ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р.Справа № 923/500/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради - ОСОБА_1, довіреність № 22 від 11.01.2016;

від ПАТ «Українська залізниця» - ОСОБА_2, довіреність № 31, від 30.01.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради

на рішення Господарського суду Херсонської області від 21.06.2016

у справі № 923/500/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача ОСОБА_3 підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради

про стягнення 93 013,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з ОСОБА_3 підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради (далі КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради) 93013,64 грн, з яких: 86043,52 грн основної заборгованості та 6970,12 грн пені.

Позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.06.2014.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.06.2016 позовні вимоги задоволено, стягнуто з КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь ПАТ «Українська залізниця» 86043,52 грн основної заборгованості, 6970,12 грн. пені та 1395,20 грн. компенсації по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 21.06.2016 по справі № 923/500/16 та прийняте нове рішення, яким відмовити ПАТ «Українська залізниця» в задоволені позовних вимог.

Зокрема, КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради зазначає, що договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води у житловий будинок розірваний відповідно до листа КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради про розірвання договору від 29.04.2015.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Пироговський В.Т., Лавриненко Л.В.) від 14.07.2016 апеляційну скаргу КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.08.2016 об 11:00.

У судове засідання 02.08.2016 зявився представник позивача та представник відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.06.2014 між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, за умовами якого позивач зобовязався надавати відповідачу, як споживачу, послуги з постачання холодної води у житловий будинок за адресою: м. Херсон, вул. Паровозна, 121; а останній, зобовязався своєчасно оплачувати їх вартість щомісяця не пізніше десяти банківських днів з моменту отримання платіжних документів від позивача.

У відповідності до пункту 9.1. договору він діє з 1 червня 2014 року по 1 червня 2015 року та вважається продовженим щороку, якщо за місяць до закінчення строку його дії ні однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

На виконання умов договору позивач надавав відповідні послуги, а саме в період з червня 2014 року по 1 квітня 2016 року ним надано послуг на загальну суму 281432,72 грн., проте відповідачем сплачено лише 195389,20 грн., у звязку з чим заборгованість складає 86043,52 грн.

Із правового аналізу укладеного між сторонами договору, за своєю правовою природою зазначений договір є договором про надання послуг, а тому до правовідносин, що виникли між сторонами за цим договором слід застосовувати відповідні статті ЦК України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до п.1 ст.193 Господарського Кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 3.3. договору сторони погодилися, що за несвоєчасне внесення плати із відповідача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання

Через несвоєчасне виконання зобовязань за договором позивачем нарахована відповідачу пеня в розмірі 6970,12 грн. за період з 31.10.2015 по 24.03.2016, у звязку з чим суд зазначає, що за статтею 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Зокрема, позивачем пеня нарахована у розмірі:

2912,65 грн. за період з 31.10.2015 по 31.03.2016 (153 дні) від суми заборгованості 15792 грн.;

1999,68 грн. за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 (122 дні) від суми заборгованості 13596,91 грн.;

1331,99 грн. за період з 09.01.2016 по 31.03.2016 (83 дні) від суми заборгованості 13312,66 грн.;

197,98 грн. за період з 02.02.2016 по 11.02.2016 (10 днів) від суми заборгованості 16423,68 грн.;

7,74 грн. за період з 12.02.2016 по 12.02.2016 (1 день) від суми заборгованості 6423,68 грн.;

173,16 грн. за період з 13.02.2016 по 31.03.2016 (48 днів) від суми заборгованості 2992,57 грн.;

295,72 грн. за період з 01.03.2016 по 18.03.2016 (18 днів) від суми заборгованості 295,72 грн.;

51,2 грн. за період з 19.03.2015 по 24.03.2016 (6 днів) від суми заборгованості 7078,5 грн.;

За таких обставин, місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги щодо стягнення пені.

Колегія апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про розірвання договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води у житловий будинок відповідно до листа КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради про розірвання договору від 29.04.2015, відповідно до наступного.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630.

За п.8 вказаних правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства ( п. п. 24, 25 Правил).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 933) затверджено, зокрема, Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Типовий договір).

У пункті 32 Типового договору визначено, що договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування) на квартиру (будинок садибного типу) до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначено статтею 188 Господарського кодексу України.

За приписом частин другої-четвертої статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором;

сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду;

у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Оскільки, після направлення відповідачем пропозиції про розірвання договору від 29.04.2015, остання залишена ПАТ «Українська залізниця» без відповіді, отже відповідач мав права відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України звернутися до суду з позовом про розірвання договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 29.04.2015, проте останній не скористався таким правом.

Колегія апеляційної інстанції звертає увагу факт, що в матеріалах справи відсутні докази відключення холодної води і опломбування запірних вентилів у житловому будинку, та складання актів про відключення будинку від послуг з централізованого постачання холодної води.

Крім того, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Херсонської області від 21.06.2016 по справі № 923/500/16 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 21.06.2016 у справі № 923/500/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 04.08.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Т. Пироговський