ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

від 03.08.2016 року справа № 905/2035/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Предка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви

за позовом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Променергоінжиніринг

м. Лиман Донецької області

про стягнення 538355,28 грн.

за участі уповноважених сторін:

від військової прокуратури сил АТО Харківського гарнізону ОСОБА_2

від позивача ОСОБА_3 довіреність від 30.12.2015 року,

від відповідача не явився.

СУТЬ СПОРУ:

17.06.2016р. військова прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі позивача звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 551750,80 грн. Скористувавшись своїм законним правом позивач заявою № 157/960 від 29.07.2016 року зменшив заявлену до стягнення суму до 538 355,28 грн., яка складається із:

- суми основного боргу у розмірі 296 640,00 грн.,

- 3% річних у розмірі 14726,35 грн.,

- інфляційних втрат у розмірі 226 988,93 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 510-062 від 25 травня 2012 року в частині розрахунків за поставлену продукцію, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку просить стягнути із застосованням ст. 625 Цивільного кодексу України. Просить суд накласти арешт на грошові кошти та майно відповідача в межах заборгованості з метою забезпечення позову.

На підтвердження своїх вимог прокурором предявлено копію вказаного договору, податкової накладної, товарно-транспортної накладної, рахунок-фактури, довіреності на представника отримувача продукції за договором.

Військова прокуратура надала суду пояснення щодо визначення, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтував необхідність їх захисту, а також вказав орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Представник сторони, в інтересах якої заявлений позов підтримав вимоги прокурора, вважаючи їх доведеними і обґрунтованими, факт поставки двох тракторів відповідачу і їх несплати відповідачем доказаними.

Представник відповідача не скористався своїм законним правом на участь в судовому засіданні для захисту своїх прав, про час і місце якого був належним чином повідомлений за адресами, вказаними у позовної заяві і як місцезнаходження юридичної сторони (відповідача), зазначеному в ЄДРПОУ в містах Краматорська і Лимана.

Господарський суд, вивчивши всі матеріали документів, які предявленні представником позивача, вважає їх достатніми для вирішення спору по суті без явки представника відповідача і відсутності відзиву на позов відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіряючи надані позивачем документи до позовної заяви, якими він обґрунтовує позовні вимоги, заслухавши пояснення представника військової прокуратури і позивача, встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам, суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача суми заборгованості за отримані ним за договором поставки № 510-062 від 25 травня 2012 року два трактори, а також застосування ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

У позовній заяві прокурор самостійно визначив, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтував необхідність їх захисту, а також вказав орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурор довів, що позивач - Державне підприємство Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1 засновано на державній власності і підпорядковано Державному космічному агентству України, яке в свою чергу є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері космічної діяльності, а несвоєчасне виконання чи невиконання укладених договорів позивача впливає на загальний фінансовий стан: сплати податків, загальнообовязкових платежів, своєчасної сплати працівникам підприємства заробітної плати, що несе загрозу неспроможності підприємства через матеріальний стан здійснювати стратегічну функцію, покладену на нього Державним космічним агентством України.

Оскільки підставою позову є договір, суд надає йому правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

При дослідженні тексту договору господарським судом встановлено, що за підписаним керівниками підприємств договором поставки № 510 від 25.05.2012 р. продавець (позивач) передає, а покупець (відповідач) приймає та сплачує товар на умовах та у порядку, визначеним даним договором.

Трактори ЮМЗ-8040.2 9) ціною 114700,00грн. (без ПДВ) і ЮМЗ-8040.2н.к. 4) ціною 132500,00 (без ПДВ) продаються на умовах сплати на протязі 5-ти банківських днів з моменту виставлення рахунку продавцем (п.3.2).

Передача тракторів здійснюється на умовах «Франко-завод» місто Дніпропетровськ (п.4.1) з моменту підписання договору і отримання на свій рахунок 100% вартості продукції (п.4.3). Разом з поставленим товаром постачальник зобовязується передати покупцю супровідні документи, передбачені п. 4.2.

Строк договору встановлений сторонами до 31.12.2012 року. Всі доповнення до цього договору повинні бути викладені сторонами в письмовій формі, підписані уповноваженими на те представниками сторін (п.11.3-11.4).

Враховуючи, що договір має всі істотні умови для даного виду, він вважається судом укладеним.

За своїм змістом та правовою природою договір № 510-062 від 25.05.2012 р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з умов договору ( п.4.3) постачальник повинен був виставити покупцю рахунок для сплати, отримати 100 % вартість тракторів, і тільки потім здійснити поставку.

Постачальник виставив для оплати рахунок-фактуру № 202008 від 25.05.2012 року на суму 296640,00грн. за два трактори.

Представнику відповідача видана довіреність № 28 від 28.05.2012 року для отримання від позивача тракторів.

Оскільки в тексті виданої довіреності на отримання представником відповідача тракторів є посилання на номер виставленого позивачем рахунку-фактури, суд вважає доведеним факт отримання рахунку відповідачем.

Виставлений позивачем рахунок відповідачем не сплачений.

Відповідач листом № 2805/3 від 28.05.2012 року надіслав заяву позивачеві, в якої просив відвантажити два трактори з відстрочкою платежу 60 банківських днів. Як вбачається з пояснень позивача від 29.07.2016р. № 157/960 з вимогою відповідача щодо перенесення строку оплати на 60 банківських днів він погодився.

На виконання договору позивач 31.05.2012 року передав відповідачу у відповідності з товарно-транспортною накладною № 10017 два трактори на суму 296 640,00 грн., які були прийняті представником відповідача без будь-яких заперечень.

Відповідач не сплатив товар у строк, зазначений листом № 2805/3 від 28.05.2012р. протягом 60 банківських днів після отримання товару.

Листом № 120213/1 від 02.12.2013 року відповідач просив відстрочити виконання грошового зобовязання до 31.12.2013 року, тобто до закінчення строку дії договору, але і в цей строк теж не було виконано грошове зобовязання.

Оскільки доведені факт поставки і приймання товару, несплати його, господарський суд, виходячи з вимог пункту першого ст. 692 Цивільного кодексу України, за яким покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, задовольняє вимогу прокурора про стягнення з відповідача вартості переданих тракторів в сумі 296 640,00грн.

2. За прострочку виконання грошового зобовязання позивач вимагає з винної сторони сплати інфляційних втрат за період з січня 2014 року по вересень 2015 року в сумі 296 640,00 грн. і 3% річних за період з 01.01.2014 року по 28.08.2015 року в сумі 14 726,35 грн.

Розглянувши ці вимоги і підстави для застосування ст.625 ЦК України, господарський суд вирішив наступне.

З урахуванням приписів статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Як вбачається з вище визначеного, договором сторони встановили зобовязання покупця сплатити товар на протязі 5-ти банківських днів з моменту виставлення рахунку (п.3.2).

Вимоги позивачем щодо виставлення рахунку-фактури № 202008 від 25 травня 2012 року для оплати за трактори виконанні у повному обсязі. Цей факт підтверджується зазначенням головним бухгалтером у довіреності № 28 від 28.05.2012р. як підстава для отримання товару довіреною особою. За цією довіреністю отриманий товар ( 2 трактори) відповідно до товарно-транспортної накладної № 10017 від 30 травня 2012 року.

Вирішуючи питання щодо визначення строку, з якого починається прострочення грошового зобовязання, господарський суд виходить з наступного:

Зміна умов господарського договору передбачена статтею 188 Господарського кодексу України, яка вказує на те, що зміна договору повинно здійснюватися в тій же формі, в якому був укладений договір, якщо інше не встановлено договором або законом..

Господарський договір може бути змінений за вимогою заінтересованої сторони у звязку з зміною обставин в судовому порядку.

Господарським судом приймається до уваги, що позивач застосував норму ст. 625 ЦК України, з дати закінчення строку дії договору, тобто з 1січня 2014 року, що є його правом і відповідає діючому законодавству.

Доведено, що покупець не здійснив сплату виставленого позивачем рахунку а ні у визначений договором строк, а ні у зазначений ним самим строк, а ні у строк дії договору.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони він відповідальності за порушення конкретних договірних зобовязань (п.7 ст. 180 ГК України).

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а його законним правом.

Господарський суд, провівши власний розрахунок, вважає доведеними підстави для застосування ст. 625 ЦК України до боржника, який прострочив грошові зобовязання, а тому вимогу позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з січня 2014 року по вересень 2015 року задовольняє частково в сумі 215 217,97 грн. і 3 % річних нарахованих за період з 01.01.2014 року по 28.08.2015 року в сумі 14726,00 грн. в повному обсязі.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, позов задоволений частково, судові витрати покладаються на сторін пропорційно стягнутій сумі відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.ст. 75, 33, 34, 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, заявлені в інтересах держави в особі Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Променергоінжиніринг м. Красний Лиман Донецької області 551750,80 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Променергоінжиніринг, , Донецька область, 84402, м. Лиман, м-н Заводський, буд. 111 на користь Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1, , м. Дніпропетровськ 49047, вул. Криворізька,1 основну заборгованість в сумі 296640,00грн. (двісті девяносто шість тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок), 3% річних в сумі 14726,35 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять шість гривень, 35 копійок), інфляційні втрати в сумі 215 217, 97 грн. (двісті пятнадцять тисяч двісті сімнадцять гривень 97 копійок), 7898,76 грн. судового збору.

В решті заявленого відмовити за недоведеністю підстав.

Наказ буде направлений стягувачу після вступу в законну силу рішення.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до апеляційної інстанції у строки, визначені статтею 85 Господарського процесуального кодексу України через місцевий господарський суд.

Суддя С.Ю. Гринько