ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 рокуСправа № 912/3692/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Балика В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/3692/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP"

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю спільного Українсько-Польського підприємства "Ай.Ті.Джі-Інвест"

2) Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватного підприємства "СпецЗовнішКомплект" та "Tech Fund Holding Inc",

про визнання недійсним рішення загальних зборів, договору застави, договору поруки, вилучення обтяження заставного майна

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 18.09.2015 б/н;

від відповідача 1 - ОСОБА_2, довіреність від 14.09.2015 б/н;

від відповідача 2 - ОСОБА_3, довіреність від 19.11.2015 № 19/3-02/150;

від 3-х осіб - участі не брали.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка з урахуванням наданих уточнень, містить вимоги про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", оформлені протоколом загальних зборів засновників товариства від 29 вересня 2011 року за № 29/09/11;

- визнання недійсним договору застави обладнання від 10 жовтня 2011 року № 11, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1557;

- вилучення обтяження майна згідно договору застави обладнання від 10 жовтня 2011 року № 11, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1557;

- визнання недійсним договору поруки від 29 листопада 2011 року № 2, укладеного між Публічним акціонерним товариства "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" та Приватним підприємством "СпецЗовнішКомплект".

Ухвалою від 28.09.2015 порушено провадження у справі за даним позовом, залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство "СпецЗовнішКомплект" та "Tech Fund Holding Inc".

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", яке оформлене протоколом від 29.09.2011 № 29/09/11 є недійсними в зв'язку з тим, що від імені позивача ТОВ "INDUSTRIAL TRADING GROUP", який є учасником вказаного Товариства, підписано не головою правління ОСОБА_5 Ягодзінські, а іншою особою, та, як наслідок, вищезазначеним рішенням зборів не було надано повноваження директору на підписання (укладання) оспорюваних договорів застави та поруки.

Відповідач 1 ТОВ "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", 30.03.2016 надав відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги позивача з урахуванням їх уточнень визнає у повному обсязі.

Відповідачем 2 ПАТ "Державний ощадний банк України", 30.03.2016 подано до Господарського суду Кіровоградської області відзив на позовну заяву від 29.03.2016 № 55/2-08/475, згідно з яким Банк позовні вимоги заперечив повністю та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Додатково, заявою від 29.03.2016 № 55/2-08/476 відповідач 2 (ПАТ "Державний ощадний банк України") просив суд в порядку частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, застосувати при вирішенні даного спору позовну давність та, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа 1 (ПП "СпецЗовнішКомплект") станом на дату розгляду справи участі повноваженого представника у судовому засіданні не забезпечила, власної позиції щодо заявленого позову суду не висловила.

Повноважним представником третьої особи 2 ("Tech Fund Holding Inc") подано до господарського суду Генеральну довіреність від 09.12.2015 на представництво інтересів "Tech Fund Holding Inc".

Заявою від 23.02.2016 повноважний представник третьої особи 2 просила суд всі документи по справі № 912/3692/15 направляти на її адресу у місті Кіровограді.

Згідно з письмовими поясненнями, поданими до суду 22.03.2016, "Tech Fund Holding Inc" проти заявлених позовних вимог не заперечує.

Ухвалою від 04.05.2016 за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" призначено у справі № 912/3692/15 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Провадження у справі № 912/3692/15 господарським судом зупинено у зв'язку з призначенням експертизи.

На вирішення судового експерта поставлено питання: 1) чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 Ягодзінські в протоколі загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" від 29.09.2011 № 29/09/11 ОСОБА_5 Ягодзінські чи іншою особою?

28.07.2016 на адресу Господарського суду Кіровоградської області надійшов висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 19.07.2016 № 8637/8638/16-32.

Ухвалою від 01.08.2016 господарським поновлено провадження у справі № 912/3692/15, розгляд справи у судовому засіданні призначено на 11.08.2016 об 11:00.

Згідно із заявою від 11.08.2016, поданою у судовому засіданні 11.08.2016, позивач, з урахуванням висновку судового експерта, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" 11.08.2016 подано до господарського суду додаткові письмові заперечення щодо пояснень позивача, наданих у попередньому судовому засіданні.

Окрім того, Банком подано до суду пояснення щодо висновків експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 912/3692/15, згідно з якими відповідач 2 наголошує, зокрема, що факт того, що підпис від імені ОСОБА_5 Ягодзінські у протоколі від 29.09.2011 № 29/09/11, виконаний не ОСОБА_5 Ягодзінські встановлено лише під час розгляду даної справи, що не усуває законності дій директора відповідача 1 у 2012-2014 роках.

Представником ПАТ "Державний ощадний банк України" 11.08.2016 надано до суду заяву про винесення окремої ухвали у даній справі в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

Представником відповідача 1 у судовому засіданні 11.08.2016 підтримано висловлену раніше позицію щодо заявленого позову.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши та оцінивши надані учасниками судового процесу доводи та міркування, господарський суд встановив такі обставини справи.

Згідно зі статтею 1 Розділу І Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-польського підприємство "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", затвердженого зборами Учасників, протокол від 14.07.2010 № 14/07-10 (у редакції, зареєстрованій 21.07.2010), учасниками Товариства виступають:

- "Tech Fund Holding Inc" 3010, 205-5th Avenue S.W. Calgary, Alberta T2P 2V7, Canada ("Текфанд Холдинг Інк" 3010, 205-5-а ОСОБА_6, м. Калгарі, провінція Альберта Т2Р 2V7, Канада);

- Товариство з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP", яке знаходиться за адресою: держава ПОЛЬЩА, воєводство МАЗОВЕЦЬКЕ, повіт ВАРШАВСЬКИЙ, гміна столичне місто ВАРШАВА, місто ВАРШАВА, вул. Мігдалова, 4, офіс 38, поштовий індекс 02-796, пошта ВАРШАВА;

- Громадянин України ОСОБА_7, що постійно мешкає за адресою: Україна, 25006, АДРЕСА_1.

Статтею 33 Розділу VI Статуту Товариства визначено, що частки учасників у статутному фонді (статутному капіталі) Товариства складають:

- ОСОБА_7 0,01575%;

- ТОВ "INDUSTRIAL TRADING GROUP" 3,42954%

- Tech Fund Holding Inc 96,55471%.

29.09.2011 відбулися збори засновників Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного українсько-польського підприємство "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" (надалі за текстом відповідач 1, ТОВ Спільне українсько-польське підприємство "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", Заставодавець, Товариство), які оформлені протоколом № 29/09/11 (надалі за текстом протокол № 29/09/11), згідно якого прийняті такі рішення:

- щодо виступу майновим та фінансовим поручителем перед ПАТ "Державний ощадний банк України" по кредитній угоді на отримання кредиту з максимальним лімітом кредитування 37 500 000,00 (тридцять сім мільйонів п'ятсот тисяч) гривень, валюта кредитування гривня та євро. Строком користування 48 місяців, з відсотковою ставкою 17% річних за частиною заборгованості в гривні та 12% річних за частиною заборгованості в євро. Цільове призначення: 1-й транш з лімітом кредитування 12 500 000 грн на закупівлю насіння соняшнику, поповнення обігових коштів; 2-й транш з лімітом кредитування 37 500 000,00 грн з урахуванням ліміту 1-ого траншу на погашення заборгованості ПП "СпецЗовнішКомплект" за Кредитним договором № 7.6-51 від 09.09.2008, укладеного з ПАТ "ПУМБ", закупівлю насіння соняшнику, поповнення обігових коштів;

- надання в іпотеку нерухомого майна: комплексу будівель і споруд, що розташований за адресою: м. Світловодськ, вул. Заводська, 4-д, договірною вартістю 21 469 000,00 грн;

- надання в заставу складського комплексу "Елеватор" та обладнання, що розташоване за адресою: м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3, договірною заставною вартістю 19 784 045,00 грн;

- виступу фінансовим поручителем перед ПАТ "Ощадбанк" за ПП "СпецЗовнішКомплект";

- оформлення протягом 60 календарних днів від дати укладення кредитного договору виплати заробітної плати з використанням платіжних карток, випущених установами AT "Ощадбанк", шляхом укладення відповідних договорів з установами Банку;

- оформлення протягом 30 календарних днів з моменту укладання відповідного договору забезпечення, страхування майна, що передане в заставу (іпотеку) Банку, за власний рахунок на користь Банку із страховою компанією, погодженою з Банком, на весь строк дії документів забезпечення, або на менший строк з послідуючим їх (договорів страхування) переукладанням до повного погашення заборгованості за кредитним договором з наданням Банку доказів щодо вчинення таких дій; забезпечення наявності страхового покриття за предметами забезпечення протягом усього строку дії Кредитного договору;

- уповноваження директора Товариства ОСОБА_8 підписати відповідну договірну базу, а саме договір іпотеки, договір застави, договір поруки, відповідний договір на виплату заробітної плати з використанням платіжних карток установ ПAT "Ощадбанк", договори страхування майна, наданого Банку в іпотеку та заставу.

Зі змісту Протоколу № 29/09/11 на зборах були присутні засновники Товариства:

1) Фізичні особи: ОСОБА_7;

2) Представники юридичних осіб:

- ТОВ "INDUSTRIAL TRADING GROUP", голова правління ОСОБА_5 Ягодзінські;

- від імені Tech Fund Holding Inc ОСОБА_7, на підставі Генеральної довіреності від 29.12.2010.

Разом з цим, позивач вказує, що про проведення 29 вересня 2011 року зборів засновників у порядку, визначеному Статутом Товариства, він не повідомлявся, за вказані у протоколі питання порядку денного не голосував, хто виконав підпис від імені позивача у такому протоколі йому не відомо.

Так, пунктами 6, 7 статті 17 Розділу ІІ Статуту Товариства визначено, що учасники (їх представники) сповіщаються директором про час, місце проведення і порядок денний Зборів учасників.

Повідомлення про скликання Зборів учасників із зазначенням порядку денного повинно бути вручено під розписку виконавчому органу кожного учасника в письмовій формі не менше, як за 30 днів до скликання Зборів.

08 грудня 2014 року відбулися надзвичайні збори учасників компанії Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP", на яких, поміж іншого, було призначено нового голову правління ОСОБА_9, ухвала від 08.12.2014 № 4 (том 1, а.с. 37-68).

З метою перевірки фінансової діяльності Товариства (відповідача 1) новий голова правління ОСОБА_9 звернувся з листом від 05.02.2015 № 1 (том 1, а.с. 17) до Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємство "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" з проханням надати: фінансові звіти ТОВ СУПП "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" за 2010-2014 р.р.; протоколи зборів учасників ТОВ СУПП "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" за 2010-2014 р.р.; усі договори купівлі-продажу, поставки та ін. на суму, що перевищує 1% статутного фонду Товариства.

Вказаний лист отримано директором Товариства 05.02.2015 особисто.

Листом від 12.02.2015 № 5/1 (том 1, а.с. 18) відповідач 1 повідомив позивача, що в 2011 році Товариством було передано в заставу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за Договором застави обладнання № 11 від 10 жовтня 2011 року складський комплекс "Елеватор" та обладнання, що розташоване за адресою: м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3, а також надано позивачеві копії фінансової звітності Товариства за 2010-2014 р.р., наявні в журналі реєстрації протоколів копії протоколів зборів учасників Товариства за 2010-2014 р.р., копії усіх значних правочинів, укладених протягом 2010-2014 р.р.

Позивач наголошує, що позивач як учасник Товариства про проведення 29 вересня 2011 року загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємство "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" не повідомлявся та підпис, виконаний на такому Протоколі від імені голови правління Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" ОСОБА_5 Ягодзінські виконано не даною особою.

Окрім того, позивач стверджує, що 29 вересня 2011 року голова правління Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" ОСОБА_5 Ягодзінські не міг брати участь у загальних зборах засновників Товариства та, відповідно, підписувати протокол таких зборів з огляду на те, що не перебував у той час на території України.

На підтвердження даної обставини позивач надав копію звернення до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23.09.2015 щодо перетинання ОСОБА_5 ц.Я. кордону України за період з 01.09.2011 по 01.11.2011 (том 1, а.с. 19).

Зі змісту відповіді Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України, направленої на електронну адресу ОСОБА_5 (том 1, а.с. 121) убачається така інформація щодо перетинання громадянином ОСОБА_10 Jagodzinski Bogusz Cezary, ІНФОРМАЦІЯ_1, державного кордону України у період з 01.09.2011 по 30.01.2012: пункт пропуску Ягодин, дата перетину 04.09.2011 16:12, напрям в'їзд; пункт пропуску Рава-Руська, дата перетину 06.09.2011 14:44, напрям виїзд.

За даних підстав позивач просить визнати недійсними рішення загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", оформлені протоколом загальних зборів засновників товариства від 29 вересня 2011 року за № 29/09/11.

Господарським судом Кіровоградської області за клопотанням позивача у справі ухвалою від 04.05.2016 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення судового експерта поставлено питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 Ягодзінські в протоколі загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" від 29.09.2011 № 29/09/11 ОСОБА_5 Ягодзінські чи іншою особою?

Провадження у справі № 912/3692/15 на період проведення такої експертизи зупинялось цією ж ухвалою.

28.07.2016 на адресу Господарського суду Кіровоградської області надійшов висновок експертів від 19.07.2016 № 8637/8638/16-32 з поставленого господарським судом питання.

Так, як убачається з п.п. 1, 2 резолютивною частини висновку, підпис від імені ОСОБА_5 Ягодзінські, що міститься у рядку "ОСОБА_5 Ягодзінські" графи "Підписи учасників:" у протоколі № 29/09/11 зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" від 29.09.2011, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів, не ОСОБА_5 Ягодзінські, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 Ягодзінські.

Приписами частини 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

При розгляді даної позовної вимоги господарським судом враховується таке.

Статтею 113 Цивільного кодексу України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Згідно з частиною 1 статті 140 Цивільного кодексу України, статтею 80 Господарського кодексу України та частиною 1 статті 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний фонд, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном.

Відповідно до статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13 передбачено, що судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону, зокрема, є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону України "Про господарські товариства").

За приписами пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13 рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України "Про господарські товариства".

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13 передбачено, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства може бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13).

Пунктом 19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства.

Статтею 61 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Згідно з вказаним вище висновком експертів встановлено, що Протокол № 29/09/11 учасником Товариства Товариством з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" в особі голови правління ОСОБА_5 Ягодзінські не підписувався, оскільки підпис від імені цією особи виконаний іншою особою.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13 встановлено, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними. Неповідомлення учасника товариства про скликання й проведення загальних зборів, на яких його виключили з учасників товариства, є безумовним порушенням прав, передбачених статтею 10 Закону України "Про господарські товариства".

В матеріалах даної справи відсутні докази повідомлення позивача у справі в порядку, встановленому Статутом Товариства та Законом України "Про господарські товариства" про проведення 29.09.2011 загальних зборів засновників Товариства.

Такі докази на вимогу господарського суду не надано і відповідачем 1 з огляду на їх відсутність, про що зазначено у відзиві на позовну заяву (том 2, а.с. 135).

Враховуючи, що господарським судом при розгляді даної справи було встановлено відсутність доказів повідомлення позивача у встановленому порядку про проведення оспорюваних ним зборів, а також з огляду на висновок судових експертів, який жодним із учасників судового процесу не оспорено, та яким підтверджується факт відсутності на зборах голови правління Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" ОСОБА_5 Ягодзінські, господарський суд дійшов висновку про те, що права позивача є порушеними та підлягають захисту.

Поряд з наведеним, господарський суд не погоджується з позицією відповідача 2 Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Так, Банком у заяві про застосування судом позовної давності при вирішенні даного спору, вказано, що позивачеві про факт проведення оспорюваних ним загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" стало відомо значно раніше, ніж вказує позивач.

Такого висновку відповідач 2 дійшов з огляду на присутність на таких зборах безпосередньо голови правління ТОВ "INDUSTRIAL TRADING GROUP" ОСОБА_5 та підписання ним протоколу зборів.

Окрім того, Банк посилається на положення пункту "г" частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства", у якому вказано, що учасники товариства, з поміж іншого, мають право одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів.

У відповідності до частини 3 статті 1 Статуту Товариства, зазначає Банк, учасники мають право одержувати інформацію про діяльність Товариства (на вимогу учасника Товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти Товариства про його діяльність, протоколи Зборів учасників та інші документи).

Відтак, відповідач 2 переконаний, що не звернення позивача до Товариства з приводу отримання інформації про діяльність цього товариства і проведення загальних зборів в 2012-2014 роках не належить до причин, які від нього не залежали і свідчили б про обмеження його дієздатності, адже у випадку належного використання своїх прав позивач міг би вчинити дії щодо вчасного захисту порушених прав.

Про наявність рішення загальних зборів засновників Товариства від 29.09.2011 позивач, на думку відповідача 2, мав і міг дізнатися до спливу трирічного строку позовної давності, оскільки мав право на ознайомлення з інформацією про діяльність Товариства.

З такою позицією Банку господарський суд не погоджується, з огляду на таке.

Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин (абзац п'ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012).

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами, визначені у главі 19 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно статті 256 Цивільного кодексу України, під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 даного Кодексу, частина перша якої пов'язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в даному випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов'язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Як встановлено господарським судом при розгляді даної справи, позивач довідався про порушення свого права на участь в управлінні Товариством лише в 2015 році після звернення нового голови правління Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ".

Водночас, господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачем 1 не надано доказів повідомлення позивача про час та місце проведення загальних зборів 29.09.2011, а підпис голови правління ТОВ "INDUSTRIAL TRADING GROUP" на протоколі зборів засновників Товариства виконано іншою особою.

Господарський суд зауважує, що чинним законодавством України періодичне ознайомлення з діяльністю товариства віднесено до прав, а не до обов'язків учасника такого господарського товариства, а його обізнаність про рішення, які приймаються вищим органом управління товариства, фактично поставлена в залежність від виконання товариством визначеного законодавством порядку скликання та проведення загальних зборів учасників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2015 у справі № 910/15706/14.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем 2 твердження про те, що позивач у справі міг або повинен бути обізнаним про рішення, прийняті загальними зборами 29.09.2011 з самого дня таких зборів.

За викладених обставин, господарський суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "INDUSTRIAL TRADING GROUP" в частині визнання недійсними рішень загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", оформлені протоколом загальних зборів засновників товариства від 29 вересня 2011 року за № 29/09/11.

Позивачем заявлено також позовні вимоги про визнання недійсними:

- договору застави обладнання від 10.10.2011 № 11, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю спільним українсько-польським підприємством "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1557;

- договору поруки від 29 листопада 2011 року № 2, укладеного між Публічним акціонерним товариства "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" та Приватним підприємством "СпецЗовнішКомплект";

- вилучення обтяження майна згідно договору застави обладнання від 10 жовтня 2011 року № 11, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1557.

Такі позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.01.2011 відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", які оформлені протоколом № 19/01/2011 (том 1, а.с. 120).

Згідно з протоколом таких зборів останніми прийнято рішення про обмеження повноважень директора Товариства (відповідача 1 у справі) щодо відчуження у будь-який спосіб майна Товариства без згоди загальних зборів Товариства відповідно до пункту 7 статті 19 Статуту Товариства.

Позивач посилається на те, що оспорювані ним договори застави та поруки суперечать вимогами статті 203 Цивільного кодексу України та вчинені директором ТОВ СУПП "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" з перевищенням повноважень, наданих йому Статутом Товариства та зборами учасників Товариства.

Пунктами 6, 7 статті 19 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польське підприємство "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" визначено, що директор, поміж іншим, без доручення діє від імені Товариства, в тому числі самостійно укладає правочини про поставку як Товариством, так і Товариству, продукції, товарів, робіт, послуг на суму, що не буде перевищувати 1% статутного фонду Товариства.

Компетенція директора може бути тимчасово обмежена рішенням Зборів учасників без внесення змін до Статуту.

При розгляді даних вимог господарський суд встановив таке.

10.10.2011 між ПАТ "Державний ощадний банк України" (Заставодержатель) та ТОВ СУПП "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" (Заставодавець) укладено Договір застави обладнання № 11 (надалі за текстом Договір застави) для забезпечення виконання зобов'язань ПП "Спецзовнішкомплект" по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним, комісій, можливих штрафних санкцій, інших платежів за Договором кредитної лінії від 07.10.2011 № 5.

Згідно умов п. 1.2. Договору застави, предметом застави є обладнання, що належить Заставодавцю на праві власності, місцезнаходження якого: м. Світловодськ, вул. П. Морозова, 3, перелік та правовстановлюючі документи на яке наведені в Додатку № 1 до Договору застави (Предмет застави).

Окрім того, 29.11.2011 між ПАТ "Державний ощадний банк України" (Кредитор), ТОВ СУПП "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" (Поручитель) та ПП "СпецЗовнішКомплект" (Позичальник) укладено договір поруки № 2 (надалі за текстом Договір поруки), за умовами якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язання за Кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

При цьому, Кредитний договір договір кредитної лінії № 5 від 07.10.2011, укладений між Кредитором та Позичальником, а також усі додаткові договори, угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання Договору поруки та можуть бути укладені після укладення Договору поруки.

Водночас, зобов'язання Позичальника, що випливають з Кредитного договору повернути Кредитору кредит у розмірі 37 500 000,00 грн у строк та на умовах, зазначений у Кредитному договорі; сплатити Кредитору проценти за користування кредитом, у розмірі та на умовах, зазначених у Кредитному договорі; сплатити Кредитору комісійні винагороди у строки та на умовах, зазначених у Кредитному договорі; сплатити на користь Кредитора штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов'язань за Кредитним договором; відшкодувати Кредитору збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені Кредитором, втрата ним грошових коштів, а також неодержані ним доходи.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на статті 203, 215 Цивільного кодексу України.

Позивач вказує на обмеження загальними зборами учасників компетенції директора Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" на укладення правочинів щодо відчуження майна Товариства, при цьому загальними зборами учасників Товариства не надавалась згода на укладення оспорюваних Договорів застави та поруки в силу недійсності рішень загальних зборів з даних питань.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсними Договору застави та Договору поруки не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

За правилами, встановленими статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, про що вказано у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (пункт 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Частина 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Статтею 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно зі статтею 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину. Відповідно роз'яснення наведено у пункті 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Визнання судом недійсним рішення загальних зборів акціонерного товариства, на підставі яких керівником цього товариства було укладено договір застави (іпотеки), не може бути підставою для визнання недійсним відповідного договору, оскільки не усуває факту законності дій керівника щодо виконання рішення загальних зборів, про що вказано Вищим господарським судом України у пункті 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Окрім того, господарський суд враховує, що згідно з пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Згідно з частиною 1 статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства.

У відповідності до частини 1 статті 20 Статуту Товариства контроль за діяльністю Товариства здійснює Ревізійна комісія, яка призначається зборами учасників на 2 роки.

Частиною 5 статті 20 Статуту Товариства встановлено, що Ревізійна комісія складає висновок по річних звітах та балансах. Без висновку Ревізійної комісії баланс Товариства затвердженню зборами учасників не підлягає. Згідно пункту (в) частини 1 статті 16 Статуту затвердження річних результатів діяльності та звітів є виключною компетенцією зборів учасників Товариства.

Отже, виходячи з наведеного, у разі погодження висновків по річних звітах та балансах Товариства позивачем, договір застави має бути відображений у цих висновках, що є схваленням укладення договору застави позивачем (в силу вимог статті 241 Цивільного кодексу України), а в іншому випадку річний баланс Товариства не був би затвердженим.

У відповідності до підпункту 3.3.4 Договору застави Заставодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту укладення такого Договору застави забезпечити страхування Предмета застави у страховій компанії.

Згідно з підпунктом 3.1.1 Договору застави Банк має право здійснювати перевірки наявності, стану, розміру, умов зберігання Предмету застави.

Пунктом 3.3.8 Договору застави передбачений обов'язок Заставодавця протягом усього строку дії цього договору надавати безперешкодний прохід представникам Банку з метою здійснення контролю за наявністю кількістю та якістю Предмета застави, надавати Банку будь-яку необхідну документацію для здійснення такого контролю.

Як вказує відповідач 2 - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", позицію якого поділяє господарський суд, підтвердженням наступного схвалення Товариством укладення Договору застави є укладання договорів, а саме: 31.10.2011 договору добровільного страхування майна № 004/009/040927/019МА, за яким застраховано Предмет застави та 04.11.2011, 02.12.2011 та 06.01.2012 здійснено внесення страхових платежів згідно умов цього Договору. У відповідності до даного Договору вигодонабувачем вказано АТ "Ощадбанк"; 30.10.2012 договору добровільного страхування майна № 004/009- 024585/019МА, за яким застраховано Предмет застави та 30.10.2012, 12.12.2012 та 05.02.2013 здійснено внесення страхових платежів згідно умов цього Договору. У відповідності до даного Договору вигодонабувачем вказано АТ "Ощадбанк"; 30.10.2013 договорудобровільного страхування майна МН/ВГ-13 № 1874-КВ-0204, за яким застраховано Предмет застави та 30.10.2013, 22.01.2014 здійснено внесення страхових платежів згідно умов цього Договору. У відповідності до даного Договору вигодонабувачем вказано АТ "Ощадбанк"; 29.04.2014 договору добровільного страхування майна № 004/009-0077077/019МА, за яким застраховано Предмет застави та 30.04.2014, 30.07.2014 здійснено внесення страхових платежів згідно умов цього Договору. У відповідності до даного Договору вигодонабувачем вказано АТ "Ощадбанк".

Окрім того, Товариством підписано двосторонні акти перевірки стану нерухомого майна, переданого в забезпечення згідно з Договором застави.

Так, відповідачем 2 - Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", зауважено, що Товариством виконувалися вказані умови Договору застави, Предмет застави безперешкодно надавався для перевірки, підтвердженням чого є двосторонні акти перевірки заставленого майна від 27.12.2011, 28.03,2012, 18.06.2012, 28.09.2012, 26.12.2012, 11.03.2013, 19.06.2013, 18.09.2013, 23.12.2013, 26.03.2014, 26.06.2014, 07.10.2014, 17.10.2014, 14.11.2014, 18.12.2014, 19.01.2015.

Копії вищезазначених документів Банком надано для долучення до матеріалів справи (том 2, а.с. 25-91).

Таким чином, оскільки відповідачем-1 були вчинені дії, спрямовані на виконання умов Договору застави, в силу вимог статті 241 Цивільного кодексу України господарський суд не вбачає підстав для визнання такого Договору недійсним.

Вказані вище обставини встановлені також рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 у справі № 910/8872/15 за позовом ТЕКФАНД ХОЛДИНГ ІНК. (TECHFUND HOLDING INC.) до відповідачів: Приватного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного підприємства "СПЕЦЗОВНІШКОМПЛЕКТ" , та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_7, про визнання недійсними рішення загальних зборів від 29.09.2011, оформлених протоколом № 29/09/11, та договору застави від 10.10.2011 № 11, яке набрало законної сили та яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Копія такого рішення наявна в матеріалах справи № 912/3692/15 (том 2, а.с. 125-133).

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позовні вимоги про вилучення обтяжень заставою майна згідно з Договором застави обладнання № 11 від 10 жовтня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1557, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю спільному українсько-польському підприємству "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" та зняття заборони відчуження майна згідно з Договором застави обладнання № 11 від 10 жовтня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1557, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю спільному українсько-польському підприємству "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" - є похідними від вимог про визнання недійсним Договору застави, відтак також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними Договорів застави та поруки господарський суд додатково зауважує таке.

У відповідності до другого абзацу частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Це положення є гарантією стабільності майнового обороту і загальноприйнятим стандартом у світовій практиці, зокрема відповідно до Першої директиви 68/151/ЄЕС Ради Європейських співтовариств від 9 березня 1968 року, що визначено пунктом 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Згідно з пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" господарським судам надано такі роз'яснення.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

За таких обставин обов'язок доведення обізнаності ПАТ "Державний ощадний банк України" про обмеження повноважень директора ТОВ СУПП "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ" на підписання правочинів про відчуження майна покладається саме на позивача у справі.

Позивачем разом з цим не надано суду допустимих та достатніх доказів того, що Банк, укладаючи Договір поруки, був повідомлений про такі обмеження, як і не надано доказів вміщення відомостей про обмеження у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на дату укладення Договорів застави та поруки.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Окрім того, Вищим господарським судом України у постанові Пленуму від 29.05.2013 № 11 вказано, що якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Дійсно, укладені Договір поруки та застави містять посилання на їх підписання Заставодавцем/Поручителем в особі директора, який діє на підставі Статуту.

Водночас, рішенням від 19.01.2011 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", які оформлені протоколом № 19/01/2011, обмежено повноваження директора Товариства (відповідача 1 у справі) щодо відчуження у будь-який спосіб майна Товариства без згоди загальних зборів Товариства відповідно до пункту 7 статті 19 Статуту Товариства.

Згідно з вказаним пунктом 7 статті 19 Статуту визначено, що компетенція директора може бути обмежена рішенням зборів учасників без внесення змін до Статуту.

Відтак, суд дійшов висновку, що обізнаність Банку із Статутом Товариства станом на дату укладення Договору поруки та Договору застави не може свідчити про обізнаність Банку з обмеженнями повноважень директора Товариства, оскільки відповідні зміни до Статуту у зв'язку з такими обмеженнями не вносились.

Протилежного позивачем господарському суду не доведено.

За таких обставин, визнання недійсними рішень загальних зборів засновників ТОВ СУПП "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", оформлених протоколом 29.09.2011 № 29/09/11 з наведених у даному рішенні підстав у свою чергу не може бути єдиною підставою для визнання недійсними оспорюваних Договорів застави та поруки.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог про визнання недійсними Договорів застави та поруки, а також про вилучення обтяження майна згідно Договору застави, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

За правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача 1 Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-польське підприємство "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", покладаються судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1378,00 грн. В решті судові витрати покладаються на позивача.

Питання розподілу судових витрат, понесених позивачем на оплату судової експертизи у даній справі, буде вирішено господарським судом у випадку надання позивачем відповідних доказів оплати такої експертизи шляхом прийняття додаткового рішення.

Заява ПАТ "Державний ощадний банк України" від 11.08.2016 про винесення окремої ухвали у даній справі в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України господарським судом відхиляється, оскільки згідно з приписами вищевказаної процесуальної норми на господарський суд не покладено обов'язок щодо винесення окремої ухвали за заявою сторони у справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "АЙ.ТІ.ДЖІ-ІНВЕСТ", оформлене протоколом загальних зборів засновників товариства від 29 вересня 2011 року за № 29/09/11.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю спільного Українсько-Польського підприємства "Ай.Ті.Джі-Інвест" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3, ідентифікаційний код 34461503) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "NDUSTRIAL TRADING GROUP" (Польща, воєводство Мазовецьке, повіт Варшавський, гміна столичне місто Варшава, вул. Мігдалова, 4, офіс 38, індекс 02-796, KRS НОМЕР_1) 1378,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 16.08.2016.

Суддя В.М. Балик