КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа№ 910/21682/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від ТОВ фірма „Астарта-Київ": Тімакіна Л.В. - довіреність № 20/08/2015-1 від 20.08.2015.

від ТОВ „Східна вугільна компанія": Масленнікова Ю.О. - довіреність № 30/12-3 від 30.12.2015.

від ТОВ „Тепличне": Сафонов Д.О. - довіреність № 2 від 01.12.2015.

від ТОВ „Білолуцьк-Агро": Куренний С.В. - довіреність б/н від 28.07.2016.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Астарта-Київ", Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрогрупа Деметра" та Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року

у справі № 910/21682/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Астарта-Київ"

до Державного підприємства „Конярство України"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15, серед іншого, визнано кредиторами ДП „Конярство України":

першої черги: вимоги кредиторів по заборгованості з виплати заробітної плати на суму 252 618,40 грн., ТОВ фірма „Астарта-Київ" на суму 2 436,00 грн., ПАТ „Дпіроазот" на суму 2 436,00 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 2 436,00 грн., ТОВ „Агробонус" на суму 2 436,00 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 2 436,00 грн., ОСОБА_6 на суму 2 436,00 грн., ОСОБА_7 на суму 17 878,80 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 2 436,00 грн.;

другої черги: УПФ України в м. Тернополі на суму 124 024,54 грн., Тернопільський міськрайонний центр зайнятості на суму 1 263,73 грн., Світловодську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 31 715,00 грн.;

третьої черги: Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на суму 232 068,85 грн., Світловодську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 63 090,65 грн;

четвертої черги: ТОВ фірма „Астарта-Київ" на суму 14 786 101,01 грн., ПАТ „Дпіроазот" на суму 4 374 344,68 грн., ТОВ „Ін Фуд" на суму 181 003,54 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 361 847,50 грн., ТОВ „Гарант-Агро 4" на суму 404 950,00 грн., ТОВ „Агробонус" на суму 2 914 081,79 грн., ТОВ „Маяк Агроплюс" на суму 501 136,24 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 2 835 736,29 грн., ОСОБА_6 на суму 63 655,24 грн., ДП „Сільськогосподарське підприємство „Олександрівське" на суму 1 315 654,21 грн., ОСОБА_8 на суму 20 000,00 грн., ФОП ОСОБА_9 на суму 849 957,74 грн., ПП „Хім-Агро-60" на суму 674 919,00 грн., ТОВ „Агрогрупа Деметра" на суму 182 300,00 грн., ТОВ „Білолуцьк-Агро" на суму 3 764 276,48 грн., ФГ „Незалежність" на суму 6 251 048,80 грн., ФГ „Криничне" на суму 6 571 793,81 грн., ТОВ „Тепличне" на суму 29 881 178,73 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 55 161 185,18 грн.;

шостої черги: ПАТ „Дпіроазот" на суму 1 092 917,73 грн., ТОВ „Ін Фуд" на суму 109 445,80 грн., ФОП ОСОБА_10 на суму 377 878,00 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 12 462,70 грн., ТОВ „Агробонус" на суму 437 776,55 грн., ТОВ „Маяк Агроплюс" на суму 40 620,88 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 123 856,77 грн., УПФ України в м. Тернополі на суму 55 994,17 грн., Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на суму 135 544,09 грн., Тернопільський міськрайонний центр зайнятості на суму 17,65 грн., Світловодську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 22 932,01 грн., КП „Київський іподром" на суму 689 147,71 грн., ТОВ „Тепличне" на суму 7 589 254,30 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 2 800 640,48 грн.

Затверджено реєстр вимог кредиторів ДП „Конярство України" на загальну суму 145 323 371,05 грн.

Відмовлено у визнанні кредиторських вимог ОСОБА_11 на суму 410 000,00 грн., ОСОБА_12 на суму 420 000,00 грн., ОСОБА_13 на суму 470 000,00 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 1 077 166,33 грн., ТОВ „Гарант-Агро 4" на суму 1 256 600,00 грн., ПП „Полетехніка-Сервіс" на суму 564 631,90 грн., ПП „Сервісний Центр Полетехніка-Сервіс" на суму 60 960,00 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 897 363,72 грн., ОСОБА_6 на суму 30 000,00 грн., ОСОБА_8 на суму 20 000,00 грн., Подільської міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення ФСС з ТВП на суму 5 061,99 грн., ТОВ „Вектор" на суму 737 580,00 грн., ТОВ „Агрогрупа Деметра" на суму 457 132,94 грн., ФГ „Незалежність" на суму 797 933,00 грн., Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на суму 80 942,26 грн., ФГ „Криничне" на суму 3 114,99 грн., Світловодської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 468 731,42 грн., ОСОБА_7 на суму 10 000,00 грн., ОСОБА_14 на суму 129 345,61 грн., ТОВ „Тепличне" на суму 903 117,26 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 61 668 717,86 грн.

Залишено без розгляду заяви з кредиторськими вимогами до ДП „Конярство України": ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на суму 1 350 206,00 грн., Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП на суму 15 769,24 грн., ДПІ у центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області на суму 1 369 404,68 грн., Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 1 084 395,99 грн., УПФ в Центральному районі м. Миколаєва на суму 574 886,56 грн., Старобільської ОДПІ ГУ ДФС служби у Луганській області на суму 1 620 584,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ фірма „Астарта-Київ" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року в частині визнання кредиторських вимог ТОВ „Тепличне", ТОВ „Східна вугільна компанія", ФГ „Незалежність" в повному обсязі; в частині визнання кредиторських вимог ФГ „Криничне" у розмірі 5 110 375,00 грн. і кредиторських вимог ТОВ „Білолуцьк-Агро" у розмірі 595 195,47 грн. Відмовити ТОВ „Східна вугільна компанія", ФГ „Незалежність", ФГ „Криничне" у визнанні кредитором у повному обсязі та відмовити у визнанні ТОВ „Білолуцьк-Агро" кредитором у розмірі 595 195,47 грн., посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Крім того, в частині розгляду вимог кредиторів ТОВ „Тепличне" та ТОВ „Східна вугільна компанія" апелянт просить визнати недійсними низку договорів про відступлення права вимоги, на яких ґрунтуються вимоги зазначених кредиторів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ „Агрогрупа Деметра" також звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржувану ухвалу, визнати ТОВ „Агрогрупа Деметра" кредитором ДП „Конярство України" на суму 445 132,94 грн. Включити ТОВ „Агрогрупа Деметра" до реєстру вимог кредиторів ДП „Конярство України" на загальну суму 627 432,94 грн., посилаючись на порушення господарським судом міста Києва норм матеріального права.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційні скарги ТОВ фірма „Астарта-Київ" та ТОВ „Агрогрупа Деметра" у справі № 910/21682/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Доманської М.Л., Шипка В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційні скарги ТОВ фірма „Астарта-Київ" та ТОВ „Агрогрупа Деметра" прийнято до провадження, об'єднано в одне апеляційне провадження та призначено до розгляду на 19.07.2016 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих через відділ документального забезпечення суду поясненнях по справі ТОВ „Тепличне" просить суд залишити апеляційну скаргу ТОВ фірма „Астарта-Київ" без задоволення, а ухвалу попереднього засідання суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою суду від 19.07.2016 року продовжено строк розгляду спору та оголошено у справі перерву до 02.08.2016 року на підставі ст. 77 ГПК України.

Водночас, не погоджуючись із ухвалою місцевого господарського суду від 30.05.2016 року, Тернопільське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року в частині залишення без розгляду кредиторських вимог фонду до ДП „Конярство України" на суму 15 769,24 грн. та прийняти нове рішення, яким направити справу на перегляд в цій частині до господарського суду міста Києва, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду вказану апеляційну скаргу у справі № 910/21682/15 передано на розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 прийнято до спільного розгляду з раніше поданими і прийнятими до провадження апеляційними скаргами ТОВ фірма „Астарта-Київ" та ТОВ „Агрогрупа Деметра", об'єднавши в одне апеляційне провадження та призначено до розгляду на 02.08.2016 року.

До початку судового засідання від ФОП ОСОБА_9 надійшло клопотання, в якому останній заперечує проти задоволення апеляційних скарг ТОВ фірма „Астарта-Київ" та ТОВ „Агрогрупа Деметра", а також просить суд розглянути справу без його участі.

Крім того, від представників ТОВ „Агрогрупа Деметра", ДП „Сільськогосподарське підприємство „Олександрівське", ТОВ „Білолуцьк-Агро" та ТОВ „Східна вугільна компанія" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, мотивовані необхідністю надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та підготувати обґрунтовані заперечення на апеляційні скарги, за наслідком розгляду яких колегією суддів відмовлено у їх задоволенні у зв'язку з обмеженим строком розгляду апеляційних скарг на ухвалу суду та неможливістю повторного продовження зазначеного строку за клопотанням сторони у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України, а відтак після надання пояснень представниками учасників провадження у справі, для забезпечення рівності всіх учасників перед законом і судом, вирішено оголосити у справі перерву до 04.08.2016 року

03.08.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ фірма „Астарта-Київ" надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких скаржник навів свій розрахунок заборгованості ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Тепличне" перед боржником.

Представники ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Тепличне" у поданих 03.08.2016 року через відділ документального забезпечення суду відзивах на апеляційну скаргу ТОВ фірма „Астарта-Київ" просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу попереднього засідання суду першої інстанції - без змін.

Крім того, представники ТОВ „Білолуцьк-Агро" та ДП „Сільськогосподарське підприємство „Олександрівське" у поданих суду відзивах просять апеляційну скаргу ТОВ фірма „Астарта-Київ" задовольнити в частині та відмовити ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Тепличне" у визнанні їх кредиторами ДП „Конярство України", а також задовольнити повністю апеляційні скарги ТОВ „Агрогрупа Деметра" та Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Представник ТОВ фірма „Астарта-Київ" в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року в частині визнання кредиторських вимог ТОВ „Тепличне", ТОВ „Східна вугільна компанія", ФГ „Незалежність" в повному обсязі; в частині визнання кредиторських вимог ФГ „Криничне" у розмірі 5 110 375,00 грн. і кредиторських вимог ТОВ „Білолуцьк-Агро" у розмірі 595 195,47 грн. Відмовити ТОВ „Східна вугільна компанія", ФГ „Незалежність", ФГ „Криничне" у визнанні кредитором у повному обсязі та відмовити у визнанні ТОВ „Білолуцьк-Агро" кредитором у розмірі 595 195,47 грн., а також в частині розгляду вимог кредиторів ТОВ „Тепличне" та ТОВ „Східна вугільна компанія" просив визнати недійсними низку договорів про відступлення права вимоги, на яких ґрунтуються вимоги зазначених кредиторів, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

З приводу апеляційних скарг ТОВ „Агрогрупа Деметра" та Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП поклався на розсуд суду.

Представники ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Тепличне" в судовому засіданні проти апеляційної скарги ТОВ фірма „Астарта-Київ" з приводу вимог заявлених кредиторів заперечували, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, з підстав, викладених у поясненнях, доданих до матеріалів справи.

З приводу апеляційних скарг ТОВ „Агрогрупа Деметра" та Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП поклалися на розсуд суду.

Представник ТОВ „Білолуцьк-Агро" в судовому засіданні погодився з доводами апеляційної скарги ТОВ фірма „Астарта-Київ" щодо безпідставності включення до реєстру вимог кредиторів боржника ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Тепличне" просив в цій частині апеляційну скаргу задовольнити, а також просив задовольнити повністю апеляційні скарги ТОВ „Агрогрупа Деметра" та Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За клопотанням представника ТОВ „Тепличне" у відповідності до ст. 81-1 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

04.08.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги ТОВ фірма „Астарта-Київ" та ТОВ „Агрогрупа Деметра" підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ фірма „Астарта-Київ" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - Державного підприємства „Конярство України", у зв'язку з неспроможністю останнього погасили наявну кредиторську заборгованість у сумі 8 465 572,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 року порушено провадження у справі № 910/21682/15 про банкрутство ДП „Конярство України", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - ТОВ фірма „Астарта-Київ" на суму 8 269 018,70 грн., введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Атаманенко С.В.

Оголошення про порушення провадження у справі № 910/21682/15 про банкрутство ДП „Конярство України" було опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 19.10.2015 року за № 24014.

21.12.2015 року до Господарського суду міста Києва надійшов реєстр вимог кредиторів боржника.

28.03.2016 року до Господарського суду міста Києва надійшов уточнений реєстр вимог кредиторів ДП „Конярство України".

За наслідками розгляду в попередньому засіданні заявлених кредиторами грошових вимог до боржника, ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15, серед іншого, визнано кредиторами ДП „Конярство України":

першої черги: вимоги кредиторів по заборгованості з виплати заробітної плати на суму 252 618,40 грн., ТОВ фірма „Астарта-Київ" на суму 2 436,00 грн., ПАТ „Дпіроазот" на суму 2 436,00 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 2 436,00 грн., ТОВ „Агробонус" на суму 2 436,00 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 2 436,00 грн., ОСОБА_6 на суму 2 436,00 грн., ОСОБА_7 на суму 17 878,80 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 2 436,00 грн.;

другої черги: УПФ України в м. Тернополі на суму 124 024,54 грн., Тернопільський міськрайонний центр зайнятості на суму 1 263,73 грн., Світловодську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 31 715,00 грн.;

третьої черги: Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на суму 232 068,85 грн., Світловодську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 63 090,65 грн;

четвертої черги: ТОВ фірма „Астарта-Київ" на суму 14 786 101,01 грн., ПАТ „Дпіроазот" на суму 4 374 344,68 грн., ТОВ „Ін Фуд" на суму 181 003,54 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 361 847,50 грн., ТОВ „Гарант-Агро 4" на суму 404 950,00 грн., ТОВ „Агробонус" на суму 2 914 081,79 грн., ТОВ „Маяк Агроплюс" на суму 501 136,24 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 2 835 736,29 грн., ОСОБА_6 на суму 63 655,24 грн., ДП „Сільськогосподарське підприємство „Олександрівське" на суму 1 315 654,21 грн., ОСОБА_8 на суму 20 000,00 грн., ФОП ОСОБА_9 на суму 849 957,74 грн., ПП „Хім-Агро-60" на суму 674 919,00 грн., ТОВ „Агрогрупа Деметра" на суму 182 300,00 грн., ТОВ „Білолуцьк-Агро" на суму 3 764 276,48 грн., ФГ „Незалежність" на суму 6 251 048,80 грн., ФГ „Криничне" на суму 6 571 793,81 грн., ТОВ „Тепличне" на суму 29 881 178,73 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 55 161 185,18 грн.;

шостої черги: ПАТ „Дпіроазот" на суму 1 092 917,73 грн., ТОВ „Ін Фуд" на суму 109 445,80 грн., ФОП ОСОБА_10 на суму 377 878,00 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 12 462,70 грн., ТОВ „Агробонус" на суму 437 776,55 грн., ТОВ „Маяк Агроплюс" на суму 40 620,88 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 123 856,77 грн., УПФ України в м. Тернополі на суму 55 994,17 грн., Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на суму 135 544,09 грн., Тернопільський міськрайонний центр зайнятості на суму 17,65 грн., Світловодську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 22 932,01 грн., КП „Київський іподром" на суму 689 147,71 грн., ТОВ „Тепличне" на суму 7 589 254,30 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 2 800 640,48 грн.

Затверджено реєстр вимог кредиторів ДП „Конярство України" на загальну суму 145 323 371 грн. 05 коп.

Відмовлено у визнанні кредиторських вимог ОСОБА_11 на суму 410 000,00 грн., ОСОБА_12 на суму 420 000,00 грн., ОСОБА_13 на суму 470 000,00 грн., ТОВ „Теріс Плюс" на суму 1 077 166,33 грн., ТОВ „Гарант-Агро 4" на суму 1 256 600,00 грн., ПП „Полетехніка-Сервіс" на суму 564 631,90 грн., ПП „Сервісний Центр Полетехніка-Сервіс" на суму 60 960,00 грн., ПП „Кінний завод „Мілленіум" на суму 897 363,72 грн., ОСОБА_6 на суму 30 000,00 грн., ОСОБА_8 на суму 20 000,00 грн., Подільської міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення ФСС з ТВП на суму 5 061,99 грн., ТОВ „Вектор" на суму 737 580,00 грн., ТОВ „Агрогрупа Деметра" на суму 457 132,94 грн., ФГ „Незалежність" на суму 797 933,00 грн., Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на суму 80 942,26 грн., ФГ „Криничне" на суму 3 114,99 грн., Світловодської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 468 731,42 грн., ОСОБА_7 на суму 10 000,00 грн., ОСОБА_14 на суму 129 345,61 грн., ТОВ „Тепличне" на суму 903 117,26 грн., ТОВ „Східна вугільна компанія" на суму 61 668 717,86 грн.

Залишено без розгляду заяви з кредиторськими вимогами до ДП „Конярство України": ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на суму 1 350 206,00 грн., Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП на суму 15 769,24 грн., ДПІ у центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області на суму 1 369 404,68 грн., Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на суму 1 084 395,99 грн., УПФ в Центральному районі м. Миколаєва на суму 574 886,56 грн., Старобільської ОДПІ ГУ ДФС служби у Луганській області на суму 1 620 584,20 грн.

В силу абз. 7 ч. 25 Закону про банкрутство внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині вимог, що оскаржують ТОВ фірма „Астарта-Київ", ТОВ „Агрогрупа Деметра" та Тернопільське обласне відділення ФСС з ТВП. В іншій частині зазначена ухвала не переглядається.

Перевіряючи законність винесення вказаної ухвали в частині, що оскаржуєсться ініціюючим кредитором, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені ТОВ „Тепличне" вимоги до боржника на суму 38 373 550,29 грн. виникли на підставі договорів поставки № 3259 від 26.04.2012 року, № 3622 від 06.08.2012 року, № 05/08/12-П від 05.08.2012 року, № 3148 від 20.04.2012 року, № 3133 від 19.04.2012 року, договору про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012 року, договорів поставки насіння № 4227 від 12.04.2013 року, № 4323 від 30.04.2013 року, № 4228 від 12.04.2013 року, біржових договорів № 19 від 16.05.2012 року, № 22 від 16.05.2012 року, № 6 від 11.05.2012 року, № 5 від 11.05.2012 року, № 20 від 16.05.2012 року, № 7 від 11.05.2012 року, № 9 від 11.05.2012 року, договорів поставки засобів захисту рослин № 4218 від 11.04.2013 року, № 4222 від 12.04.2013 року та складають основний борг в розмірі 15 075 750,89 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 12 005 619,29 грн., 3 % річних в розмірі 945 202, 69 грн., пеню в розмірі 6 733 357,30 грн., штраф в розмірі 855 897,00 грн., судовий збір в розмірі 187 088,24 грн., 30 % річних в розмірі 2 570 634,88 грн. та підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, доручень на отримання товару, актів надання послуг, договорів відступлення права вимоги, а також рішень Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі № 910/6176/15-г, від 28.10.2015 року у справі № 910/342/15-г, від 12.05.2015 року у справі № 910/5005/15-г, від 27.04.2015 року у справі № 910/6177/15-г, від 08.06.2015 року у справі № 910/5663/15-г, від 23.03.2015 року у справі № 910/2814/15-г, від 12.05.2015 року у справі № 910/6174/15-г, від 09.04.2015 року у справі № 910/2771/15-г, від 16.03.2015 року у справі № 910/921/15-г, від 16.03.2015 року у справі № 910/2813/15-г, від 17.03.2015 року у справі № 910/901/15-г, від 20.05.2015 року у справі № 910/6175/15-г та ухвал Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/6176/15-г, від 25.01.2016 року у справі № 910/342/15-г, від 16.02.2016 року у справі № 910/5005/15-г, від 22.01.2016 року у справі № 910/6177/15-г , від 20.01.2016 року у справі № 910/5663/15-г, від 14.01.2016 року у справі № 910/2814/15-г, від 24.12.2015 року у справі № 910/6174/15-г, від 25.02.2016 року у справі № 910/2771/15-г, від 28.12.2015 року у справі № 910/921/15-г, від 28.12.2015 року у справі № 910/2813/15-г, від 12.01.2016 року у справі № 910/901/15-г, від 25.12.2015 року у справі № 910/6175/15-г.

Боржником вимоги ТОВ „Тепличне" визнано частково на суму 15 075 750,89 грн., які складають основний борг за наведеними вище договорами.

Розпорядником майна кредиторські вимоги ТОВ „Тепличне" визнано частково на суму 37 358 236,30 грн. та включено до реєстру вимог кредиторів боржника на суму 29 768 982,00 грн. до четвертої черги та на суму 7 589 254,30 грн. до шостої черги.

Вимоги кредитора, які виникли на підставі договору поставки № 05/08/12-П від 05.08.2012 року, укладеного між Дніпропетровським кінним заводом № 65 Філія ДП „Конярство України" та ТОВ „Агрофармахім" та договорів про відступлення права вимоги № 05/08/12-П від 25.03.2014 року, укладеного між ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Агрофармахім" та № 05/08/12-П від 27.08.2015 року, укладеного між ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Тепличне" на суму 112 196,73 грн., з яких: сума основної заборгованості - 59 920,00 грн., індекс інфляції - 46 588,43 грн. та 3% річних - 5 688,30 грн. розпорядником майна не визнані, з огляду на те, що кредитором до поданої заяви не було додано копії наведеного договору купівлі-продажу.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, кредитором - ТОВ „Тепличне" 19.04.2016 року разом із запереченнями долучено до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу № 05/08/12-П від 05.08.2012 року, а також видаткової накладної № 2478 від 15.08.2012 року, а відтак судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання вимог кредитора на суму 112 196,73 грн.

Також, судова колегія погоджується з рішенням суду щодо часткового визнання кредиторських вимог ТОВ „Тепличне" за договором про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012 року на суму 274 000,00 грн., оскільки в підтвердження виникнення заборгованості боржника за вказаним договором, кредитором були додані копії договору про відступлення права вимоги № 45 від 25.03.2014 року, укладеного між ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Агрофармахім", договору про відступлення права вимоги № 45 від 06.07.2015 року, укладеного між ТОВ „Тепличне" та ТОВ „Східна вугільна компанія" та актів наданих послуг № 2898 від 30.09.2012 року на суму 269 450,00 грн., № 3037 від 31.10.2012 року на суму 189 875,00 грн., № 3173 від 30.11.2012 року на суму 17 170,00 грн.

При цьому, як зазначено кредитором, 15.09.2015 року боржником частково сплачена сума заборгованості в розмірі 500 000,00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, підтверджена актами наданих послуг, за вирахуванням часткового погашення боржником становить 274 000,00 грн.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо часткового визнання кредиторських вимог ТОВ „Тепличне", які виникли на підставі біржового договору № 7 від 11.05.2012 року, укладеного між ДП „Конярство України та ТОВ „Агрофармахім" та договорів про відступлення права вимоги № 2 Д від 19.05.2014 року, укладеного між ТОВ „Агрофармахім" та ТОВ „Веталон", № 7 від 23.07.2015 року, укладеного між ТОВ „Веталон" та ТОВ „Східна вугільна компанія", № 7 від 10.08.2015 року, укладеного між ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Тепличне" та які частково підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року у справі № 910/2813/15-г та ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 року у справі № 910/2813/15-г та складають основний борг в сумі 545 401,51 грн., судовий збір в розмірі 10 908,03 грн., інфляційні втрати в розмірі 432 537,55 грн. та 3 % річних в сумі 47 918,55 грн.

За викладених вище обставин, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання вимог ТОВ „Тепличне" до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок місцевого суду про наявність підстав для визнання заявлених кредитором вимог на загальну суму 37 470 433,03 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ДП „Конярство України" на суму 29 881 178,73 грн. до четвертої черги та на суму 7 589 254,30 грн. до шостої черги.

Як на підставу для відмови у задоволенні кредиторських вимог до боржника, скаржник, в апеляційній скарзі посилається на те, що кілька договорів,на яких ґрунтуються вимоги кредитора, містять лише перший аркуш, на якому відсутні підписи та печатки сторін.

Проте, вказані обставини спростовуються матеріалами справи, а саме доданими разом із поясненнями ТОВ „Тепличне" від 11.04.2016 року копіями відповідних договорів.

Доводи скаржника про те, що договори про уступку права вимоги від первісного кредитора до ТОВ „Східна вугільна компанія" та в подальшому до ТОВ „Тепличне" на підставі рішень господарського суду про стягнення заборгованості на користь первісного кредитора не передають прав і обов'язків первісного кредитора до ТОВ „Тепличне" також спростовуються матеріалами справи, зокрема наявними у ній ухвалами Господарського суду про заміну стягувача з первісного кредитора на ТОВ „Східна вугільна компанія" та з ТОВ „Східна вугільна компанія" на ТОВ „Тепличне"

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо відхилення кредиторських вимог ТОВ „Тепличне" є безпідставні, необґрунтовані, спростовуються доданими до заяви з кредиторськими вимогами до боржника, до пояснень від 11.04.2016 року та до додаткових пояснень № 4 від 27.01.2016 року та наявними у справі доказами, а відтак не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на що колегією суддів залишаються без задоволення.

Щодо заявлених ТОВ „Східна вугільна компанія" вимог до боржника на загальну суму 119 632 979,52 грн., то колегією суддів встановлено, що заявлені кредитором вимоги виникли на підставі договорів оренди транспортного засобу № 4170 від 12.03.2013 року, № 8-04 від 08.02.2012 року, № 8 від 01.04.2012 року, № 8-022 від 08.02.2012 року, № 8-021 від 08.02.2012 року, № 9 від 01.08.2012 року, № 10 від 01.08.2012 року, № 3714 від 08.05.2012 року, № 8-03 від 08.02.2012 року, № 4191 від 12.04.2013 року, договорів поставки товару №1541 від 01.04.2012 року, №3651 від 22.08.2012 року, № 3605 від 31.07.2012 року, № 4233 від 01.04.2013 року, № 3774 від 01.10.2012 року, № 2965 від 03.04.2012 року, № 4188-У від 01.04.2013 року, № 3628 від 15.08.2012 року, № 2012/2 від 06.08.2012 року, № 2012 від 01.03.2012, № 3425 від 30.05.2012 року, № 3319 від 01.03.2012 року, № 3424 від 30.05.2012 року, № 3624 від 01.08.2012 року, № 3653 від 22.08.2012 року, № 4189-У від 01.04.2013 року, № 2012/2 від 06.08.2012 року, № 2185 від 05.04.2012 року, договорів про надання поворотно-фінансової допомоги № 20/02-12ф від 20.02.2012 року, № 10/05-12ф від 10.05.2012 року, № 16/03-12ф від 16.03.2012 року, № 29/02-12ф від 29.02.2012 року, № 19/04-12ф від 19.04.2012 року, № 01/031вфп від 01.03.2012 року, № 8-02 від 08.02.2012 року, № 26/03-12ф від 26.03.2012 року, № 24/05-13ф від 24.05.2013 року, № 20/09-12ф від 20.09.2012 року, № 01/03вфп від 01.03.2012 року, № 06/05-13ф від 06.05.2012 року, №17/02-12ф від 17.02.2012 року, № 2909-11ф від 29.09.2011 року, № 02/03-12ф від 02.03.2012 року, №12/04-12ф від 12.04.2012 року, № 12/04-12ф від 12.04.2012 року, №15/09-11ф від 15.09.2011 року, № 15/11-12ф від 15.11.2012 року, №18/05-12ф від 18.05.2012 року, № 20/04-12ф від 20.04.2012 року, № 21/02-12ф від 21.02.2012 року, № 25/04-12ф від 25.04.2012 року, № 29/03-12ф від 29.03.2012 року, № 30/08-11ф від 30.08.2011 року, № 2809-11ф від 28.09.2011 року, № 18/10-11ф від 18.10.2011 року, № 29/03-12фп від 29.03.2012 року, № 05/03-12ф від 05.03.2012 року, № 09/08-12ф від 09.08.2012 року, № 26/10-11ф від 26.10.2011 року, № 15/03-12ф від 15.03.2012 року, № 02/03-12ф від 02.03.2012 року, № 27/02-12ф від 27.02.2012 року, біржових договорів №12 від 12.05.2012 року, №13 від 12.05.2012 року, № 15 від 12.05.2012 року, №17 від 16.05.2012 року, №28 від 22.05.2012 року, №24 від 21.05.2012 року, № 34 від 31.07.2012 року, №32 від 21.06.2012 року, №27 від 21.05.2012 року, №30 від 08.06.2012 року, № 01/03-Д від 01.03.2012 року, № 35 від 31.07.2012 року, № 05/08/12-П1 від 05.08.2012 року, № 8 від 11.05.2012 року, № 16 від 12.05.2012 року, № 31 від 08.06.2012 року, № 33 від 08.06.2012 року, № 10 від 11.05.2012 року, № 11 від 12.05.2012 року, № 25 від 21.05.2012 року, № 26 від 21.05.2012 року, № 14 від 12.05.2012 року, № 4196 від 15.04.2013 року, № 18 від 16.05.2012 року, договорів про виконання сільськогосподарських робіт № 46 від 01.04.2012 року, № 48 від 01.04.2012 року, № 4256 від 01.03.2013 року, № 25/5 (послуги 2012) від 01.04.2012 року, №24/5 (послуги 2012) від 01.04.2012 року, № 50 від 01.04.2012 року, № 68 від 01.04.2012 року, № 4257 від 01.03.2013 року, № 69 від 01.04.2012 року, договорів купівлі-продажу № 3017 від 30.03.2012 року, № 09/10/12 від 09.10.2012 року, № 25/03-14 від 19.04.2012 року, договорів купівлі-продажу незавершеного виробництва № 0402-01/01 від 28.02.2014 року, № 0402-01/02 від 28.02.2014 року та видаткових накладних № 1830 від 29.05.2012 року, № 3249 від 27.12.2012 року, № від 30.07.2012 року, № 2019 від 04.10.2011 року, складають основний борг в розмірі 41 763 749,61 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 30 458 848,37 грн., пеню за порушення строків оплати поставленого товару та наданих послуг в розмірі 37 870 699,82 грн., штраф за порушення строків оплати поставленого товару та наданих послуг в розмірі 6 673 629,17 грн., 3% річних в розмірі 2 814 488,51 грн., судовий збір в розмірі 7 218,00 грн., 30 % річних в розмірі 41 910,04 грн. та витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 2 436,00 грн. та підтверджуються доданими до заяви копіями видаткових накладних, доручень на отримання товару, актів надання послуг, платіжних доручень, договорів відступлення права вимоги тощо.

Боржником вимоги ТОВ „Східна вугільна компанія" визнано частково на суму 41 763 749,61 грн., які складають основний борг за наведеними вище договорами.

Розпорядником майна боржника та судом першої інстанції кредиторські вимоги ТОВ „Східна вугільна компанія" визнано частково на суму 57 961 825,66 грн. та включено до реєстру вимог кредиторів ДП „Конярство України" на суму 55 161 185,18 грн. до четвертої черги та на суму 2 800 640,48 грн. до шостої черги.

Досліджуючи в апеляційному порядку заяву ТОВ „Східна вугільна компанія" з грошовими вимогами до боржника, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо часткового визнання вимог кредитора, які виникли на підставі договорів про надання поворотно-фінансової допомоги №10/05-12ф від 10.05.2012 року, № 16/03-12ф від 16.03.2012 року, № 29/02-12ф від 29.02.2012 року, № 28/02-12ф від 28.02.2012 року, № 19/04-12ф від 19.04.2012 року, № 01/031вфп від 01.03.2012 року, № 26/03-12ф від 26.03.2012 року, № 22/03-12ф від 22.03.2012 року, № 2909-11ф від 29.09.2011 року, № 30/08-11ф від 30.08.2011 року, № 2809-11ф від 28.09.2011 року, № 29/03-12фп від 29.03.2012 року, № 05/03-12ф від 05.03.2012 року та договорами оренди транспортного засобу № 8-021 від 08.02.2012 року та № 8-03 від 08.02.2012 року на суму 57 961 825,66 грн.

В той же час, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у визнанні заявлених кредитором вимог, які складають пеню та штраф за договором оренди транспортного засобу № 4170 від 12.03.2013 року, договорами про надання поворотно-фінансової допомоги №20/02-12ф від 20.02.2012 року, № 20/09-12ф від 20.09.2012 року, № 01/03вфп від 01.03.2012 року, № 22/03-12ф від 22.03.2012 року, № 17/02-12ф від 17.02.2012 року, № 02/03-12ф від 02.03.2012 року, № 12/04-12ф від 12.04.2012 року, № 15/11-12ф від 15.11.2012 року, № 18/05-12ф від 18.05.2012 року, № 20/04-12ф від 20.04.2012 року, № 25/04-12ф від 25.04.2012 року, № 29/03-12ф від 29.03.2012 року, № 18/10-11ф від 18.10.2011 року, № 15/03-12ф від 15.03.2012 року, № 02/03-12ф від 02.03.2012 року, № 27/02-12ф від 27.02.2012 року та Договором на виконання сільськогоспробіт № 4256 від 01.03.2013 року, оскільки вказані вимоги заявлені з порушенням строку позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України., вимоги за зобов'язаннями, що виникли на підставі договору про надання поворотно-фінансової допомоги №18/10-11ф від 18.10.2011 року, у зв'язку з порушенням строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, за договорами поставки товару №1541 від 01.04.2012 року, № 2012/2 від 06.08.2012 року, № 3319 від 01.03.2012 року, № 2012/2 від 06.08.2012 року, № 2185 від 05.04.2012 року, біржовими договорами №01/03-Д від 01.03.2012 року, № 05/08/12-П1 від 05.08.2012 року, № 4196 від 15.04.2013 року, договорами про надання поворотно-фінансової допомоги №24/05-13ф від 24.05.2013 року, №06/05-13ф від 06.05.2012 року, договором оренди автомобіля № 3714 від 08.05.2012 року та договорами купівлі-продажу № 3017 від 30.03.2012 року, № 25/03-14 від 19.04.2012 року, оскільки кредитором на додано копій наведених договорів, за біржовим договором № 30 від 08.06.2012 року, оскільки кредитором не надано жодного документа, який би підтверджував передачу товару відповідно умов наведеного договору, а також вимоги кредитора, які ґрунтуються на видаткових накладних № 1830 від 29.05.2012 року, № 3249 від 27.12.2012 року, № від 30.07.2012 року, № 2019 від 04.10.2011 року, зважаючи на те, що кредитором не додано жодного правочину, який би підтверджував зобов'язання сторін за наведеними накладними.

За викладених вище обставин, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання вимог ТОВ „Східна вугільна компанія" до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок місцевого суду про наявність підстав для визнання заявлених кредитором вимог на суму 57 961 825,66 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ДП „Конярство України" на суму 55 161 185,18 грн. до четвертої черги та на суму 2 800 640,48 грн. до шостої черги.

Також місцевим судом правомірно визнано вимоги кредитора, які складають витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 2 436,00 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційна скарга ТОВ фірма „Астарта-Київ" в частині вимог ТОВ „Східна вугільна компанія" є аналогічною за змістом до заперечень ТОВ фірма „Астарта-Київ" до заяви з кредиторськими вимогами ТОВ „Східна вугільна компанія". При зверненні до суду з апеляційною скаргою в цій частині скаржником не враховано, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі суду заявлені кредитором вимоги задоволено частково, відмовивши у визнанні більш ніж половини заявлених вимог, в тому числі у зв'язку із пропуском строку позовної давності, а також відсутністю документів, на що наголошував апелянт в апеляційній скарзі.

Правомірність застосування місцевим господарським судом строку позовної давності щодо вимог, про які зазначено вище у мотивувальній частині постанови, судом апеляційної інстанції перевірено та порушень судом першої інстанції норм Цивільного кодексу не встановлено, а відтак апеляційна скарга в цій частині є безпідставною.

В той же час, як на підставу для відмови у задоволенні кредиторських вимог ТОВ „Східна вугільна компанія", скаржник посилається на те, що за договорами про відступлення права вимоги, до кредитора перейшло лише право вимоги основного боргу, а відтак нарахування 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу до кредитора не перейшло.

Однак, колегія суддів із таким погодитися не може, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, дана норма передбачає право первісного кредитора передати новому кредитору права та обов'язки у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, або ж в інших обсягах, які сторони можуть визначити у договорі, або ж це випливає із норм закону. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 02.06.2010 року у справі № 31/424).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, умови договорів про відступлення права вимоги, укладених між первісним кредитором боржника та ТОВ „Східна вугільна компанія", не містять жодних обмежень та вказівок щодо переходу до нового кредитора права вимоги виключно виконання боржником основного зобов'язання - сплати заборгованості за договорами, укладеними з первісним кредитором.

Тобто, в усіх договорах про відступлення права вимоги, на підставі яких заявлені вимоги ТОВ „Східна вугільна компанія", відсутні приписи стосовно того, що новий кредитор - ТОВ „Східна вугільна компанія" отримує лише право вимоги суми основного боргу, а право вимоги інфляційних нарахувань, відсотків річних та штрафних санкцій залишається у первісного кредитора.

Таким чином, оскільки інше не було передбачено договорами про відступлення права вимоги та враховуючи те, що на момент укладення договорів про відступлення права вимоги, у зв'язку з невиконанням чи неналежним виконанням сторонами своїх зобов'язань за укладеними між боржником та первісним кредитором договорами, сторони несли відповідальність згідно чинного законодавства, зокрема права первісного кредитора вимагати від боржника сплати інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу, то колегія суддів дійшла висновку, що до нового кредитора, відповідно перейшло й право нарахування 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу саме з дати виникнення заборгованості по основних договорах.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо відхилення кредиторських вимог ТОВ „Східна вугільна компанія" є безпідставні, необґрунтовані, спростовуються наявними у справі доказами, а відтак не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на що колегією суддів залишаються без задоволення.

Крім того, як на підставу для відмови у задоволенні кредиторських вимог ТОВ „Тепличне" та ТОВ „Східна вугільна компанія", скаржник вказує на недійсність всіх договорів відступлення прав вимоги, на яких ґрунтуються вимоги вказаних кредиторів та просить суд визнати недійними договори, укладені між ТОВ „Східна вугільна компанія", ТОВ „Агрофармахім" та ТОВ „Тепличне", з наступних підстав.

Так, ТОВ фірма „Астарта-Київ" в апеляційній скарзі стверджує, що при укладенні договорів між ТОВ „Східна вугільна компанія" та ТОВ „Агрофармахім" сторони мали спільний намір, усвідомлювали протиправність даних договорів і суперечність їх мети інтересам держави та суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків, які полягали, зокрема у не проведенні розрахунків з кредиторами ТОВ „Агрофармахім" та доведення останнього до банкрутства, а також безоплатне отримання доходу ТОВ „Східна вугільна компанія" та ухилення від сплати податків (податку на прибуток).

Крім того, апелянт вказує на те, передбачивши в п. 2.3. договору строк виконання щодо проведення розрахунків між первісним та новим кредитором до 31.12.2035 року та вказавши на припинення зобов'язання нового кредитора в разі не звернення первісного кредитора із вимогою про оплату протягом 30ти днів з моменту порушення провадження у справі про банкрутство та враховуючи, що через 2 місяці за заявою боржника було порушено провадження у справі про банкрутство, то первісні договори про відступлення права вимоги були укладені на завідомо невигідних умовах, оскільки сторони в момент укладення вказаних договорів не мали на меті настання правових наслідків, викладених в договорі, а саме - проведення розрахунків за отримане право вимоги, виходячи з чого зазначені правочини щодо відступлення права вимоги, на думку скаржника, мають ознаки фіктивності.

Апелянт також зазначає, що первісні договори відступлення прав вимоги укладені від імені ТОВ „Агрофармахім" директором Іончиковим О.Д., який не мав необхідного обсягу повноважень на укладання вказаних договорів через наявність обмежень, які встановлені у статуті ТОВ „Агрофармахім", стосовно укладання угод на суму лише до 3 000 000,00 грн. без погодження з вищим органом управління, в той час, коли загальна сума договорів відступлення права вимоги значно перевищує зазначену у статуті суму.

Додатково до своєї позиції щодо недійсності договорів відступлення права вимоги апелянт посилається на те, що останні є договорами факторингу, а оскільки ТОВ „Тепличне" та ТОВ „Східна вугільна компанія" не надано суду підтвердження свого статусу фінансової установи, то вказані договори, на яких ґрунтуються вимоги зазначених кредиторів, є такими що суперечать Закону України ТОВ „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", що в свою чергу є підставою для визнання їх недійсними.

Проте, з даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Отже, за наявності належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують грошові вимоги до боржника, обставини щодо недійсності, нікчемності правочинів (договорів), на яких ґрунтуються такі грошові вимоги, не підлягають дослідженню господарським судом у межах попереднього засідання у справі про банкрутство.

Такі обставини повинні бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні, за результатами якого відповідне зобов'язання боржника може бути визнано припиненим, недійсним тощо. Тільки на підставі такого рішення юрисдикційного органу господарський суд у справі про банкрутство може зробити висновок щодо дійсності (недійсності) відповідного зобов'язання боржника. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 29.10.2014 року у справі № 5016/1284/2012(5/45)).

За вказаних вище обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи в обґрунтування наявності підстав для визнання договорів відступлення прав вимоги, укладених між ТОВ „Східна вугільна компанія", ТОВ „Агрофармахім" та ТОВ „Тепличне" відхиляються, а відтак апеляційна скарга з цих підстав задоволенню не підлягає.

Щодо заявлених ФГ „Незалежність" вимог до боржника на суму 7 048 981,80 грн., то судом встановлено, що відповідні вимоги виникли на підставі договорів про виконання сільськогосподарських робіт № 2 від 16.03.2012 року, № 1 від 27.03.2013 року, № 7 від 27.03.2014 року, договорів купівлі-продажу №8 від 14.04.2012 року, № 31 від 30.09.2012 року, № 37 від 23.10.2012 року, № 2 від 02.04.2013 року, № 13 від 28.05.2013 року, договорів про надання поворотно-фінансової допомоги б/н від 27.05.2013 року, № 16 від 15.07.2013 року, б/н від 23.07.2013 року та б/н від 27.09.2013 року.

Вимоги ФГ „Незалежність" боржником, розпорядником майна боржника та судом першої інстанції визнано частково та включено до реєстру вимог кредиторів ДП „Конярство України" на суму 6 251 048,80 грн.

Розглянувши заяву ФГ „Незалежність" з кредиторськими вимогами до боржника та дослідивши додані до заяви документи, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо визнання заявлених кредитором вимог на суму 6 213 788,80 грн., які складають заборгованість боржника за договорами про виконання сільськогосподарських робіт № 2 від 16.03.2012 року, № 1 від 27.03.2013 року, № 7 від 27.03.2014 року та підтверджені відповідними копіями доданих до заяви актів виконаних робіт.

Також суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та правомірно визнаними судом вимоги кредитора, які виникли на підставі договору купівлі-продажу № 13 від 28.05.2013 року в розмірі 22 560,00 грн. та підтверджені видатковою накладною № РН-000020 від 28.05.2013 року та дорученням № 14 від 28.05.2013 року, а також на підставі договорів про надання поворотно-фінансової допомоги від 27.05.2013 року, № 16 від 15.07.2013 року, від 23.07.2013 року, від 27.09.2013 року на суму 14 700,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у визнанні заявлених кредитором вимог, що складають заборгованість боржника за договорами купівлі-продажу № 8 від 14.04.2012 року, № 31 від 30.09.2012 року, № 37 від 23.10.2012 року, № 2 від 02.04.2013 року, № 13 від 28.05.2013 року в розмірі 797 933,00 грн. з огляду на те, що кредитором не додано жодних доручень, які б підтверджували повноваження осіб на отримання товару від продавця.

За таких обставин, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання вимог ФГ „Незалежність" до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок місцевого суду наявність підстав для визнання та включення вимог ФГ „Незалежність" до реєстру вимог кредиторів боржника на суму 6 251 048,80 грн.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, апелянт вказує на пропуск ФГ „Незалежність" строку подання заяви з кредиторськими вимогами.

Проте, вказані доводи судом відхиляються як такі, що не ґрунтуються на нормах законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Пунктом 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212 IV) " також передбачено, що відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення.

Як було зазначено вище, оголошення про порушення провадження у справі № 910/21682/15 про банкрутство ДП „Конярство України" було опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 19.10.2015 року за № 24014.

Тобто останній день заявлення грошових вимог кредиторів до боржника є 18.11.2015 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалам справи, заява ФГ „Незалежність" направлена на адресу суду 18.11.2016 року, про що свідчить відтиск штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті (т. 18, арк. с. 154), тобто в межах встановленого ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство строку, а відтак апеляційна скарга з цих підстав не підлягає задоволенню.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо відхилення кредиторських вимог ФГ „Незалежність" є безпідставні, необґрунтовані, такі, що будуються на припущеннях та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а відтак колегією суддів залишаються без задоволення.

Щодо заявлених ФГ „Криничне" вимог до боржника на суму 6 574 908,00 грн., то колегією суддів встановлено, що заявлені кредитором вимоги виникли на підставі договору сільськогосподарських послуг № 9 від 25.04.2014 року, договору купівлі-продажу № 4 від 25.04.2014 року та договорів поворотно-фінансової допомоги № 1 від 25.04.2014 року, № 4 від 17.06.2014 року, № 26 від 10.10.2014 року, № 14 від 06.07.2015 року та підтверджуються доданими до заяви копіями актів виконаних робіт, рахунків, накладних, платіжних доручень та банківських виписок.

Боржником вимоги ФГ „Криничне" не визнані з огляду на те, що кредитором не надано належних доказів, які б підтверджували заявлені вимоги.

Розпорядником майна боржника, з яким погодився суд першої інстанції, кредиторські вимоги ФГ „Криничне" визнано частково, за вирахуванням часткового погашення боржником існуючої заборгованості, та включено до реєстру вимог кредиторів божника на суму 6 571 793,81 грн. до четвертої черги.

Переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання вимог ФГ „Криничне" до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок місцевого суду про наявність підстав для визнання та включення заявлених кредитором вимог на суму 6 571 793,81 грн. до четвертої черги.

Звертаючись до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою ТОВ фірма „Астарта-Київ" посилається на порушення судом першої інстанції вимог Закону про банкрутство, оскільки ним прийнято заяву ФГ „Криничне" з кредиторськими вимогами до боржника, яка, в свою чергу, підлягала поверненню через несплату судового збору в повному обсязі.

Однак, вказані доводи скаржника не ґрунтуються на нормах закону, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до боржника справляється судовий збір у розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

В той же час, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема платіжним дорученням № 235 від 19.11.2015 року, кредитором сплачено судовий збір за звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 1 378,00 грн.

Відповідно до п. 2.23. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

В п. 5 резолютивної частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зобов'язав заявника доплатити судовий збір в розмірі 1 058,00 грн., з огляду на що колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушень з боку місцевого суду, а відтак відсутні й підстави для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо відхилення кредиторських вимог ФГ „Криничне" є безпідставні, необґрунтовані, такі, що будуються на припущеннях та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а відтак колегією суддів залишаються без задоволення.

Щодо заявлених ТОВ „Білолуцьк-Агро" кредиторських вимог до боржника, з урахуванням уточнень, на загальну суму 3 764 276,48 грн., то колегією судів встановлено, що заявлені кредитором вимоги виникли на підставі договорів про надання сільськогосподарських послуг № 46 від 11.03.2013 року та № 15 від 20.03.2014 року на суму 2 572 352,45 грн. та підтверджуються доданими до заяви копіями актів виконаних робіт та рахунків, договору купівлі-продажу № 21 від 21.04.2014 на суму 596 728,56 грн. та підтверджуються доданими до заяви копіями видаткової накладної № 61 від 30.09.2014 року, довіреності № 13 від 29.09.2014 року та рахунку № 52 від 30.09.2014 року, а також договору про надання сільськогосподарських послуг № 4 від 22.05.2015 року на суму 595 195,47 грн.

Боржником вимоги ТОВ „Білолуцьк-Агро" визнані частково на суму 1 191 924,03 грн. з огляду на те, що вимоги згідно договорів про надання сільськогосподарських послуг № 46 від 11.03.2013 року та № 15 від 20.03.2014 року, на думку боржника, не підтверджені належними доказами.

Розпорядником майна боржника, з яким повністю погодився суд першої інстанції, кредиторські вимоги ТОВ „Білолуцьк-Агро" визнано в повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів ДП "Конярство України" на суму 3 764 276,48 грн. до четвертої черги.

В апеляційній скарзі ТОВ фірма „Астарта-Київ" вказує на безпідставність визнання грошових вимог ТОВ „Білолуцьк-Агро" у розмірі 595 195,49 грн., які виникли на підставі договору про надання сільськогосподарських послуг № 4 від 22.05.2015 року, оскільки мають характер поточних вимог.

Переглядаючи законність винесення ухвали в оскаржуваній ініціюючим кредитором частині, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2015 року між Філією „Новоалександрівський кінний завод № 64" ДП „Конярство України" (Замовник) та ТОВ „Білолуцьк-Агро" (Виконавець) укладено договір про надання сільськогосподарських посліг № 4, згідно якого Виконавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, виконувати завдання Замовника, а Замовник зобов'язується порядку та на умовах договору прийняти і оплатити надані послуги.

Згідно п. 1.3. загальна сума цього Договору складається з суми всіх актів виконаних робіт, підписаних сторонами за цим Договором.

На виконання умов укладеного договору, ТОВ „Білолуцьк-Агро" було надано послуг боржнику на загальну суму 595 195,47 грн., що підтверджується доданими до заяви актами прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), зокрема: Акт № 1 від 23.06.2015 року на суму 412 990,20 грн., Акт № 2 від 23.06.2016 року на суму 98 867,58 грн., Акт № 3 від 23.07.2015 року на суму 37 799,42 грн., Акт № 4 від 23.07.2016 року на суму 30 665,23 грн., Акт № 5 від 23.07.2016 року на суму 14 873,04 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору, розрахунки за послуги виконавця (ТОВ „Білолуцьк-Агро") за цим договором здійснюється в національній валюті, протягом 180 календарних днів після підписання сторонами актів, шляхом сплати замовником (Філією „Новоалександрівський кінний завод № 64" ДП „Конярство України") грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Тобто, строк виконання зобов'язань за підписаними актами складає:

по акту № 1 від 23.06.2015 року на суму 412 990,20грн. - 19.12.2015 року,

по акту № 2 від 23.06.2015 року на суму 98 867,58 грн. - 19.12.2015 року,

по акту № 3 від 23.07.2015 року на суму 37 799,42 грн. - 18.01.2016 року,

по акту № 4 від 23.07.2015 року на суму 30 665,23 грн. - 18.01.2016 року,

по акту № 5 від 23.07.2015 року на суму 14 873,04 грн. - 25.01.2016 року,

Як було встановлено вище, провадження у справі № 910/21682/15 про банкрутство ДП „Конярство України" порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 року.

Відповідно до положень Закону про банкрутство конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, оскільки строк виконання зобов'язань боржника з оплати робіт (послуг) за укладеним договором № 4 від 22.05.2016 року станом на день порушення провадження у справі про банкрутство боржника не настав, вказані вимоги у розмірі 595 195,49 грн. не є конкурсними вимогами та можуть бути заявлені в подальшому в ліквідаційній процедурі в якості поточних, з огляду на що наразі наявні підстави для відмови у їх визнанні та включенні до реєстру вимог кредиторів.

В іншій частині судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених ТОВ „Білолуцьк-Агро" вимог, які виникли на підставі договорів про надання сільськогосподарських послуг № 46 від 11.03.2013 року та №15 від 20.03.2014 року на суму 2 572 352,45 грн. та підтверджуються доданими до заяви копіями актів виконаних робіт та рахунків, договору купівлі-продажу № 21 від 21.04.2014 на суму 596 728,56 грн. та підтверджуються доданими до заяви копіями видаткової накладної № 61 від 30.09.2014 року, довіреності № 13 від 29.09.2014 року та рахунку № 52 від 30.09.2014 року.

За викладених вище обставин, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання вимог ТОВ „Білолуцьк-Агро" до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, колегія суддів дійшла висновку про визнання та включення вимог кредитора на загальну суму 3 169 081,01 грн.

Перевіряючи законність винесення оскаржуваної ухвали в частині, що оскаржується ТОВ „Агрогрупа Деметра", колегія суддів дійшла висновку про підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги ТОВ „Агрогрупа Деметра" до боржника на суму 639 432,94 грн. виникли на підставі договорів купівлі продажу № 17/08-2015 від 01.08.2015 року та б/н від 01.09.2014 року, укладених з філією „Олександрійський кінний завод №174" на загальну суму 95 739,80 грн.; договору купівлі-продажу № 02/01-2015 від 02.01.2015 року на суму 206 059,34 грн., укладеного з філією „Дібрівський кінний завод № 62"; договору про надання поворотної фінансової допомоги № 17/04-2014 від 17.04.2014 року у сумі 24 000,00 грн., укладеного з ДП „Конярство України"; договорів купівлі продажу № 14/04 від 14.04.2015 року, № 01/08-175 від 01.08.2015 року на суму 123 295,58 грн., укладених з філією „Онуфріївський кінний завод № 175" та договорів про поворотну безвідсоткову фінансову допомогу № 25/1 від 25.02.2015 року, № 08/04 від 08.04.2015 року, б/н від 29.04.2015 року на суму 174 100,00 грн., укладених з філією „Онуфріївський кінний завод №175".

Вимоги ТОВ „Агрогрупа Деметра" боржником, розпорядником майна та судом першої інстанції визнано частково та включено до реєстру вимог кредиторів ДП „Конярство України" на суму 182 300,00 грн. до четвертої черги.

Розглянувши заяву ТОВ "Агрогрупа Деметра" з кредиторськими вимогами до боржника, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про визнання кредиторських вимог ТОВ „Агрогрупа Деметра" на суму 182 300,00 грн., які виникли на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу № 08/04 від 08.04.2015 року на суму 158 300,00 грн. та № 17/04-2014 від 17.04.2014 року на суму 24 000,00 грн., оскільки підтверджені наявними у справі доказами.

Крім того, місцевим судом правомірно відмовлено у визнанні заявлених вимог на суму 15 800,00 грн., що виникли на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу № 25/1 від 25.02.2015 року у сумі 5 800,00 грн. та б/н від 29.04.2015 року у сумі 10 000,00 грн., оскільки строк повернення фінансової допомоги, визначений у п. 3.2. вказаних договорів станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство не настав, а відтак вказані вимоги є поточними зобов'язаннями ДП „Конярство України".

Судом першої інстанції також вірно відмовлено у задоволенні вимог на загальну суму 12 000,00 грн., що підтверджується доданими до заяви окремими платіжними дорученнями № 1494 від 21.04.2015 року на суму 6 000,00 грн. та № 1570 від 12.05.2015 року на суму 6 000,00 грн. наданої поворотної фінансової допомоги з посиланням у призначені платежу на договір б/н від 21.04.2015 року та договір б/н від 08.05.2015 року, оскільки вказані у даних платіжних дорученнях договори до заяви додані не були, що унеможливлює встановлення факту їх обґрунтованості.

Щодо вимог заявника на суму 429 332,94 грн., які виникли на підставі договорів купівлі продажу № 17/08-2015 від 01.08.2015 року та б/н від 01.09.2014 року, укладених з філією „Олександрійський кінний завод №174"; договору купівлі-продажу № 02/01-2015 від 02.01.2015 року, укладеного з філією „Дібрівський кінний завод № 62"; договорів купівлі продажу № 14/04 від 14.04.2015 року, № 01/08-175 від 01.08.2015 року, укладених з філією „Онуфріївський кінний завод №175", то колегією суддів встановлено наступне.

01.08.2015 року між кредитором та ДП „Конярство України" в особі філії „Олександрійський кінний завод № 174" (боржник) було укладено договір купівлі продажу № 17/08-2015.

За умовами даного Договору кредитор взяв на себе зобов'язання передати у власність боржнику товар - сільськогосподарську продукцію, а боржник зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

На виконання умов Договору кредитор поставив боржнику відповідно до специфікації №1 від 17.08.2015 року та специфікації № 2 від 17.08.2015 року до договору сільськогосподарську продукцію, а саме овес, ячмінь та висівки на загальну суму 58 734,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 96 від 17.08.2015 року, № 99 від 17.08.2015 року, які підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

У відповідності до п. 4.3. Договору боржник повинен був здійснити оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Кредитора до 30.10.2015 року.

Таким чином, заборгованість боржника перед кредитором за Договором купівлі продажу № 17/08-2015 від 01.08.2015 року становить 58 734,00 грн.

В той же час, оскільки строк виконання зобов'язань боржника з оплати товару за вказаним договором (30.10.2015 року) станом на день порушення провадження у справі про банкрутство боржника (15.10.2015 року) не настав, вказані вимоги у розмірі 58 734,00 грн. не є конкурсними вимогами та можуть бути заявлені в подальшому в ліквідаційній процедурі в якості поточних, з огляду на що наразі наявні підстави для відмови у їх визнанні та включенні до реєстру вимог кредиторів.

01.09.2014 року між кредитором та ДП „Конярство України" в особі філії „Олександрійський кінний завод № 174" (боржник) було укладено договір купівлі продажу.

За умовами даного Договору Кредитор взяв на себе зобов'язання передати у власність боржнику товар - запасні частини та дизельне паливо, а боржник зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

На виконання умов Договору кредитор поставив боржнику відповідно до специфікації від 23.07.2015 року акумулятор вартістю 2 420,00 грн., що підтверджено видатковою накладною № 68 від 23.07.2015 року, а також відповідно до специфікації від 30.06.2015 року та специфікації від 04.09.2015 року дизельне паливо та бензин на загальну суму 93 319,80 грн., що підтверджено видатковими накладними № 59 від 30.06.2015 року на суму 62 486,90 грн., № 104 від 01.09.2015 року на суму 27 866,30 грн., № 102 від 04.09.2015 року на суму 2 966,60 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

У відповідності до п. 4.3. Договору Боржник повинен був здійснити оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Кредитора не пізніше 10 днів з дня підписання видаткових накладних.

Таким чином, заборгованість боржника перед кредитором за Договором купівлі продажу від 01.09.2014 року становить 95 739,80 грн.

02.01.2015 року між кредитором та ДП „Конярство України" в особі філії „Дібрівський кінний завод № 62" (боржник) було укладено договір купівлі продажу № 02/01-2015.

За умовами даного Договору кредитор взяв на себе зобов'язання передати у власність боржнику товар - дизельне паливо, міндобрива, та засоби захисту рослин, а Боржник зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

На виконання умов Договору кредитор поставив боржнику відповідно до специфікації № 1 від 02.01.2015 року дизельне паливо на суму 54 496,00 грн. що підтверджено видатковою накладною № 1 від 02.01.2015 року, а також міндобрива на суму 151 563,34 грн., що підтверджено видатковими накладними № 19 від 31.03.15 року на суму 148 495,54 грн. та № 60 від 30.06.2015 року на суму 3 067,80 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

У відповідності до п. 4.3. Договору Боржник повинен був здійснити оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Кредитора не пізніше 14 днів з дня підписання видаткових накладних.

За твердженням скаржника, 16.03.2015 року боржником було перераховано частково кошти в сумі 54 496,00 грн.

Таким чином, заборгованість боржника перед кредитором за Договором купівлі продажу № 02/01-2015 від 02.01.2015 року становить 151 563,34 грн.

01.08.2015 року між кредитором та ДП „Конярство України" в особі філії „Онуфріївський кінний завод № 175" (боржник) було укладено договір купівлі продажу № 01/08-175.

За умовами даного Договору кредитор взяв на себе зобов'язання передати у власність боржнику товар - шпагат п/п універсальний (5 кг) 2500м. в кількості 20 шт., а боржник зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

На виконання умов Договору кредитор передав боржнику шпагат п/п універсальний (5 кг) 2500м. в кількості 20 шт. на суму 6 700,08 грн., що підтверджено видатковою накладною № 97 від 27.08.2015 року, яку підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

У відповідності до п. 4.3. Договору Боржник повинен був здійснити оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Кредитора не пізніше 20 днів з дня підписання видаткової накладної.

Таким чином, заборгованість боржника перед кредитором за Договором купівлі продажу № 01/08-175 від 01.08.2015 року становить 6 700,08 грн.

14.04.2015 року між кредитором та ДП „Конярство України" в особі філії „Онуфріївський кінний завод № 175" (боржник) було укладено договір купівлі продажу № 14/04.

За умовами даного Договору кредитор взяв на себе зобов'язання передати у власність Боржнику товар - дизельне паливо, бензин, а боржник зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

На виконання умов Договору кредитор поставив боржнику відповідно до специфікації № 1 від 14.04.2015 року та специфікації № 2 від 19.05.2015 року дизельне паливо та бензин на суму 116 595,72 грн., що підтверджено видатковими накладними № 29 від 14.04.2015 року, № 30 від 24.04.2015 року, № 33 від 19.05.2015 року, № 32 від 24.05.2015 року, № 34 від 27.05.2015 року, № 35 від 28.05.2015 року, № 43 від 02.06.2015 року, № 44 від 03.06.2015 року, № 45 від 09.06.2015 року, № 46 від 10.06.2015 року, № 47 від 13.06.2015 року, № 49 від 17.06.2015 року, № 52 від 23.06.2015 року, № 61 від 09.07.2015 року, № 65 від 11.07.2015 року, № 66 від 14.07.2015 року, № 82 від 20.07.2015 року, № 70 від 22.07.2015 року, № 83 від 25.07.2015 року, № 87 від 11.08.2015 року, № 92 від 27.08.2015 року, № 103 від 01.09.2015 року, № 98 від 04.09.2015 року, № 84 від 27.07.2015 року, № 81 від 30.07.2015 року, № 85 від 03.08.2015 року, № 86 від 07.08.2015 року.

У відповідності до п. 4.1., 4.3. Договору Боржник повинен був здійснити оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Кредитора не пізніше 10 днів з дня виставлення рахунку.

Таким чином, заборгованість Боржника перед кредитором за Договором №14/04 купівлі продажу від 14.04.2015 року становить 116 595,72 грн.

Здійснивши розрахунок заборгованості за вказаними договорами купівлі-продажу, судом апеляційної інстанції встановлено, що сума заборгованості боржника перед кредитором складає 370 598,94 грн. Вказані вимоги є конкурсними та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів четвертої черги.

Відмовляючи у задоволенні вимог ТОВ „Агрогрупа Деметра" на зазначену суму, судом першої інстанції вказано на відсутність специфікацій до деяких договорів, а також на відсутність будь-яких посилань на доручення та осіб уповноважених підписувати видаткові накладні та отримувати товар.

Проте, судова колегія не може погодитись з такими висновками, оскільки відповідно до п. 3.2. укладених договорів, перехід права власності на товар визначається моментом передачі товару покупцю за видатковою накладною, яка підписується повноважними представниками сторін у день отримання товару, а відтак посилання суду на відсутність специфікацій колегія суддів вважає безпідставними, оскільки єдиним належним документом на підтвердження факту приймання-передачі товару є підписані та скріплені печатками видаткові накладні, які додано до матеріалів справи.

Крім того, висновок суду щодо відсутності довіреностей на отримання поставленого товару, колегія суддів вважає помилковим, оскільки відповідні видаткові накладні підписано від імені боржника керівником відповідної філії, який діє на підставі Положення.

Згідно ст. 65 ГК України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Судом апеляційної інстанції було встановлено наявність в матеріалах справи належним чином підписаних та скріплених печатками сторін всіх видаткових накладних, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, а відтак у суду відсутні підстави для відмови у їх визнанні та включенні до реєстру вимог кредиторів.

За вказаних обставин, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині кредиторських вимог ТОВ „Агрогрупа Деметра" до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, судова колегія вважає обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню та включенню до четвертої черги вимоги кредитора на загальну суму 552 898,94 грн.

Перевіряючи законність винесення оскаржуваної ухвали в частині залишення без розгляду заяви Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП з кредиторськими вимогами до боржника на суму 15 769,24 грн., колегією суддів встановлено наступне.

Так, 10.11.2015 року, у встановлений ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство тридцятиденний строк від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, до Господарського суду міста Києва надійшла заява Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП з грошовими вимогами до ДП „Конярство України", які складають заборгованість боржника зі сплати страхових внесків на суму 13 116,02 грн., штрафні санкції на суму 2 653,22 грн. та підтверджуються Звітом по коштам загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням за 9 місяців 2015 року.

Боржником вимоги Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не визнані, у зв'язку з тим, що реорганізація страхувальника - ДП „Західплемконецентр" шляхом приєднання до ДП „Конярство України" не завершена.

Розпорядником майна кредиторські заявлені вимоги визнані в повному обсязі та включені до реєстру вимог кредиторів боржника на суму 13 116,02 грн. до четвертої черги та на суму 2 653,22 грн. до шостої черги.

Судом, в свою чергу, заяву Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з кредиторськими вимогами до ДП „Конярство України" на суму 15 769,24 грн. залишено без розгляду, оскільки кредитором не надано доказів сплати судового збору за звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника у встановленому Законом порядку та розмірі.

Проте, судова колегія не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України „Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" (в редакції станом на дату порушення провадження у справі) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні від ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1 218,00 грн.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду заяви з кредиторськими вимогами до боржника справляється судовий збір у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Таким чином за подання до господарського суд заяви з кредиторськими вимогами до боржника необхідно було сплатити 2 436,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою з кредиторськими вимогами до боржника, заявником - Тернопільським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було сплачено 2 436,00 грн. судового збору, що підтверджується доданим до заяви платіжним дорученням № 910 від 06.11.2015 року (т. 2, арк. с. 11), тобто у встановленому Законом порядку та розмірі.

Місцевий господарський суд зазначене залишив поза увагою, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду поданої заяви через відсутність доказів сплати судового збору, а відтак наявні підстави для задоволення апеляційної скарги Тернопільського обласного відділення ФСС з ТВП, скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині та на підставі ч. 7 ст. 106 ГПК направлення до господарського суду міста Києва для її розгляду по суті заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Астарта-Київ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 в частині визнання вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Білолуцьк-Агро" до Державного підприємства „Конярство України" на суму 3 764 276,48 грн. скасувати частково в частині визнання кредитором на суму 595 195,47 грн., які ґрунтуються на договорі про надання сільськогосподарських послуг № 4 від 22.05.2015 року.

3. В іншій частині ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 про визнання вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Білолуцьк-Агро" до Державного підприємства „Конярство України" залишити без змін.

4. Ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 в частині визнання вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Тепличне", Товариства з обмеженою відповідальністю „Східна вугільна компанія", Фермерського господарства „Незалежність" та Фермерського господарства „Криничне" до Державного підприємства „Конярство України" залишити без змін.

5. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрогрупа Деметра" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 задовольнити частково.

6. Ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 в частині відмови у визнанні Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрогрупа Деметра" кредитором Державного підприємства „Конярство України" на суму 457 132,94 грн. скасувати частково.

7. Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрогрупа Деметра" кредитором Державного підприємства „Конярство України" четвертої черги на загальну суму 552 898,94 грн.

8. Апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 задовольнити.

9. Ухвалу господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/21682/15 в частині залишення без розгляду кредиторських вимог Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Державного підприємства „Конярство України" на суму 15 769,24 грн. скасувати.

10. Справу № 910/21682/15 в цій частині направити до господарського суду міста Києва для розгляду по суті заяви Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з кредиторськими вимогами до боржника на суму 15 769,24 грн.

11. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді М.Л. Доманська

В.В. Шипко