ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. Справа № 918/360/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ"

про стягнення заборгованості в сумі 28 797 152 грн. 60 коп.

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №1084 від 28.12.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №11-юд від 23.12.2015 р.

В судовому засіданні 1 серпня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" заборгованості в сумі 28 797 152 грн. 60 коп., з яких: 27 199 453 грн. 85 коп. основний борг, 1 490 695 грн. 17 коп. пеня, 107 735 грн. 32 коп. 3% річних, 152 032 грн. 31 коп. інфляційні втрати, нараховані у звязку з несвоєчасним проведенням розрахунків за укладеним між сторонами договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 18 травня 2016 року позовну заяву від 10 травня 2016 року № 2410/6-09 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/360/16, розгляд якої призначено на 30 травня 2016 року.

Ухвалою суду від 30 травня 2016 року розгляд справи відкладено на 4 липня 2016 року.

04 липня 2016 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про збільшення позовних вимог від 1 липня 2016 року № 733 (а.с. 66), згідно якої позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" 27 199 453 грн. 85 коп. основного боргу, 2 699 394 грн. 19 коп. пені, 221 749 грн. 47 коп. 3% річних та 480 445 грн. 41 коп. інфляційних втрат. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 4 липня 2016 року оголошувалася перерва до 12 липня 2016 року.

12 липня 2016 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від 11 липня 2016 року № 359-юв (а.с. 78-86), в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що всупереч умовам спірного договору останній нараховував заявлені до стягнення штрафні санкції та компенсаційні виплати не на фактичну вартість наданих послуг з 20 числа, наступного за звітним, як це передбачено даним правочином, а на суму вартості планового обсягу поставки газу, починаючи за 10 днів до початку місяця, у якому здійснювалося транспортування газу. Відтак, зважаючи на те, що прострочення відповідачем розрахунків за спірною угодою, на думку останнього, було відсутнє, Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" зазначило про необґрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідач вказав, що сторони шляхом вчинення конклюдентних дій фактично змінили умови договору щодо порядку розрахунків за договором, погодившись, що поставка відбувається не на умовах попередньої оплати. Втім, нового порядку та строків розрахунків сторони не передбачили, а вимоги в порядку статті 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач відповідачу не надсилав, а тому підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій за не проведення попередньої оплати, на думку останнього, відсутні. Також відповідач у даному відзиві зазначив про необґрунтованість нарахованих позивачем сум штрафних санкцій та компенсаційних виплат. Крім того, у зазначеному відзиві Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" просило суд зменшити розмір нарахованої позивачем до стягнення суми пені до 100 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 12 липня 2016 року строк розгляду спору у справі № 918/360/16 було продовжено на 15 днів до 2 серпня 2016 року, а розгляд справи відкладено на 1 серпня 2016 року.

29 липня 2016 року та 01.08.2016 року від позивача на адресу суду через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заперечення на відзив (а.с.115-120. 121-134)

У судовому засіданні 1 серпня 2016 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 1 липня 2016 року № 733, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 11 липня 2016 року № 359-юв.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" та Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якої є позивач, був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12, за умовами якого, з урахуванням додаткових угод до цього правочину, остання зобов'язалася надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (ГРС), а відповідач, у свою чергу, вносити плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, що передбачені умовами договору (а.с. 6-10).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 592 000, 00 тис. куб. м. у тому числі по місяцях: січень 53 000; лютий 50 000; березень 54 000; квітень 51 000; травень 50 000; червень 34 000; липень 37 000; серпень 51 000; вересень 51 000; жовтень 54 000; листопад 53 000; грудень 54 000.

Згідно з пунктом 3.1 даної угоди послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Відповідно до пункту 3.2 вказаного правочину газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг (пункт 3.3 договору).

За змістом пункту 3.4 зазначеної угоди акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до пункту 5.3 договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 цього правочину).

Пунктом 5.5 договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з пунктом 11.1 договору останній набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31 грудня 2012 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку дії цієї угоди жодною із сторін не буде заявлено про припинення її дії або перегляд її умов.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач у березні 2016 року надав відповідачу передбачені наведеною угодою послуги на загальну суму 35 019 453 грн. 85 коп. (з ПДВ). Даний факт підтверджується підписаним між сторонами актом прийому-передачі наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31 березня 2016 року на вищенаведену суму. Копія зазначеного акту наявна у матеріалах даної справи (а.с. 57).

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення контрагентом умов даної угоди.

Однак всупереч умовам договору відповідач взятий на себе обовязок по оплаті послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу, наданих йому в березні 2016 року, виконав лише частково, сплативши позивачу 7 820 000 грн. 00 коп. та заборгувавши таким чином останньому 27 199 453 грн. 85 коп. Даний факт також підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки позивача від 1 липня 2016 року № 3415/12-08 про суму заборгованості Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" за вищезазначеним договором, яка виникла у спірний період (а.с. 71).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12, яка складає 27 199 453 грн. 85 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які б могли свідчити про погашення даної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" зазначеної суми грошових коштів, у звязку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, Публічне акціонерне товариство "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", у звязку з простроченням проведення відповідачем розрахунків за спірним договором, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 1 липня 2016 року № 733, просило суд стягнути з відповідача 2 699 394 грн. 19 коп. пені, з яких: 373 286 грн. 56 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 17 203 231 грн. 45 коп. у період з 22 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року; 109 963 грн. 10 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 15 203 231 грн. 45 коп. у період з 11 березня 2016 року по 16 березня 2016 року; 69 306 грн. 54 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 14 373 231 грн. 45 коп. у період з 17 березня 2016 року по 20 березня 2016 року; 16 326 грн. 09 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 13 543 231 грн. 45 коп. у період з 21 березня 2016 року по 21 березня 2016 року; 15 325 грн. 54 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 12 713 231 грн. 45 коп. у період з 22 березня 2016 року по 22 березня 2016 року; 14 324 грн. 99 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 11 883 231 грн. 45 коп. у період з 23 березня 2016 року по 23 березня 2016 року; 13 324 грн. 44 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 11 053 231 грн. 45 коп. у період з 24 березня 2016 року по 24 березня 2016 року; 86 267 грн. 27 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 10 223 231 грн. 45 коп. у період з 25 березня 2016 року по 31 березня 2016 року; 226 225 грн. 85 коп. пеня, нарахована на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 9 383 231 грн. 45 коп. у період з 1 квітня 2016 року по 20 квітня 2016 року; 32 788 грн. 38 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 21 квітня 2016 року по 21 квітня 2016 року; 991 103 грн. 39 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року; 751 152 грн. 04 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року; 172 139 грн. 01 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 24 червня 2016 року по 30 червня 2016 року.

Згідно з пунктом 7.3 укладеного між сторонами договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Зі змісту вищезазначених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що обовязковою умовою для застосування відповідальності у вигляді стягнення, зокрема, пені, за неналежне виконання особою взятих на себе грошових зобов'язань є наявність прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Отже, для стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" нарахованих позивачем штрафних санкцій за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12 необхідною умовою є сплата відповідачем основної заборгованості за даним правочином поза межами порядку та умов проведення розрахунків, встановлених пунктом 5.5 цього договору.

Як було зазначено вище, відповідно до пункту 3.4 спірної угоди акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 цього правочину).

За змістом пункту 5.5 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

З огляду на вищенаведені положення договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12, а також зважаючи на вищенаведені нормативні приписи чинного законодавства, які регулюють строки виконання грошового зобовязання та момент прострочення такого виконання, суд дійшов висновку про те, що кінцевий строк виконання відповідачем свого грошового зобовязання по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих по акту від 31 березня 2016 року на суму 35 019 453 грн. 85 коп. спливає 20 квітня 2016 року, як це передбачено умовами спірного договору.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" пені, нарахованої на відповідні суми обрахованих позивачем необхідних авансових платежів у період з 22 лютого 2016 року по 20 квітня 2016 року, оскільки прострочення відповідачем виконання його грошових обовязків за спірним договором у даний період ще не настало.

Слід також зазначити, що при здійсненні позивачем розрахунку заявлених до стягнення з відповідача сум пені, нарахованої на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 21 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року, останнім було допущено арифметичні помилки.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що за актом від 31 березня 2016 року на суму 35 019 453 грн. 85 коп. обґрунтованим розміром пені, що може бути стягнута з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" на користь позивача, є сума, яка, за обрахунком суду, складає 1 941 862 грн. 64 коп., з яких: 32 698 грн. 80 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 21 квітня 2016 року по 21 квітня 2016 року; 988 395 грн. 45 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року; 749 099 грн. 71 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року; 171 668 грн. 68 коп. пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 24 червня 2016 року по 30 червня 2016 року.

Як було зазначено вище, у відзиві на позовну заяву від 11 липня 2016 року № 359-юв відповідач, крім іншого, просив суд зменшити розмір нарахованої позивачем до стягнення суми пені до 100 000 грн. 00 коп. В обґрунтування даного клопотання Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" посилалося, зокрема, на скрутне матеріальне становище підприємства та повну зупинку процесу виробництва його підприємства з 8 квітня 2016 року.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем було надано копії його податкових декларацій та довідки про стан рахунків підприємства (а.с. 93-101).

Відповідно до пункту 3 частини 1 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з приписами статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), необхідно об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова).

Слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, а також зважаючи на майновий стан сторін, беручи до уваги ступінь виконання відповідачем взятого на себе зобов'язання за спірним договором, наведені останнім у своєму відзиві на позовну заяву поважні причини неналежного виконання цього зобовязання, а також враховуючи незначний час його прострочення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви відповідача та зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 200 000 грн. 00 коп. Отже, стягненню з останнього підлягає неустойка у розмірі 200 000 грн. 00 коп.

Водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача решти заявленої до стягнення суми пені слід відмовити.

Також, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 1 липня 2016 року № 733, просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" три проценти річних у розмірі 221 749 грн. 47 коп., з яких: 25 451 грн. 36 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 17 203 231 грн. 45 коп. у період з 22 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року; 7 497 грн. 48 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 15 203 231 грн. 45 коп. у період з 11 березня 2016 року по 16 березня 2016 року; 4 725 грн. 45 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 14 373 231 грн. 45 коп. у період з 17 березня 2016 року по 20 березня 2016 року; 1 113 грн. 14 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 13 543 231 грн. 45 коп. у період з 21 березня 2016 року по 21 березня 2016 року; 1 044 грн. 92 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 12 713 231 грн. 45 коп. у період з 22 березня 2016 року по 22 березня 2016 року; 976 грн. 70 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 11 883 231 грн. 45 коп. у період з 23 березня 2016 року по 23 березня 2016 року; 908 грн. 48 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 11 053 231 грн. 45 коп. у період з 24 березня 2016 року по 24 березня 2016 року; 5 881 грн. 86 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 10 223 231 грн. 45 коп. у період з 25 березня 2016 року по 31 березня 2016 року; 15 424 грн. 49 коп. три проценти річних, нараховані на суму обрахованого позивачем необхідного авансового платежу в розмірі 9 383 231 грн. 45 коп. у період з 1 квітня 2016 року по 20 квітня 2016 року; 158 725 грн. 58 коп. три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 21 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було зазначено вище, обовязковою умовою для застосування відповідальності за неналежне виконання особою взятих на себе грошових зобов'язань є наявність прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Отже, враховуючи те, що кінцевий строк виконання відповідачем свого грошового зобовязання по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих по акту від 31 березня 2016 року на суму 35 019 453 грн. 85 коп., спливає 20 квітня 2016 року, а також зважаючи на відсутність прострочки виконання Публічним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" своїх грошових зобовязань перед позивачем за спірним договором у період з 22 лютого 2016 року по 20 квітня 2016 року, суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума трьох процентів річних в розмірі 158 725 грн. 58 коп., що нараховані на суму основного боргу в сумі 27 199 453 грн. 85 коп. у період з 21 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року. Водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" 63 023 грн. 89 коп. трьох процентів річних слід відмовити у звязку з їх необґрунтованістю.

Слід також зазначити, що у своєму позові, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 1 липня 2016 року № 733, позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" 480 445 грн. 41 коп. інфляційних втрат, нарахованих у період з лютого по квітень 2016 року на відповідні суми обрахованих позивачем необхідних авансових платежів, а також у період з квітня по червень 2016 року на суму основного боргу відповідача в розмірі 27 199 453 грн. 85 коп.

Проте при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість даної вимоги, оскільки, як вже зазначалося, кінцевий строк виконання відповідачем свого грошового зобовязання по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих по акту від 31 березня 2016 року на суму 35 019 453 грн. 85 коп., спливає 20 квітня 2016 року, що свідчить про відсутність прострочки виконання Публічним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" своїх грошових зобовязань перед позивачем за спірним договором у період з 22 лютого 2016 року по 20 квітня 2016 року. У той же час судом встановлено, що у період з 21 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року були відсутні інфляційні процеси, у звязку з чим показник інфляції у цей період був відємним.

Відтак, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" 480 445 грн. 41 коп. інфляційних втрат слід відмовити у повному обсязі.

Посилання Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", на те, що, не зважаючи на відсутність проведеної відповідачем попередньої оплати, строк виконання Публічним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" його грошового обовязку по сплаті вартості наданих послуг у березні 2016 року виник у відповідача за 10 днів до початку даного місяця споживання, визнаються судом необґрунтованими з огляду на таке.

За частинами 1 та 2 статті 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією зі сторін, яке відповідно до договору обумовлено виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання; при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини третьої статті 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Положення статті 538 Цивільного кодексу України регулюють будь-які зобов'язальні правовідносини, які відповідають наведеним у ній ознакам.

Слід зазначити, що здійснення попередньої оплати є не окремим зобов'язанням сторони договору, а строком здійснення платежу.

Крім того, попередня оплата за своїм змістом може бути здійснена лише до початку виконання свого зустрічного зобов'язання іншою стороною; виконання зобов'язання стороною, яка не скористалася правом, наданим їй частиною третьої статті 538 Цивільного кодексу України не спричиняє фактичної зміни умов договору, в тому числі щодо порядку розрахунків, оскільки кредитор використовує своє право у зустрічному зобов'язанні.

Однак в такому разі підлягають застосуванню положення частини четвертої наведеної вище статті, за якими якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією стороною, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Визначення обсягу фактичного виконаного зобов'язання однією зі сторін та, відповідно, змісту зобов'язання іншої сторони, строки здійснення платежів у такому випадку визначаються згідно з умовами укладеного сторонами договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 29 березня 2016 року у справі № 918/787/15.

У той же час, як було зазначено вище, строки здійснення вищенаведених платежів, зокрема, дата здійснення остаточного розрахунку за надані у звітному місяці послуги, проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг, як це прямо передбачено пунктом 5.5 спірного правочину, що свідчить про необґрунтованість даних посилань позивача.

Слід також зазначити, що нарахування заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій та компенсаційних виплат проводилося на суму, яка відповідає добутку заявлених відповідачем обсягам природного газу та тарифу на транспортування, також є необґрунтованим і не відповідає умовам спірного договору, оскільки за змістом пункту 5.5 цієї угоди вказана сума безпосередньо встановлюється не газотранспортним підприємством, а самостійно визначається замовником і не є фіксованою.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Зважаючи на все вищевикладене, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Абзацом 4 пункту 3.17.4 Постанови передбачено, що у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" (33017, м. Рівне - 17, ідентифікаційний код: 05607824) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, місто Київ, вулиця Кловський Узвіз, 9/1, ідентифікаційний код: 30019801), від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (79053, місто Львів, вулиця І.Рубчака, 3, ідентифікаційний код: 25560823), 27 199 453 (двадцять сім мільйонів сто девяносто девять тисяч чотириста пятдесят три) грн. 85 коп. основного боргу, 200 000 (двісті тисяч ) грн. 00 коп. пені, три проценти річних у розмірі 158 725 (сто пятдесят вісім тисяч сімсот двадцять пять) грн. 58 коп., а також 186 146 (сто вісімдесят шість тисяч сто сорок шість) грн. 56 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2016 р.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (49053, м. Львів, вул. І. Рубчака, 3);

3 - відповідачу рекомендованим (33017, м. Рівне-17).