ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.08.2016 Справа № 905/1965/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» м. Селидове, Донецька область

про стягнення 21865,00грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,м. Дніпропетровськ звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» м. Селидове, Донецька область про стягнення 21865,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на копію накладної №50511435 , копію комерційного акту РА№006338/13 від 12.12.2015р., копію витягу з тенічного паспорту вагів, копію акту загальної форми №2994/Ваги від 11.12.2015р., копію протоколу зважування вагону, копію виписки з книги зважувань та перевірки у кількості вантажів у вагонах.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.06.2016 р. було порушено провадження по справі № 905/1965/16.

19.07.2016р. р. відповідач, через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву.

01.08.2016р. позивач через канцелярію суду надав письмові пояснення по справі.

03.08.2016р відповідач, через канцелярію суду надав клопотання про зменшення розміру штрафу.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015р. зі станції Кривий Торець Донецької залізниця Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (далі-відповідач) здійснило відправлення вагону №65501264, згідно накладної №50511435 на станцію Чаплино Придніпровської залізниці, надалі вагон було переадресовано на станцію Дніпропетровськ Придніпровської залізниці.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ- Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. Даний факт було засвідчено актом загальної форми №2994/4 ваги від 11.12.2015р.

По прибутті вагону на станцію Дніпропетровськ Придніпровської залізниці, при комісійній видачі вагону було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт РА№006338/13 від 12.12.2015р.

Відповідно до комерційного акту, при прибутті поїзду та зважуванні вищевказаного вагону виявлена різниця у дійсній вазі зазначеній відповідачем у накладній. В накладній маса вантажу:у вагоні №65501264 складає нетто 60200кг., в комерційному акті-брутто 81900 кг., нетто 58200кг., тара 23700кг., різниця проти накладної в сторону зменшення складає 2000кг. Вантаж - вугілля камяне, навантаження у вагоні по всій площі вагону рівномірне, марковане вапном, вагон технічно справний, люка справні, прилягали щільно, течі вагону не було.

Вартість перевезення складає 4373,00 грн.

З огляду на назначене позивач просить стягнути суму штрафу у розмірі 21865,00грн.

Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Вимогами ст.122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

03.08.2016 р. відповідачем через канцелярію суду було надано клопотання про зменшення суми стягуваних штрафних санкцій до 0,5 розміру провізної плати.

Відповідно до ч.1 ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2 ст.233 ГК України).

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п.3 ст.83 ГПК України передбачено право суду зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Отже, суд задовольняє частково клопотання відповідача про зменшення суми стягуваних штрафних санкцій до 1 розміру провізної плати.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вимог передбачених, ч.3 ст. 551, ст. 908, Цивільного кодексу України, ст. 233, Господарського кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст. ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного «Українська залізниця» м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс», м. Селидове про стягнення штрафу у розмірі 21865,00 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Миру, буд. 34, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 4373,00 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 03.08.2016 р. Повне рішення складено 05.08.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев