УХВАЛА

08.08.2016Справа № 910/10617/16

За позовомПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"
ДоДочірнього підприємства "Мілкіленд - Україна" (відповідач -1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" (відповідач -2)
Простягнення 11 450 459, 64 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Цурка Н.О. по дов. № 04 від 11.01.2016

Від відповідача -1: Логінов К.Е. - по дов. №86/16 від 05.07.2016р.

Від відповідача-2: не з'явились

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про стягнення солідарно з Дочірнього підприємства "Мілкіленд - Україна" (відповідач -1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" (відповідач -2) 11450 459,64 грн., із яких: 8 850 000 грн. заборгованість по кредиту, 305 311, 47 грн. заборгованість по процентам, 2 179 852,12 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 115 296,04 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/10617/16, розгляд справи призначено на 06.07.2016.

Відповідачі письмових відзивів на позов не подали, вимоги ухвали Господарського суду про порушення провадження у справі від 08.06.2016 не виконали.

06.07.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача -1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване тим, що відповідач надав довіреність представнику на ведення справи тільки 05.07.2016р., а тому представник не мав можливості ознайомитися з матеріалами справи та надати письмовий відзив на позов.

Представник позивача при вирішенні даного клопотання поклався на розсуд суду.

Від відповідача -2 заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

У зв'язку з тим, що представники відповідача-2 в судове засідання не з'явилися, відповідачі вимог суду не виконали та враховуючи клопотання представника відповідача -1, суд відклав справи на 27.07.2016.

26.07.2016 від відповідача-1 надійшло клопотання про долучення документів, наданих на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Також, 26.07.2016 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-1 просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, та заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У судовому засіданні 27.07.2016. представник відповідача-1 підтримав подані ним 26.07.2016 клопотання про витребування доказів, відповідно до яких просив суд витребувати у позивача:

- розрахункові документи, якими підтверджується надання окремих траншів кредиту Дочірньому підприємству "Мілкіленд-Україна" в межах відновлювальної кредитної лінії, відкритої згідно кредитного договору №11-К/13-У1Р від 23.08.2013р., за 05.09.2013р. в сумі 20 000 000 грн, за 11.09.2013р. в сумі 20 000 000 грн, за 11.10.2013р. в сумі 20 000 000 грн, за 11.11.2013 р. в сумі 20 000 000 грн та за 11.12.2013 р. в сумі 20 000 000 грн;

- паперові копії електронних документів, на підставі яких було здійснено зарахування коштів на всі рахунки в усіх валютах, відкриті Дочірнім підприємством "Мілкіленд-Україна" в Публічному акціонерному товаристві акціонерний банк "Укргазбанк" (код банку 320478) за період з 01.07.2014р. по 30.09.2015р. та/або виписки про операції із зарахування коштів, здійснені за цими рахунками у цей період.

У зв'язку з тим, що витребувані докази необхідні для вирішення спору по суті, суд, відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про задоволення клопотання про витребування доказів.

Також представником відповідача-1 підтримано подане ним клопотання про об'єднання в одне провадження даної справи та справи № 910/12715/16 за позовом Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" про визнання недійсним кредитного договору № 11-К/13-VIP від 23.08.2013.

Відповідно до ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні (п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що справа № 910/12715/16 перебуває у провадженні судді Чинчин О.В., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про об'єднання даної справи та справи № 910/12715/16 в одне провадження.

Представник позивача в дане судове засідання не з'явився, однак від позивача через загальний відділ Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання представника.

Представник відповідача-2 в судове засідання 27.07.2016 не з'явився, заяв та клопотань від віповідача-2 не надходило.

У зв'язку з тим, що представники позивача та відповідача-2 в судове засідання не з'явилися, а також у зв'язку з необхідністю витребування доказів та враховуючи клопотання представника позивача, суд відклав розгляд справи а 08.08.2016.

05.08.2016 представником позивача через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти на рахунках відповідача, які переховані у дані заяві, а також будіь-яких інших рахунках, які будуть виявлені, в межах суми 11 450 459,64 грн. ціни позову та судового збору в сумі 171 756,84 грн.

В обґрунтування зазначеної заяви, позивач зазначає, що відповідач неодноразово звертався до позивача з листами про реструктуризацію наявної кредитної заборгованості за кредитним договором № 11-К/13-VIP від 23.08.2013, що, як зазначає позивач, підтверджує визнання відповідачем правомірність і дійсність кредитного договору. Крім того, з відповідача та Компанії «Мілкіленд Н.В.» на користь ПАТ «Банк Форму» рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/084/14 стягнуто заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 2 403 750 доларів США, що в гривневому еквівалентів складає 32 127 161,98 грн.

Зважаючи на викладене, з метою запобігання порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та забезпечення можливості виконання рішення суду, представник позивача у судовому засіданні 08.08.2016 підтримав подану ним заяву.

Представник відповідача-1 проти задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову заперечував.

Суд, розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, не знаходить підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Одним із способів забезпечення позову, визначений ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, є накладання арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.11. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на наявність судових рішень про стягнення з відповідача коштів чи на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що припущення позивача про те, що наявність судового рішення у справі № 910/19084/14 може в майбутньому сплинути на виконання рішення суду в даній справі не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення відповідачем дій, спрямованих на змешення або зникнення коштів з рахунків останнього.

Таким чином, останнім не доведено, що грошові кошти, які є у відповідача і розміщені на рахунка у фінансових установах та установах банку, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, а тому заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При цьому судом враховано, що вільне розпорядження відповідачем належними йому грошовими коштами свідчить про те, що відповідач може вільно здійснювати свою господарську діяльність, а не про ухиляння її в майбутньому від виконання рішення суду.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвокати та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення ст. 49 ГПК України та Закону України "Про судовий збір", так як заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 689,00 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Укргазбанк" в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суддя Т. Ю. Трофименко