РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016Справа №910/12754/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Талісман Страхування"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 43166,09 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Лазор А.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: Мандрикін Я.В. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Талісман Страхування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 43166,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі Договору добровільного страхування транспортних ризиків №3794.01.15 від 28.09.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплатив страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 порушено провадження у справі №910/12754/16, розгляд справи призначено на 01.08.2016. Зобов'язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати інформацію щодо полісу №АІ/7858405.

26.07.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

Представник позивача у судовому засіданні 01.08.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

У свою чергу, представник відповідача в засіданні господарського суду проти позову заперечив та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до звіту №374 від 21.12.2015 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 24714,25 грн. А тому, на думку відповідача, страхове відшкодування повинно розраховуватись на підставі звіту.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 01.08.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.09.2015 між ОСОБА_3 (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Талісман Страхування" (страховик) укладено Договір добровільного страхування транспортних ризиків №3794.01.15 (далі - договір добровільного страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься зокрема ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Пунктом 7 частини А договору передбачено страхування без урахування зносу; визначення розміру збитку - СТО страхувальника.

Строк дії договору встановлено з 29.09.2015 по 29.09.2016 (п. 14 частини А договору добровільного страхування).

Пунктом 10.2. частини Б договору добровільного страхування сторони погодили, що визначення розміру збитку (Зб) здійснюється на підставі:

- рахунку офіційного виконавця ремонтних робіт письмово узгодженого з Талісман Страхування, якщо це передбачено п. 7 частини А цього договору, або

- рахунку виконавця ремонтних робіт, запропонованого Талісман Страхування, або

- експертного (автотоварознавчого) дослідження, або калькуляції, що складена Талісман Страхування, або

- мирової угоди між Талісман Страхування та страхувальником.

Як вбачається з п. 10.5 частини Б договору №3794.01.15 від 28.09.2015 розмір збитку (Зб) при пошкодженні визначається: Зб = (Вр + Вм + (Вд - З)) х Кпр, де Вр - вартість ремонтно-відновлювальних робіт: Вм - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Вд - вартість нових складників (деталей), що підлягають заміні під час ремонту; З - знос деталей транспортного засобу. Якщо п. 7 частини А цього договору передбачено страхування без урахування зносу, то розмір зносу дорівнює 0%; Кпр - коефіцієнт пропорційності визначається у відсотках, як відношення розміру страхової суми ТЗ та ДО на момент укладення цього договору до загальної ринкової вартості на момент настання страхового випадку при пошкодженні застрахованого ТЗ складає більше 90%, то КПР = 100%.

14.12.2015 близько 10 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Тульчинська, 9, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_2, виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надав дорогу автомобілю «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого відбулось зіткнення обох автомобілів, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 15.01.2016 у справі №758/14929/15-н встановлено порушення ОСОБА_4 вимог п. 10.2. Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

14.12.2015 власник застрахованого автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача із заявою/повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив виплатити страхове відшкодування.

Згідно з рахунком №00093-15/12/18 від 18.12.2015, виставленим власнику застрахованого транспортного засобу станцією техобслуговування (далі - СТО) ФОП ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 43166,09 грн. з ПДВ.

При цьому відповідно до Звіту №374 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного 21.12.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна» (оцінювач ОСОБА_6, свідоцтво НОМЕР_3 від 25.12.2004), ринкова вартість КТЗ - 157389,05 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ - 47108,80 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу внаслідок пошкоджень - 24714,25 грн.

З урахуванням умов Договору добровільного страхування транспортних ризиків №3794.01.15 від 28.09.2015, позивач склав страховий акт №15010101 від 22.12.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 43166,09 грн.

На підставі складеного страхового акту №15010101 від 22.12.2015 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Талісман Страхування", виконуючи свої зобов'язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 43166,09 грн. на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №1 від 25.12.2015.

Позивач звертався до відповідача (як особи, відповідальної за завданий збиток) з заявами №РТ/3794/16/5 від 26.02.2016 та №117/24431/UA від 20.05.2016, в яких просив компенсувати виплачену суму страхового відшкодування.

Втім, вказані вимоги залишились без задоволення відповідачем, у зв'язку з чим ПрАТ "СК "Талісман Страхування" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» страхового відшкодування в розмірі 43166,09 грн.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З урахуванням наведеного, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман Страхування» виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування (шляхом перерахування на СТО), отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ОСОБА_4 та знаходився під його керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_4 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як власником транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника автомобіля марки «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7858405, який діяв станом на день ДТП.

Полісом АІ/7858405 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

За умовами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Проте, здійснення ПрАТ "СК "Талісман Страхування" виплати страхового відшкодування на користь страхувальника в сумі без врахування коефіцієнту фізичного зносу не суперечить приписам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний Закон не поширюється на правовідносини, що виникли за Договором добровільного страхування транспортних ризиків №3794.01.15 від 28.09.2015, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Натомість, положеннями статті 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Як зазначалося вище, у п. 10.5 частини Б договору №3794.01.15 від 28.09.2015 передбачено: якщо п. 7 частини А цього договору передбачено страхування без урахування зносу, то розмір зносу дорівнює 0%. Тоді як п. 7 частини А договору добровільного страхування передбачає страхування без урахування зносу.

Враховуючи вищевикладене, договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

З урахуванням вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наявність складеного СТО рахунку-фактури №00093-15/12/18 від 18.12.2015, страхового акту №15010101 від 22.12.2015, платіжного доручення №1 від 25.12.2015, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

При цьому Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Зазначена правова позиція також наведена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №910/7163/14, яка прийнята з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статей 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України; а також в постановах Вищого господарського суду України від 02.02.2016 у справі №910/25250/15 (ухвалою від 01.03.2016 відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України), від 04.02.2016 у справі №910/14599/15, від 08.06.2016 у справі №910/10885/15, від 14.06.2016 у справі №910/18785/15, від 14.07.2016 у справі №910/29550/15 та ін.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 43166,09 грн. з ПДВ, а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах фактичних затрат - 43166,09 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, а також визначені полісом №АІ/7858405 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 43166,09 грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25; ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Талісман Страхування" (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 39 ідентифікаційний код 30930046) страхове відшкодування в розмірі 43166 (сорок три тисячі сто шістдесят шість) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.08.2016.

Суддя О.А. Грєхова