ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р.Справа № 923/123/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 12 від 30.12.15)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 11.04.16)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ

на рішення господарського суду Херсонської області від 29 березня 2016 року, повний текст якого складено та підписано 04 квітня 2016 року

по справі № 923/123/16

за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ИРБИС-ЮГ

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Херсонспецтранс

про стягнення 338 454,70 грн.

В С Т А Н О В И В :

11.02.2016 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ (далі по тексту позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Херсонспецтранс (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 338 545,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг з видалення побутових відходів № 32-К/14 від 27.12.2013 року та від за № 31-К/15 від 29.12.2014 року в частині сплати у повному обсязі за надані послуги за період з грудня 2014, січня-травня, липня 2015 року, у звязку з чим за ним виникла основна заборгованість.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29.03.2016 року по справі № 923/123/16 (суддя Немченко Л.М.) у задоволення позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Такий висновок суду мотивований тим, що надані позивачем акти надання послуг не може були доказом надання їх відповідачу на умовах Договору та позивач не довів виникнення у відповідача грошових зобовязань, оскільки в наданих позивачем актах відсутні посилання на Договори №№ 32-К/14 від 27.12.2013 та від 29.12.2014.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, місцевий господарський суд помилково дійшов до висновку про недоведеність обставин невиконання відповідачем грошових зобовязань за Договорами, оскільки в ОСОБА_2 надання послуг відсутнє посилання як на підставу на Договори.

Крім того скаржник зазначає, що залучені до матеріалів справи копії ОСОБА_2 надання послуг відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», мають усі обовязкові реквізити та умовами Договорів не передбачено складання ОСОБА_2 надання послуг.

В процесі апеляційного провадження 23.05.2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ, в якому останній просить замінити його на ТОВ ИРБИС-ЮГ згідно із ст.25 ГПК України. 25.05.2016 року від ТОВ ИРБИС-ЮГ через канцелярію суду також надійшла заява, відповідно якої товариство також просило здійснити замінну ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ на ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ИРБИС-ЮГ відповідно до положень ст.25 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 зазначені вище клопотання були задоволені та здійснено заміну позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ на ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ИРБИС-ЮГ.

20.05.2016 року через канцелярію суду від ТОВ «РИМЗ» надійшло клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, а саме копія адвокатського запиту № 02-А від 29.03.2016, копія листа Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області з додатками, копії квитанції про реєстрацію податкових накладних .

Крім того, 23.05.2016 відповідачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим матеріалам справи та нормам чинного законодавства.

16.06.2016 року в судовому засіданні ТОВ «РИМЗ» та 24.06.2016 року через канцелярію суду було надано клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, а саме лист ТОВ «РИМЗ» від 14.06.2016 № 181 та докази направлення зазначеного листа на адресу ТОВ «ИРБИС-ЮГ».

30.06.2016 через канцелярію суду від ТОВ «ИРБИС- Юг» надішли письмові пояснення по справі.

01.08.2016 року через канцелярію суду від ТОВ «ИРБИС-ЮГ» надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи письмових пояснень з додатками до них.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, додаткові документи та письмові пояснення по справі, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 27.12.2013 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ (Виконавець) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Херсонспентранс (ОСОБА_4) укладено Договір про надання послуг з видалення побутових відходів №32-К/14, відповідно до п.1.1 якого, виконавець зобовязується надавати ОСОБА_4 послуги з видалення на міському звалищі мало небезпечних побутових відходів IV класу небезпеки в обсязі 6400 куб.м. на місяць згідно з Додатком № 1, а ОСОБА_4 зобовязується прийняти послуги та оплатити їх (а.с.21-23).

29.12.2014 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ (Виконавець) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Херсонспентранс (ОСОБА_4) укладено Договір та Додаткові угоди №№ 1, 2 до нього про надання послуг з видалення побутових відходів №31-К/15, відповідно до п.1.1 якого, Виконавець зобовязується надавати ОСОБА_4 послуги з видалення на міському звалищі мало небезпечних побутових відходів IV класу небезпеки в обсязі 6300 куб.м. на місяць згідно з Додатком № 1, а ОСОБА_4 зобовязується прийняти послуги та оплатити їх (а.с.27-29).

Згідно із п. 2.2.1. договорів, ОСОБА_4 зобов'язується оплачувати послуги надані Виконавцем в установлені договором строки.

Відповідно до п.4.1.договорів оплата за послуги здійснюється у формі:

4.1.1. Готівкою до каси Виконавця;

4.1.2. У безготівковій формі на поточний рахунок Виконавця.

Вартість послуг з видалення 1 куб. м побутових відходів на міському звалищі визначається згідно з Додатком № 2 до цього Договору та може бути змінена на письмову вимогу Виконавця відповідно до змін у законодавстві, актах органів місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері поводження з відходами та ціноутворення (п.4.2 Договорів).

За змістом п.4.3 договорів 3амовник розраховується за надання послуг з видалення побутових відходів на міському звалищі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок або внесення до каси Виконавця 100% передоплати за послуги до 25-го числа кожного місяця за наступний.

У випадку освоєння ОСОБА_4 перерахованої передоплати не в повному розмірі, залишок невикористаних ОСОБА_4 коштів зараховується Виконавцем на наступний місяць (п.4.4).

В разі перевищення замовленого за Договором обсягу прийнятих на міське звалище побутових відходів, Виконавець надає ОСОБА_4 рахунок на оплату послуг з видалення понаднормового обсягу побутових відходів та ОСОБА_4 виконаних робіт, що має бути сплачений ОСОБА_4 протягом 10 календарних днів з моменту його отримання (п.4.5).

Відповідно до п. 4.6. Договорів якщо протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання ОСОБА_4 виконаних робіт, заперечень щодо його змісту не надійшло, він вважається погодженим та підписаним ОСОБА_4, а послуги вважаються наданими в повному обсязі.

При зміні відповідних умов діяльності ОСОБА_4, замовлений обсяг ТПВ для видалення на міському звалищі може бути змінений, за умови погодження змін з Департаментом (п.4.7).

При зміні перемінних складових, які входять в діючий тариф (з моменту подорожчання паливно-мастильних матеріалів, підвищення мінімальної заробітної плати, включення до складу загальновиробничих витрат податків, зборів (обов'язкових платежів), а також інших складових передбачених чинним законодавством) Виконавець інформує ОСОБА_4 у письмовій формі про нові тарифи за 15 (п'ятнадцять) календарних днів до введення їх в дію, про що Сторони підписують відповідну додаткову угоду до Договору (п.4.8).

Відповідно до п.8.1 Договору № 32-К/14 від 27.12.2013 року, він діє з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року.

Пунктом 8.1 Договору № 31-К/15 від 29.12.2014 року, він діє з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року.

16.11.2015 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ звернулось до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Херсонспецтранс з вимогою про сплату боргу № 337, відповідно до якої просило у семиденний строк з дня предявлення вимоги здійснити сплату заборгованості у сумі 566 534,47 грн. (т.1 а.с.35).

У відповідь на вимогу, 19.11.2015 року відповідач направив на адресу лист № 267, яким зазначив, що у звязку з тим, що ТОВ «РИМЗ» до вимоги не було додано будь-яких документів, що підтверджують суму боргу, товариство просило обєктивно розглянути вимоги та додатково направити інформацію щодо періоду за який виникла заборгованість та надати копії актів виконаних робіт та актів звіряння розрахунків (т.1 а.с.36).

28.01.2016 року у відповідь на зазначений лист від відповідача, позивачем у своєму листі № 25 зазначено, що уразі несплати 338 454,70 грн. у семиденний строк з дня отримання вимог за ОСОБА_2 виконаних робіт, ТОВ «РИМЗ» змушено бути звернутися до суду про стягнення заборгованості (т.1 а.с.38).

Директор ТОВ Херсонспецтранс у листі-відповіді від 05.02.2016 року зазначила, що товариство не погоджується із заявленою сумою боргу та додатково просило надати копію калькуляцій та розрахунок фактичної собівартості тарифів на послуги з видалення твердих побутових відходів, які були вивезені ТОВ «РИМЗ» з 01.07.2015 у звязку з переходом товариства позивача на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Також відповідачем зазначено, що у разі ігнорування зазначеного листа, ТОВ Херсонспецтранс зверніться до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою щодо зловживання монопольним становищем на ринку природної монополії (т.1 а.с.38).

Таким чином, у звязку з невиконанням відповідачем вимог ТОВ «РИМЗ» зі сплати коштів у сумі 338 454,70 грн., і стало підставою для звернення товариства до суду з відповідним позовом.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ИРБИС-ЮГ (правонаступник ТОВ «РИМЗ») та вважає, що доводи, заперечення і вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, між сторонами ТОВ «РИМЗ» та ТОВ Херсонспецтранс склалися правовідносини по наданню послуг з видалення побутових відходів, про що 27.12.2012 року та 29.12.2014 року були укладені відповідні Договори №№ 32-К/14 та 31-К/15 . Так, зазначені договори є підставою для виникнення у сторін за ними господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відносно порядку сплати за послуги, сторонами умовами зазначених Договорів передбачено, що 3амовник розраховується за надання послуг з видалення побутових відходів на міському звалищі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок або внесення до каси Виконавця 100% передоплати за послуги до 25-го числа кожного місяця за наступний (п.4.3 Договорів).

Таким чином, розрахунок між сторонами здійснюється або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ «РИМЗ» або внесення до каси ТОВ «РИМЗ» 100% передоплати за послуги, та встановлено строк - до 25-ого числа кожного місяця за наступний.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що вимоги про стягнення заборгованості підтверджуються актами наданих послуг.

Однак, відповідно до укладених між сторонами договорів, складання актів наданих послуг узагалі не передбачено.

Пунктами 4.5, 4.6 наведених договорів було передбачено надання ТОВ «РИМЗ» рахунку на оплату послуг та складання актів виконаних робіт у випадку перевищення замовленого за договором обсягу, прийнятих на звалище відходів.

Крім того, в наявних в матеріалах справи ОСОБА_2 виконаних робіт відсутні посилання, як на підставу, на договори № 32-КУ14 від 27.12.2013р. та № 31-К/15 від 29.12.2014р., стягнення за якими є предметом спору.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «РИМЗ» посилається на включення відповідачем сум, які отримані відповідно складених позивачем податкових накладних, до податкового кредиту про що в процесі позовного провадження були надані відповідні пояснення та заявлено клопотання про витребування доказів з Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, а саме інформації та документів стосовно включення до податкового кредиту ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Херсонспецтранс» сум, які отримані відповідно складених ТОВ «РИМЗ» податкових накладних та пов'язані із наданням послуг, підтверджених актами наданих послуг та мають посилання саме на договори № 32-К/14 від 27.12.2013р. та № 31-К/15 від 29.12.2014

Колегія суддів апеляційної інстанції з викладеними доводами скаржника не погоджується та вважає за необхідне зазначити, що включення/не включення до податкового кредиту ТОВ Херсонспецтранс сум, які отримані відповідно складених податкових накладних, не має жодного відношення до позову про стягнення заборгованості, адже є предметом взаємовідносин між ТОВ «Херсонспецтранс» та податковим органом.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, вимоги, які пред'являються до оформлення первинних документів, мають імперативний характер. Законом встановлено ті реквізити, які мають бути обов'язково вказані при складенні первинного облікового документа та які дозволяють ідентифікувати господарську операцію. Первинні документи повинні не лише містити повну інформацію про виконану господарську операцію, але й виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Враховуючи вищевикладене, єдиним документом, який підтверджує здійснення господарської операції є первинні документи складені під час її здійснення або безпосередньо після її закінчення. При цьому документи податкового обліку є похідними й формуються виключно на підставі первинних документів, тому встановлені невідповідності, помилки у первинних документах мають наслідком внесення відповідних коригувань та змін до показників податкового обліку платника податків.

Водночас, як вже було зазначено вище, складання актів надання послуг не було передбачено умовами Договорів № 32-К/14 від 27.12.2013р. та № 31-К/15 від 29.12.2014, тому не може бути підтвердженням заборгованості відповідача та виключає необхідність у витребування інформації у Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області.

Саме первинні документи є підставою для формування фінансової та податкової звітності підприємства, а не навпаки. За відсутності первинних документів, як підстави для формування податкової звітності та відображення у ній вчинених господарських операцій, дані декларацій, поданих до податкового органу, не можуть бути доказом заборгованості відповідача за надані йому послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, отримання відповідачем послуг за спірний період підтверджується ОСОБА_2 здачі-прийняття робіт (надання послуг), податковими накладними, товарно-транспортними накладними та виставленими рахунками фактурами на оплату цих послуг.

Наявність податкової звітності не виключає можливості її уточнення (корегування) в майбутніх податкових періодах у разі самостійного виявлення платником податків помилок в поданих деклараціях (ст. 50 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, Антимонопольним комітетом України по справі № 110/2-13 прийнято рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу яким визнано, що ТОВ «РИМЗ» займає антимонопольне становище на ринку послуг із захоронення побутових відходів в територіальних межах міста Херсона з часткою 100 відсотків. Також зазначено, що ТОВ «РИМЗ» було включено до розрахунку тарифу на послугу із захоронення побутових відходів завищений розмір екологічного податку.

Відповідно до п.5 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії, виконавчому комітету Херсонської міської ради зобовязано було скасувати рішення виконкому від 18.06.2013 № 165 «Про встановлення та введення в дію тарифів на послуги із захоронення побутових відходів ТОВ «РИМЗ» протягом 14 днів з дня набуття рішення законної сили».

Як встановлено матеріалами справи, у звязку з невиконанням Виконавчим комітетом Херсонської міської ради, рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.11.2013р. №103/2-рш у справі №110/2-13, адміністративною колегією ХОТВ АМК 31.03.2014р. було прийнято рішення №13-р/к, яким визнано діяння виконавчого комітету Херсонської міської ради, які полягають у невиконанні п.5 рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення від 07.11.2013р. №103/2-рш у справі №110/2-13, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.4 ст.50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді невиконання рішення органу Антимонопольного комітету України, а також зобовязано відповідача виконати пункт 5 рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення від 07.11.2013р. №103/2-рш до 01.05.2014р. (пункти 1, 2 рішення №13-р/к від 13.03.2014р.), Херсонське обласне ТВ АМК звернулось з позовною заявою до господарського суду Херсонської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2014 року по справі № 923/1087/14, залишено в силі рішення господарського суду Херсонської області від 29.08.2014 по справі № 923/1087/14, яким було зобов'язано Виконавчий комітет Херсонської міської ради виконати рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2014 р. № 13-р/к.

Однак в порушення зазначених рішень, ТОВ «РИМЗ» використовує завищений тариф та нарахував відповідачу плату за послуги відповідно до рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.06.2013 № 165 та подавав до органів місцевого самоврядування розрахунків витрат із захоронення побутових відходів без належного економічного обґрунтування.

Так, пунктом 13 постанови Кабінету міністрів України від 10.12.2008 року № 1070 передбачено, що плата за надані послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 № 1010.

Механізм формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів визначає Порядок формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 № 1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів».

До послуг належать операції поводження з побутовими відходами, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування .

Відповідно до пункту 3 Порядку, формування тарифів на послуги підприємством здійснюється відповідно до річних планів надання послуг і економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді, встановлених на підставі прогнозних індексів цін підприємства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.2 ст.31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Пунктом 3 зазначеної статті передбачено, що Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ст. 30 зазначеного закону, державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій; нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку; відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства; відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості; відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил.

Формування тарифів на послуги підприємством здійснюються відповідно до річних планів надання послуг і економічно обґрунтованих планових витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів, витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів та цін у плановому періоді, встановлених на підставі прогнозних індексів цін підприємства.

У звязку з чим, за твердженням представника апелянта, на виконання зазначених норм чинного законодавства України ТОВ «РИМЗ» було зобовязане здійснити розрахунок економно обґрунтованих витрат на послуги із захоронення побутових відходів та подати його на затвердження органу місцевого самоврядування.

Між тим, статтею 28 ЗУ «Про місцеве самоврядування» передбачено, що органи місцевого самоврядування встановлюють в порядку і межах визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Таким чином, відповідно до ст.28 вищеназваного Закону, тарифи на перероблення та захоронення побутових відходів встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Пунктом 34 постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 № 1010 передбачено, що тарифи формуються для трьох груп споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Групи споживачів визначаються на основі оцінки економічної обґрунтованості розподілу витрат між групами споживачів.

Відповідно до п. 27, розділу Розрахунок тарифів на послуги зазначеної постанови передбачено, що розрахунок тарифу включає визначення розміру економічно обґрунтованих планованих витрат підприємства на одиницю калькулювання собівартості послуги з урахуванням потреби в кожному ресурсі у натуральному виразі.

Пунктом 28 порядку передбачено, що розмір індивідуальної складової статті витрат (В J) у грошовому виразі (вартість окремого ресурсу) визначається за формулою В J = Р J х Ц J, де Р J - потреба у відповідному ресурсі в натуральному виразі; Ц J - ціна одиниці відповідного ресурсу.

Відповідно до п.29 порядку, розраховані відповідно до пункту 28 цього Порядку індивідуальні складові групуються в окремі статті витрат за формулою:

де В i - розмір окремої статті витрат у грошовому виразі; m - кількість індивідуальних складових статті витрат.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ, як виконавець послуг повинно було надати розгорнутий розрахунок наданих послуг з побутових відходів у відповідності до зазначених норм чинного законодавства та п.29 Поряду, яким передбачена формула розрахунку цих послуг, що не було зроблено товариством ні в процесі розгляду справи у суді першої інстанції ні при розгляді апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія також вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що резолютивна частина рішення господарського суду Херсонської області від 29.03.2016 року по справі № 923/123/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю РИМЗ залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від „29 березня 2016 року по справі № 923/123/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „04серпня 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Прннцевська