 19.08.2013р. на 400 000 грн. 00 коп., № 14586 від 23.08.2013р. на 100 000 грн. 00 коп., № 53757 від 27.08.2013р. на 500 000 грн. 00 коп., № 20025 від 12.09.2013р. на 575 000грн., № 62749 від 11.02.2014р. на 824 776 грн. 00 коп., № 22216 від 13.02.2014р. на 600 000 грн. 00 коп., № 78415 від 12.03.2014р. на 575 000 грн. 00 коп., № 25044 від 07.08.2014р. на 600 000 грн. 00 коп., № 24560 від 07.08.2014р. на 824 776 грн. 00 коп., № 21603 від 18.09.2014р. на 575 000 грн. 00 коп., № 17009 від 05.02.2015р. на 1 424 776 грн. 00 коп., № 72877 від 01.07.2015р. на 575 368 грн. 98 коп., № 71772 від 26.08.2015р. на 500 000 грн. 00 коп., № 15492 від 27.08.2015р. на 500 000 грн. 00 коп., № 125961 від 27.08.2015р. на 424 631 грн. 02 коп. та наступними заявками позичальника, у тому числі:

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 07.08.2013р. на суму траншу 824776грн., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 18,57%річних, дата надання траншу 07.08.2013р, дата повернення траншу не пізніше 02.02.2014р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 12.03.2014р. на суму траншу 575000грн., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 19,79%річних, дата надання траншу 12.03.2014р., дата повернення траншу не пізніше 07.09.2014р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 07.08.2014р. на суму траншу 600000грн., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 17,24%річних, дата надання траншу 07.08.2014р., дата повернення траншу не пізніше 02.02.2015р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 07.08.2014р. на суму траншу 824776грн., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 17,24%річних, дата надання траншу 07.08.2014р., дата повернення траншу не пізніше 02.02.2015р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 18.09.2014р. на суму траншу 575000грн., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 19,24%річних, дата надання траншу 18.09.2014р., дата повернення траншу не пізніше 16.03.2015р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 05.02.2015р. на суму траншу 1424776грн., строк користування 90календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 22%річних, дата надання траншу 05.02.2015р., дата повернення траншу не пізніше 05.05.2015р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 01.07.2015р. на суму 575368грн.98коп., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 26,8%річних, дата надання траншу 01.07.2015р., дата повернення траншу не пізніше 27.12.2015р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 26.08.2015р. на суму траншу 500000грн., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 26%річних, дата надання траншу 26.08.2015р., дата повернення траншу не пізніше 21.02.2016р.;

- заявкою про надання кредиту(траншу) від 27.08.2015р. на суму траншу 424631грн.02коп., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 26%річних, дата надання траншу 27.08.2015р., дата повернення траншу не пізніше 22.02.2016р.;

- заявки про надання кредиту(траншу) від 27.08.2015р. на суму траншу 500000грн., строк користування траншем 180календарних днів, розмір плати за користування траншем є фіксованим і дорівнює 26%річних, дата надання траншу 27.08.2015р., дата повернення траншу не пізніше 22.02.2016р.

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Деміс-Агро" належним чином умови кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013р. не виконало.

У строки, передбачені п. 2.4 кредитного договору та заявками про надання траншу, третя особа кредитні кошти позивачеві у повному обсязі не повернула, що і стало причиною виникнення спору.

Листом від 29.12.2015р. № 3003/500-2 позивач заявив вимогу про сплату третьою особою заборгованості у повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, пені, штрафами (т. 1, а.с. 138-139). Третьою особою зазначена вимога була залишена без відповіді.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість позичальника станом на 04.02.2016р. складає: 2 000 000 грн. 00 коп. простроченої заборгованість по кредиту, 14 372 грн. 68 коп. строкової заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.01.2016р. по 03.02.2016р., 219 644 грн. 61 коп. простроченої заборгованості по сплаті процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, сума боргу в розмірі 2 000 000 грн. 00 коп. утворилась внаслідок неповернення третьою особою сум траншів, наданих згідно заявки про надання кредиту (траншу) від 01.07.2015р. на суму 575 368 грн. 98 коп., заявки про надання кредиту (траншу) від 26.08.2015р. на суму 500 000 грн. 00 коп., заявки про надання кредиту (траншу) від 27.08.2015р. на суму 424 631 грн. 02 коп., заявки про надання кредиту (траншу) від 27.08.2015р. на суму траншу 500 000 грн. 00 коп.

Нарахування процентів, заявлених до стягнення позивачем, відбувалось протягом спірного періоду відносно сум кредиту, отриманих позичальником згідно заявок від 05.02.2015р. на суму траншу 1 424 776 грн. 00 коп., від 01.07.2015р. на суму траншу 575 368 грн. 98 коп., від 26.08.2015р. на суму траншу 500 000 грн. 00 коп., від 27.08.2015р. на суму траншу 424 631 грн. 02 коп., від 27.08.2015р. на суму траншу 500 000 грн. 00 коп.

За умовами п. 7.1 кредитного договору (в новій редакції) у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобовязань (крім договірних санкцій, пені та штрафів) банк має право застосувати до позичальника пеню, а позичальник зобовязаний сплатити її банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який сплачується пеня) від суми несвоєчасно виконаного боргового зобовязання, за кожний календарний день прострочення виконання,включаючи день такого погашення, з розрахунку факт/365.

За розрахунком позивача нарахована до стягнення пеня складає суму 87 083 грн. 83 коп., з яких 17 683 грн. 32 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 01.10.2015р. по 04.02.2016р., 69 400 грн. 51 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 09.09.2014р. по 04.02.2016р.

Згідно п. 7.2 кредитного договору (в новій редакції) банк має право застосувати до позичальника, а позичальник зобовязаний сплатити банку, зокрема,:

- штраф у разі порушення позичальником на 5% та більше відсотків зобовязання, зазначеного в п. 4.3.12 Договору, в розмірі 3 300,00 грн. за кожен факт порушення зазначеного зобовязання;

- штраф у разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, зазначених в п. п. 4.3.13.1, 4.3.13.2, 4.3.13.6, 4.3.13.7, 4.3.14.1, 4.3.14.2, 4.3.14.3 Договору в розмірі 10 000,00 грн. за кожен факт порушення кожного з зазначених зобовязань.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору позичальник зобовязаний сплатити банку договірні санкції, пеню та штрафи, зазначені в Договорі, протягом 10 банківських днів з моменту направлення банком відповідної письмової вимоги позичальнику, але не пізніше терміну, зазначеного в п. 1.1 Договору, в національній валюті, на відповідні рахунки обліку/сплати договірних санкцій, пені та штрафів, зазначені в п. 10.1 Договору.

В п. 7.4 кредитного договору (у новій редакції) сторони узгодили, що нарахування зазначених в Договорі договірних санкцій, пені та штрафів припиняється банком через 36 місяців від дня, коли зобовязання, за порушення якого стягується договірна санкція та/або пеня та/або штраф, мало бути виконано належним чином. Сторони погоджуються, що строк позовної давності вимог банку щодо сплати договірних санкцій, пені та штрафів, визначених Договором, становить 3 роки.

За розрахунком позивача сума штрафів становить 39 800 грн. 00 коп. та складається з 19 800 грн. 00 коп. штрафу за порушення п. 4.3.12 (забезпечити проведення чистих кредитних оборотів в розмірі, пропорційному кредитному портфелю позичальника в банку) за період з серпня 2015р. по січень 2016р.; 10 000 грн. 00 коп. штрафу за порушення п. 4.3.14.2 (підтримувати значення відношення показників EB/TDA12M/Interest12M не менше 2) по фінансовій звітності на 30.09.2015р.; 10 000 грн. 00 коп. штрафу за порушення п. 4.3.14.3 (підтримувати значення відношення показників Debt/EB/TDA12M не більше 2,5) по фінансовій звітності на 30.09.2015р.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував до стягнення 23 821 грн. 67 коп. 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 04.02.2014р. по 04.02.2016р., 1 219 грн. 57 коп. 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 03.03.2014р. по 04.02.2016р., 160 789 грн. 63 коп. інфляційних витрат за несвоєчасну сплату кредиту, що нараховані за період з 04.02.2014р. по 04.02.2016р., 3 815 грн. 67 коп. інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків, що нараховані за період з 03.03.2014р. по 04.02.2016р.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості позичальником перед банком не надано.

З метою забезпечення виконання зобовязань ТОВ Деміс-Агро за кредитним договором №8/13 від 23.07.2013р. (далі основний договір), між ПАТ ВТБ Банк (далі банк) та ТОВ СП Антарес (далі поручитель) укладений договір поруки №8/13-П-4 від 23.07.2013р. (далі договір поруки), згідно якого поручитель поручається перед банком за належне виконання позичальником (ТОВ Деміс-Агро) зобовязань, визначених в пункті 1.2 цього договору, що виникли на підставі основного договору (кредитний договір №8/13 від 23.07.2013р.) або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Як визначено в п. 1.2 договору поруки відповідно до умов основного договору банк надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування, що складає 4 000 000 грн. 00 копю, а позичальник зобовязаний погасити боргові зобовязання повернути банку кредит не пізніше 22.07.2015р. або в інший термін відповідно умов основного договору, а також сплатити плату за кредит (в тому числі, плату за користування кредитом (в тому числі, окремим траншем), розмір якої визначатиметься відповідно до умов основного договору та не перевищуватиме 30%річних або в іншому розмірі, передбаченому основним договором, комісійні винагороди), договірні санкції, пеню та штрафи в порядку, терміни/строки та на умовах, визначених основним договором, відшкодувати збитки, а також здійснити будь-які інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов основного договору та чинного законодавства України (далі - основне зобовязання).

Відповідно до п. 1.4 договору поруки поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання зобовязань позичальника в повному обсязі.

Відповідно до п. п. 2.1 2.3 договору поруки у разі порушення позичальником основного зобовязання, визначеного основним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про необхідність виконання/належного виконання основного зобовязання в повному обсязі або частково.

У разі отримання письмової вимоги банку поручитель зобовязаний виконати основне зобовязання в обсязі, строки/терміни, зазначені у вимозі.

Поручитель надав згоду, що розмір основного зобовязання, що підлягає виконанню поручителем, зазначений в письмовій вимозі банку, може бути змінений. Остаточний розмір основного зобовязання, що підлягає виконанню визначається банком в день виконання поручителем такого зобовязання.

Пунктом 7.1 договору поруки визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 22.07.2018р. включно або до припинення основного зобовязання.

Договорами №1 від 30.10.2013р., №2 від 27.12.2013р., №3 від 08.08.2014р., №4 від 12.09.2014р. сторонами внесені зміни до розділів Визначення термінів, Права та обовязки сторін договору поруки.

Договором № від 25.06.2015р. про внесення змін договір поруки останній викладений в новій редакції.

В пункті 1.2 договору поруки (в новій редакції) визначений новий строк погашення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором (не пізніше 21.07.2016р.) та те, що розмір плати за користування кредитом не перевищуватиме 35% річних.

Також сторонами змінено строк дії договору та узгоджено, що договір діє до 21.07.2019р. включно або до припинення основного зобовязання.

Ліміт кредитування, в межах якого банк надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії (4 000 000 грн. 00 коп.) та порядок виконання зобовязань, визначений в розділі 2 договору поруки, залишилися незмінними.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, на підставі п. п. 2.1-2.3 договору поруки позивач 15.01.2016р. направив рекомендованим листом на адресу поручителя вимогу від 13.01.2016р. № 373/1-2 про сплату заборгованості у загальній сумі 2 259 238 грн. 66 коп., яка отримана поручителем 21.01.2016р., але залишена останнім без відповіді та задоволення (т. 1, а.с. 140-141, 143).

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем матеріали справи не містять.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, укладений між позивачем та третьою особою договір № 8/13 від 23.07.2013р. за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, а тому права та обов'язки сторін, що виникають при одержанні та поверненні кредиту, регулюються умовами Договору та відповідними положеннями статей параграфів 1, 2 глави 71 підрозділу І розділу III Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на умови кредитного договору, строк повернення кредиту в сумі 2 000 000 грн. 00 коп., сплати строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.01.2016р. по 03.02.2016р., в сумі 14 372 грн. 68 коп. та сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів станом на 04.02.2016р. в розмірі 219 644 грн. 61 коп. є таким, що настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

За приписами п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13р. № 14, з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунки позивача, колегією суддів встановлено, що розрахунок пені за прострочення сплати кредиту, пені за простроченими відсотками та 3% річних відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору поруки чітко встановлено, що поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання зобовязань позичальника в повному обсязі.

Згідно статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, отримавши вимогу щодо виконання зобов'язань за договором поруки жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором не здійснив.

За таких обставин, позивач набув право вимоги до відповідача щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі заявлених до нього позовних вимог на підставі укладеного договору поруки.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені договором поруки зобов'язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в частині стягнення з відповідача 2 000 000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості по кредиту, 14 372 грн. 68 коп. строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.01.2016р. по 03.02.2016р., 219 644 грн. 61 коп. простроченої заборгованості по сплаті процентів станом на 04.02.2016р., 17 683 грн. 32 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, нарахованої за період з 01.10.2015р. по 04.02.2016р., 69 400 грн. 51 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, нарахованої за період з 09.09.2014р. по 04.02.2016р., 23 821 грн. 67 коп. 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 04.02.2014р. по 04.02.2016р., 1 219 грн. 57 коп. 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 03.03.2014р. по 04.02.2016р. - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми інфляційної складової у розмірі 160 789 грн. 63 коп., нараховану за період з 04.02.2014р. по 04.02.2016р. за несвоєчасну сплату кредиту, суму інфляційної складової в розмірі 3 815 грн. 67 коп., нараховану за період з 03.03.2014р. по 04.02.2016р. за несвоєчасну сплату відсотків, колегія суддів зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

За змістом глави VI Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Держкомстату України №519 від 14.11.2006р., у відповідності до яких здійснюється розрахунок індексу інфляції, останній є наслідком процесу, що відбувається протягом кожного місяця і остаточно визначається після його завершення, а відтак формується увесь відповідний період і в принципі не може визначатися відносно кожного окремого дня (навіть як середня величина).

Також слід зазначити, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки позивачем не було враховано вищенаведені положення, колегія суддів залишає без задоволення позовні вимоги про стягнення нарахованих позивачем інфляційних втрат у загальній сумі 164 605 грн. 30 коп., як такі, розмір яких не доведений належними доказами.

Крім того, банк заявляє про порушення позичальником протягом серпня 2015р. січня 2016р. зобовязань, передбачених пунктами 4.3.12, 4.3.14.2, 4.3.14.3 кредитного договору та нарахування у звязку з сум штрафів на загальну суму 39 800 грн. 00 коп., що складається з 19 800 грн. 00 коп. за порушення положень п. 4.3.12 кредитного договору; 10 000 грн. 00 коп. за порушення вимог п. 4.3.14.2 кредитного договору, 10 000 грн. 00 коп. за невиконання умов п. 4.3.14.3 кредитного договору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що господарський суд на підставі доказів встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність правових підстав для застосування штрафів у заявленому розмірі, тому колегія суддів відмовляє в задоволенні позовних в цій частині.

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строків позовної даності за вимогами про стягнення пені, нарахованої за 2014р., оскільки у п. 7.4 кредитного договору (у новій редакції) сторони погодили, що строк позовної давності вимог банку щодо сплати договірних санкцій, пені та штрафів, визначених Договором, становить 3 роки.

Таким чином, строк про який веде мову відповідач, банком не порушено.

Решта заперечень відповідача, а також заперечення третьої особи спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому не можуть бути прийняті колегією суддів.

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про про зупинення провадження у справі від 19.05.2016р. до розгляду господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/1439/16 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Деміс-Агро» про стягнення 2 550 547 грн. 66 коп. з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1. ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому повязаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 Господарського процесуального кодексу України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно зі статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Господарський суд вважає, що порушення провадження у справі, предметом спору у якій є стягнення заборгованості ТОВ «Деміс-Агро» перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013р., яка знаходиться в провадженні господарського суду Дніпропетровської області, не перешкоджає з'ясуванню обставин у даній справі, в якій предметом спору є стягнення заборгованості ТОВ «Деміс-Агро» перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013р., але з ТОВ «Лан» на підставі договору поруки № 8/13-П-3 від 26.07.2013р. При цьому, колегія суддів враховує право кредитора задовольнити свої вимоги за рахунок як боржника, так і поручителя.

У межах справи, що розглядається, суд не вбачає перешкод для самостійної оцінки доказів у сукупності з метою винесення законного і об'єктивного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України № 904/925/14 від 10.07.2014р.

За вказаних вище підстав колегія суддів відмовляє й в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом м. Києва справи № 910/5582/16 за позовом ТОВ «Деміс-Агро» до ПАТ «ВТБ-Банк» про визнання недій1сним кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013р.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів , -

ВИРІШИЛА:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" (52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Ульянова, б. 127, ) на користь Публічного акціонерного товариство "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, ОСОБА_4 Шевченко/вул. Пушкінська, б. 8/26, ) 2 000 000 грн. 00 коп. (два мільйони грн.. 00 коп.) простроченої заборгованості по кредиту, 14 372 грн. 68 коп. (чотирнадцять тисяч триста сімдесят дві грн.. 68 коп.) строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.01.2016р. по 03.02.2016р., 219 644 грн. 61 коп. (двісті девятнадцять тисяч шістсот сорок чотири грн.. 61 коп.) простроченої заборгованості по сплаті процентів станом на 04.02.2016р., 17 683 грн. 32 коп. (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят три грн.. 32 коп.) пені за несвоєчасну сплату процентів, нарахованої за період з 01.10.2015р. по 04.02.2016р., 69 400 грн. 51 коп. (шістдесят девять тисяч чотириста грн.. 51 коп.) пені за несвоєчасне повернення кредиту, нарахованої за період з 09.09.2014р. по 04.02.2016р., 23 821 грн. 67 коп. (двадцять три тисячі вісімсот двадцять одну грн.. 67 коп.) 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 04.02.2014р. по 04.02.2016р., 1 219 грн. 57 коп. (одну тисячу двісті девятнадцять грн.. 57 коп.) 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 03.03.2014р. по 04.02.2016р., 35 192 грн. 14 коп. (тридцять пять тисяч сто девяносто дві грн.. 14 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Головуючий колегії ОСОБА_1

Суддя Н.Г. Назаренко

Суддя В.І. Ярошенко

Повне рішення складено - 12.08.16р