ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" серпня 2016 р.Справа № 922/2319/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Хечанян Г.В.

розглянувши справу

за позовом Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району, м. Чугуїв
до Управління агропромислового розвитку Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, м. Чугуїв
про стягнення 25216,18 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року до господарського суду з позовом до Управління агропромислового розвитку Чугуївської райдержадміністрації Харківської області (далі - відповідач) звернулась Комунальна установа по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району Харківської області (далі - позивач). У позові останній просить суд стягнути з відповідача 35216,18 грн. заборгованості за комунальні послуги згідно рахунків. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 18.07.2016 року було порушено провадження по справі та її розгляд призначений на 09.08.2016 року о 10:15 год.

Представники сторін правом на участь у судовому засіданні не скористалися, причину неявки не повідомили, витребуваних судом документів не надали. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресами, вказаними у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

15.07.2016 року до суду від позивача надійшла заява, в якій він просить суд залишити вказаний позов без розгляду.

Суд, дослідивши подану заяву, долучає її до матеріалів справи та відмовляє в її задоволенні, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачена можливість залишення позову без розгляду за клопотанням або заявою сторони.

Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначено одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ухвалою суду від 18.07.2016 року господарський суд зобов'язав позивача надати документи, необхідні для повного та всебічного розгляду справи, зокрема: письмове нормативно-правове обґрунтування позовних вимог; листування, повязане із укладанням, виконанням, зміною чи розірванням спірного договору; докази виконання/невиконання спірного договору; розрахунок суми позову та оригінали документів, копії яких додані в обґрунтування позовних вимог (в судове засіданні для огляду).

Проте вищезазначені вимоги суду позивачем не виконано, причини не виконання суду не повідомлені.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, враховуючи не надання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, що необхідні для вирішення спору та неявку позивача у судові засідання, суд вважає доцільним залишити позов без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому, суд не вбачає можливим ухвалити рішення у справі з наданих до неї документів виходячи з наступного.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно п. п. 2, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи витребуваних судом доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як задоволення позовних вимог так і відмови в задоволенні цих вимог, адже останнє означатиме підтвердження в судовому порядку припущення про законність дій чи бездіяльності учасників судового процесу, без достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, враховуючи відсутність витребуваних у позивача документів та відсутність пояснень представника позивача щодо питань, котрі виникли у суду з приводу обставин справи, що унеможливлює всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи, суд залишає даний позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, п. 4 ст. 65, п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про залишення позову без розгляду - відмовити.

Позов залишити без розгляду.

Суддя ОСОБА_1