ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 р. Справа № 909/932/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , секретар судового засідання Войцеховська Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, вул. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, 76004;

до відповідача: ОСОБА_1 єпархії Української православної церкви, вул.Виноградна, 10, с. Крихівці, ОСОБА_1 міської ради, 76034;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, вул. Леся Курбаса, 2 м. Івано-Франківськ, 76018;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004;

про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.06, укладеного між виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 єпархією Української православної церкви;

за участю:

Від позивача: ОСОБА_2 - головний спеціаліст відділу представництва ОСОБА_3 правової політики ОСОБА_1 міської ради, довіреність (№195/01-20/14в від 02.02.16);

Від відповідача: ОСОБА_4 - представник, довіреність (№ б/н від 25.02.15);

Від відповідача: ОСОБА_5 - представник, довіреність (№ б/н від 28.07.16);

Від ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради: ОСОБА_6 - головний спеціаліст відділу контролю комунального майна Управління самоврядного контролю ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради, довіреність (№ ДКР-34.3.1-58 від 31.03.16);

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 міської ради: ОСОБА_7 - заступник директора ОСОБА_3 правової політики ОСОБА_1 міської ради - начальник відділу представництва, довіреність (№ 163/01-20/14в від 28.01.16).

ВСТАНОВИВ: Виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 єпархії Української православної церкви про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2971 від 20.12.06, укладеного між виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 єпархією Української православної церкви.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2791 від 20.12.2006 р., зокрема, щодо страхування орендованого майна, укладення договору оренди земельної ділянки, договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудикової території. У зв'язку з чим вважає наявними підстави для розірвання договору достроково на вимогу позивача.

Представники відповідача позовні вимоги заперечили. У відзиві на позов від 30.09.2015 р. (вх.№15056/15 від 02.10.15), доповненні до відзиву від 23.10.15 (вх.№16795/15 від 29.10.15) зазначають, що на виконання умов договору, а саме п. 4.3.7 Договору оренди відповідачем було здійснене страхування орендованих приміщень, про що свідчить поліс до договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами від 14 лютого 2007 року за №21/32866/031028. З 2006 року по теперішній час з вимогою про укладення угоди про спільну експлуатацію будівлі з балансоутримувачем та про укладення договору оренди частини земельної ділянки позивач до ОСОБА_1 єпархії Української православної церкви не звертався, а отже він не вбачав істотного порушення відповідачем умов договору, і як наслідок значною мірою позбавлення його того, на що він розраховував при укладенні договору.

Також зазначають, що перебіг позовної давності щодо вимоги укладення з балансоутримувачем будівлі, в якій розташовані орендовані приміщення угоди про спільну експлуатацію будівлі та прибудинкової території, а також підтримання в належному стані прилеглої до будівлі території почався з 21.01.2007 року, а щодо вимоги укладення у встановленому порядку договору оренди частини земельної ділянки, закріпленої за будинком, в якому розташовані орендовані приміщення - з 21.03.2007 року. Таким чином термін позовної давності в даних правовідносинах сплив 21.01.2010 року та відповідно 21.03.2010 року, а тому позовну заяву подано після спливу позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 міської ради позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні взяв участь представник ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради та заявив усне клопотання про здійснення правонаступництва та заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_1.

Представник ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради зазначив, що рішенням ОСОБА_1 міської ради від 22.12.2015 року №42-2, Фонд комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_1 реорганізовано шляхом злиття у ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради, а також згідно передавального акту, затвердженого рішенням ОСОБА_1 міської ради від 11.03.2016 року № 76-4 правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обовязків Фонду комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_1 () після його припинення шляхом злиття переходять до правонаступника ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради ();

Розглянувши заяву та дослідивши документи, які підтверджують процесуальне правонаступництво ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради, суд зазначає, що за правилами ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Застосовуючи норми вищенаведеної статті закону, суд здійснює заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_1 на її правонаступника - ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20 грудня 2006 року між Виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради (орендодавцем) та ОСОБА_1 єпархією Української православної церкви (орендарем) укладено договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2971. Договір оренди укладений на підставі рішення міськвиконкому від 20.12.2006 за №534 (п.2.3 договору) для використання під молитовний будинок і канцелярію єпархіального управління. Передання вказаних приміщень відбулось за актами приймання передачі від 20.12.2006 р.

Згідно п.1.1.договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення, розташовані на першому поверсі в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 6 площею 19,1 кв.м. та вул. Чорновола, 6 б площею 283,0 кв.м., які перебувають на балансі житлово-експлуатаційної організації №4.

Пунктом 6.1 договору оренди передбачено, що цей договір вступає в дію з моменту його реєстрації та діє до початку будівництва нового будинку, який буде будуватись за адресою: вул. Чорновола, 6 та Чорновола, 6б.

22 лютого 2007 року та 28 травня 2008 року укладені угоди №УО-2971-1 та №УО-2971-2 про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень "ДО-2971" від 20 грудня 2006 року, які стосуються розмірів орендної плати.

Згідно п. 4.3.7 договору, орендар (відповідач) зобов'язується протягом місяця після реєстрації цього договору застрахувати за власні кошти користь орендодавця орендовані приміщення не менше ніж на їх вартість, визначену незалежною оцінкою приміщень, здійснених у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Колію страхового полісу подати орендодавцеві.

На виконання умов п. 4.3.7 договору оренди, відповідачем було здійснене страхування орендованих приміщень, про що свідчить поліс до договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами від 14 лютого 2007 року за №21/32866/031028 .

Що стосується пропущення місячного терміну для страхування то слід зазначити, що згідно п. 4 3.7 договору оренди страхування приміщень повинно бути здійснене не менше ніж на їх вартість, визначену незалежною оцінкою у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Зважаючи на дану умову, позивачем самостійно була замовлена незалежна оцінка для визначення вартості страхування. Так, згідно звіту про оцінку нежитлових приміщень за адресою м. Івано-Франківськ вул. Чорновола, 6 б, яка була виконана суб'єктом оціночної діяльності ТзОВ "ЕКА-Захід", замовником даного звіту виступив саме Виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради. Договір на виконання даної оцінки був укладений позивачем з субєктом оціночної діяльності 26 січня 2007 року, що, в свою чергу, унеможливлювало страхування об'єкту оренди відповідачем в місячний строк.

Крім того, позивач зазначає, що протягом наступних років відповідачем не здійснювалося страхування приміщень переданих в оренду в порушення п.4.3.7. Договору оренди.

Проте, слід звернути увагу на те, що в п. 4.3.7. договору оренди не зазначено, що страхування приміщень повинно здійснюватися щороку, також договором не визначено хто має бути замовником незалежного оцінювання приміщень, у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В подальшому, протягом дії договору в період з 2008 по 2015 роки, позивачем не надавались відповідачу звіти про незалежну оцінку приміщень з метою визначення суми страхового полісу, на підставі якої відповідач міг би здійснити стажування орендованого майна.

У 2015 році за власної ініціативи відповідачем було замовлено звіт про незалежну оцінку нежитлових приміщень, що розташовані за адресою м. Івано-Франківськ вул.Чорновола, 6 б для визначення суми страхового полісу та здійснено страхування даних приміщень, про що свідчить поліс до договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами від 18 травня 2015 року за №21/12888/031028.

З огляду на наведені обставини, доводи позивача щодо недотримання умов п. 4.3.7. договору оренди спростовуються.

Згідно п. 4.3.9 договору, орендар (відповідач) зобов'язується у місячний термін з дня реєстрації цього договору укласти з балансоутримувачем будинку, в якому розташовані орендовані приміщення, угоду про спільну участь в утриманні будинку та прибудинкової території. Вказана угода повинна також передбачати порядок надання балансоутримувачем Орендареві комунальних послуг з вивозу сміття, електро-, тепло- та водопостачання і водовідведення, та порядок розрахунків за надані комунальні послуги. Після укладення вказаної угоди з балансоутримувачем орендар зобовязується належним чином виконувати умови даної угоди. Копію укладеної з балансоутримувачем угоди орендар зобов'язаний подати до Фонду комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_1 в тижневий термін з дня її підписання.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом усього часу дії договору відповідачем самостійно укладено договори на споживання комунальних послуг, про що свідчать укладені з відповідними організаціями договори.

Відповідно до п. 4.3.10 договору, орендар (відповідач) зобов'язується у 3-х місячний термін з дня реєстрації цього договору укласти у встановленому порядку з міськвиконкомом договір оренди частини земельної ділянки, закріпленої за будинком, в яком розташовані орендовані приміщення. Копію договору оренди земельної ділянки подати у Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська.

З метою виконання даної умови договору, відповідач у 2007 р. звертався до позивача щодо врегулювання питання укладення договору оренди частини земельної ділянки.

У відповідь на звернення відповідача, в листі №957/01-15/54 від 19.04.2007 р., відповідач повідомив: "район в межах вулиць Чорновола - Січових Стрільців - Шевченка - Гординського згідно генплану міста відноситься до територій реконструйованої житлової забудови, на яких з метою більш раціонального використання територій передбачається будівництво багатоповерхових багатоквартирних житлових будинків зі знесенням існуючої малоповерхової забудови. В даний час відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 20.02.2007 р. №98 пункт 3.9 на замовлення підприємця ОСОБА_8 проводяться проектно-пошукові роботи для будівництва другої черги багатоквартирного житлового будинку з обєктами обслуговування та автобусної зупинки. В межах ділянки, яка передбачається для будівництва другої черги, розміщені вказані приміщення на вул.Чорновола, 6 6А, 6Б, які підлягають знесенню".

У листі №1443/01-13/04 від 25.04.2007 р. відповідач вказав: "Щодо надання для потреб єпархії земельної ділянки на вул.Чорновола,6, 6А. 6Б, на якій розміщені будівлі колишнього дитячого садка, інформуємо, що у відповідності з рішенням 7-ої сесії міської ради (5-го демократичного скликання) від 03.08.2006р. пункт 8 додатку - "недопускається перепрофілювання будинків дитячих садків, шкіл та закладів позашкільної роботи з дітьми (бібліотек, будинків творчості тощо)". В зв'язку з наведеним дозволити використовувати ділянку колишнього дитячого садка для інших потреб не можемо".

Таким чином, виконання відповідачем умови п. 4.3.10 договору було неможливим в силу відсутності згоди на укладення договору оренди землі з боку позивача.

Також слід звернути увагу на те, що правовідносини оренди між сторонами існують з 2006 р., при цьому, позивач не заявляв жодних претензій щодо порушення умов п.п. 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору відповідачем протягом вказаного строку їх виконання (місячний, трьохмісячний термін).

Частинами першою та другою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У вказаній статті йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Верховний Суд України у своїх висновках щодо застосування ст. 651 ЦК України, які мають враховуватись судами при застосуванні вказаної статті, зазначив, що вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі N 6-75цс13).

При цьому, позивачем не надано суду доказів в обґрунтування того, що внаслідок порушення умов договору оренди позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору.

Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов до висновку про відсутність істотних порушень умов договору, які могли б бути підставами для розірвання договору оренди.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 32 ГПК України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказування полягає в поданні особами доказів, та у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Господарський суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Щодо поданої представником відповідача заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Виходячи із зазначеного та з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заява про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності судом не розглядається.

У відповідності до статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 25, 32, 33, 43, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_1 єпархії Української православної церкви за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 міської ради про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2971 від 20.12.06, укладеного між виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 єпархією Української православної церкви - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.08.16

Суддя Неверовська Л. М.