ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа № 925/822/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Бережинка, вул. Гагаріна, 108 (поштова адреса: м. Кіровоград, вул. Автолюбителів, 9-а)

до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Транспортна,33

про стягнення 314169,94 грн. заборгованості санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за нот. посвідченою довіреністю;

від відповідача: участі не брав.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з вимогою стягнення з відповідача 314169,94 грн. заборгованості та санкцій за договором поставки від 22.01.2015р. №37. Представник позивача вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Вказав на повне належне виконання договору позивачем та ухилення відповідача від виконання зобовязання.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, свого представника в засідання суду не направив. Надав до суду відзив на позов та заперечує позовні вимоги в частині нарахування санкції та інфляційних. Просить відкласти розгляду справи.

Суд ухвалив, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхилити за необґрунтованістю.

Незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності відповідачем відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

22.01.2015р. між публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» (Покупцем Відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Продавець Позивач по справі), який діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію, було укладено договір поставки №37 (далі Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується передати у встановлені Договором строки вироби з гофрокартону (надалі товар), а Покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами Договору. Поставка товару здійснюється за домовленістю сторін згідно видаткових супровідних накладних на умовах DDU склад покупця розділ 3 договору (а.с. 22).

Відповідно до п. 9.1 Договору даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015р.

Відповідно до п. 5.2. Договору сума договору складається з вартості товару згідно всіх накладних по договору.

На виконання умов Договору Продавець згідно видаткових накладних передав товар Покупцю на загальну суму 255361,36 грн.:

1) Видаткова накладна №000003763 від 12.12.2015р. (рахунок-фактура №-000003636 від 12.12.2015р.) на суму 23815,76 грн. (а.с. 25);

2) Видаткова накладна №000003764 від 13.12.2015р. (рахунок-фактура №-000003637 від 13.12.2015р.) на суму 31991,70 грн. (а.с. 26);

3) Видаткова накладна №000003815 від 16.12.2015р. (рахунок-фактура №-000003688 від 16.12.2015р.) на суму 18293,76 грн. (а.с. 27);

4) Видаткова накладна №000003862 від 21.12.2015р. (рахунок-фактура №-000003732 від 21.12.2015р.) на суму 10185 грн. (а.с. 28);

5) Видаткова накладна №000003863 від 21.12.2015р. (рахунок-фактура №- 000003733 від 21.12.2015р.) на суму 21459,20 грн. (а.с. 29);

6) Видаткова накладна №000000118 від 21.01.2016р. (рахунок-фактура №-000000117 від 21.01.2016р.) на суму 5101,95 грн. (а.с. 30);

7) Видаткова накладна №000000120 від 22.01.2016р. (рахунок-фактура №-000000119 від 22.01.2016р.) на суму 79953,85 грн. (а.с. 31);

8) Видаткова накладна №000000130 від 22.01.2016р. (рахунок-фактура №-000000129 від 22.01.2016р.) на суму 6723,20 грн. (а.с. 32);

9) Видаткова накладна №000000177 від 27.01.2016р. (рахунок-фактура №-000000180 від 27.01.2016р.) на суму 15064,72 грн. (а.с. 33);

10) Видаткова накладна №000000201 від 29.01.2016р. (рахунок-фактура №-000000201 від 29.01.2016р.) на суму 11742,22 грн. (а.с. 34);

11) Видаткова накладна №000000265 від 05.02.2016р. (рахунок-фактура №-000000261 від 05.02.2016р.) на суму 5540 грн. (а.с. 35);

12) Видаткова накладна №000000323 від 10.02.2016р. (рахунок-фактура №-000000315 від 10.02.2016р.) на суму 11400 грн. (а.с. 36);

13) Видаткова накладна №000000419 від 18.02.2016р. (рахунок-фактура №-000000409 від 18.02.2016р.) на суму 14090 грн. (а.с. 37).

Отримання товару не оспорюється відповідачем.

Оформлено та подано також товарно-транспортну накладну №000000120 від 22.01.2016р. (а.с. 38-39).

Обовязок оплати отриманого товару виник у відповідача на 31 день з моменту передачі йому товару з рахунками-фактурами. Покупець не здійснив оплату товару. Станом на 20.07.2016р. Покупець заборгував за поставлений товар Продавцю 255361,36 грн. основного боргу, а також неустойку та інфляційні збитки.

Невиконання Покупцем взятих на себе зобовязань стало підставою для звернення Продавця до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Відповідач вимоги заперечив письмово, доказів погашення боргу не подав. Доказів погашення однорідних вимог сторонами не подано.

На запитання головуючого представник позивача заявив:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір поставки від 22.01.2015р. №37 є різновидом договору купівлі-продажу і відповідає вимогам гл. 54 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки від 22.01.2015р. №37 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Сторони домовилися про продаж-придбання виробів з гофрокартону (а.с. 22-24).

Постачання товару здійснено окремими партіями, згідно видаткових накладних.

Позивач за період з 12.12.2015р. до 18.02.2016р. передав, а Відповідач прийняв товар вироби з гофрокартону на загальну суму 255361,36 (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними та підписами відповідача про отримання, та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідачем основний борг 255361,36 грн. не сплачено, що є предметом спору.

Факт наявності заборгованості підтверджується Договором, копіями видаткових накладних. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар вироби з гофрокартону, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 5.3. Договору протягом 31 календарного дня з дня поставки товару.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав, борг не сплатив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 255361,36 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2. Договору при простроченні строків виконання зобов'язань за Договором, Покупець зобов'язується, сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідачем не були дотримані строки оплати за поставлений товар згідно Договору, що є підставою для застосування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до п. 7.2 Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу:

44050,54 грн. пені за несвоєчасне погашення боргу з врахуванням періодів прострочення з 31.01.2016р. до 19.07.2016р. з урахуванням строків належної оплати та партій постачання товару.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку прострочення оплати партії поставки, облікової ставки НБУ за період прострочення. Розрахунок вимоги виконано вірно. Суд враховує положення п. 6 ст. 232 ГК України.

Належить стягнути 44050,54 грн. пені на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 3343 грн. 3% річних за період прострочення 31 січня 2015р. - 19 липня 2016р. (а.с. 6-7) з урахуванням партій постачання, часткової оплати, та 11415,04 грн. інфляційних за період 13.01.2016р.-19.07.2016р. (а.с. 7) - які просить стягнути з відповідача. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги не перевищує суми можливого стягнення розміру інфляційних збитків та 3% річних з простроченої суми за спірний період. 11415,04 грн. інфляційних збитків та 3343 грн. - 3% річних підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості погашення боргу.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить суд повернути йому надмірно сплачений судовий збір за платіжним дорученням від 12.07.2016р. №7314 в сумі 32,95 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 4712,55 грн. судового збору. Повернути Позивачу з бюджету надмірно сплачений судовий збір в сумі 32,95 грн. Оригінал платіжного доручення №7314 від 12.07.2016р. залишити в справі.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Транспортна,33, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Бережинка, вул. Гагаріна, 108 (поштова адреса: м. Кіровоград, вул. Автолюбителів, 9-а), ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, номер рахунку в банку невідомий

255361,36 грн. основного боргу, 44050,54 грн. пені, 11415,04 грн. інфляційних, 3343 грн. 3% річних та 4712,55 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Бережинка, вул. Гагаріна, 108 (поштова адреса: м. Кіровоград, вул. Автолюбителів, 9-а), ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків 275500283) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 32,95 грн. (тридцять дві гривні 95 коп.), внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачений по платіжному дорученню №7314 від 12.07.2016р. Оригінал платіжного доручення залишається в справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 08.08.2016р.

Суддя Г.М. Скиба