КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р. Справа№ 910/2957/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Агрикової О.В.

Лобаня О.І.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Поліжаєва К.О.

від відповідача: Случак О.О.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2016р. у справі №910/2957/16 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД"

до Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю

третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг"

про зобов'язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про зобов'язання Відповідача виконати умови договору фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р. (п.13).

Рішенням господарського суду міста Києва №910/2957/16 від 21.04.2016р. позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення мотивовано тим, що оскільки договір фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007 року було розірвано 24.07.2013 року, а лізингоодержувач користуючись переданим йому у користування майном після розірвання договору порушує умови та законні права лізингодавця, яким відповідно до договору про відступлення права вимоги №219/11-2013 від 05.12.2013 р. є Позивач, обґрунтованими є вимоги останнього про зобов'язання Відповідача виконати умови п.13.2. договору фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р. щодо повернення майна Позивачу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки після підписання договору уступки права вимоги Позивачем не були переоформлене право власності на спірне майно, суд мав відмовити в позові, оскільки не відбувся перехід права власності від Третьої особи до Позивача,

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження у складі колегії суддів головуючий суддя Власов Ю.Л., судді Станік С.Р., Хрипун О.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.06.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 21.06.2016р.

Розпорядженням від 21.06.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. справу №910/2957/16 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду, розгляд апеляційної скарги було призначено на 21.06.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 09.0.2016р.

Розпорядженням від 09.08.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В. та судді Хрипуна О.О. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів: Агрикової О.В., Лобаня О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2015р. апеляційну скаргу у справі №910/17612/15 прийнято до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 09.08.2015р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

15.03.2007р. між Третьою особою та Відповідачем був укладений договір фінансового лізингу №694/03/2007, за умовами якого Третя особа зобов'язалась набути в свою власність техніку згідно з установленою Відповідачем специфікацією і передати його без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації Відповідачу в якості предмету лізингу у тимчасове володіння та користування за плату, а Відповідач, як лізингоодержувач, зобов'язався прийняти його на умовах договору. Предметом лізингу є автокран КС-45717А-1 (на шасі МАЗ-бЗОЗОЗ) в кількості двох одиниць, кузов/рами №УЗМ2482 10281 ХУМ5717А70100719, №УЗМ2486 10344 Х/М45717А70100720.

Відповідно до п.2.3. договору вартість майна, що передається Відповідачу складає суму еквівалентну 267736,00 у.е., виражена в гривнях України.

Згідно з п.3.1. договору передача Третьою особою майна, а також необхідних комплектуючих та документів, які є невід'ємною частиною майна, і прийняття його Відповідачем на правах володіння і користування здійснюється шляхом підписання акта здачі-прийняття майна.

Відповідно до п.3.7. договору з моменту підписання акту здачі-прийняття майна права володіння і користування майном переходять до лізингоодержувача, а зобов'язання лізингодавця з передачі майна у фінансовий лізинг вважаються виконаними.

Згідно з п.7.5 договору лізингові платежі нараховуються по кожному періоду строку фінансового лізингу, що зазначаються в графіку внесення платежів та який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.7.7 договору Відповідач взяв на себе зобов'язання вносити всі лізингові платежі в обсязі та у строки, встановлені в графіку внесення платежів, незалежно від виставлених чи отриманих рахунків Третьої особи, а також незалежно від фактичного використання майна, в тому числі, в період технічного обслуговування ремонту, втрати майна, протягом строку фінансового лізингу чи до моменту дострокового припинення договору.

Відповідно до п.13.1.3 договору права Відповідача на володіння і користуванням майном можуть бути припинені лізингодавцем в односторонньому порядку в наступних випадках: Відповідач більше двох разів поспіль допустив затримку платежу більш ніж на 10 банківських днів.

Згідно з п.13.2 договору Відповідач зобов'язаний в строк, вказане у вимозі лізингодавця передати лізингодателю майно, а також документи та приналежності, що є невід'ємною частиною майна.

Відповідно до п.13.5. договору, якщо порушення зобов'язань, що послужили причиною вилучення майна, що не усуваються в строк, встановлений лізингодавцем, або у встановлений термін Відповідач не передав майно лізингодавцю, лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір.

30.07.2009р. сторонами було укладено додаткову угоду №694/03/2007-R до договору фінансового лізингу № 694/03/2007 від 15.03.2007р., відповідно до якої були внесені зміни до графіку внесення платежів.

На виконання умов договору, Третьою особою було передано у користування Відповідача предмет лізингу, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000323 від 20.08.2007р., довіреністю серії НБВ №643433 від 20.08.2007р., актом здачі - приймання майна від 20.08.2007р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.11.2012р. у справі №5011-3/14538-2012 за позовом Третьої особи до Відповідача про стягнення 446639,35 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р., позовні вимоги задоволено повністю. У зазначеному рішенні суду було встановлено факт наявності боргу у Відповідача за договором фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р. у сумі 421320,74 грн.

26.02.2013р. на адресу Відповідача лізингодавцем були направлені цінні листи з вимогою про погашення заборгованості або повернення майна за договором № 694/03/2007 від 15.03.2007 р. у строк до 13 березня 2013 року. Дані вимоги були отримані 11.03.2013 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповіді Фірми "Т.М.М."- Товариство з обмеженою відповідальністю на вищевказані вимоги матеріали справи не містять.

15.07.2013р. на адресу Відповідача Третьою особою були направлені цінні листи з повідомленням про розірвання договору лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р. в односторонньому порядку відповідно до п.13.5 договору. Зазначені повідомлення були отримані Відповідачем 24.07.2013р. та 26.07.2013р. Однак, в порушення п. 13.1.3, 13.2 договору предмети лізингу лізингодавцю повернуті не були.

05.12.2013р. між Третьою особою та Позивачем був укладений договір відступлення права вимоги (заміна сторони в зобов'язанні) №219/11-2013, за умовами якого Третя особа передала, а Позивач прийняв на себе право вимоги виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р.

Відповідно до п.1.2. договору за цим договором Позивач набув всі права та зобов'язання, які належать Третій особі по відношенню до Відповідача, а саме, право вимоги від Відповідача належного виконання зобов'язань за договором лізингу, в тому числі оплати лізингових платежів, пені, штрафів, викупної вартості, інших платежів, що належать до сплати на підставі умов договору лізингу та законодавства України.

Згідно з п.1.3. договору Позивач сплачує Третій особі 100% грошових коштів, отриманих від Відповідача.

Відповідно до п.1.5. договору за цим договором Позивач отримав всі майнові права (в тому числі право власності) на предмет лізингу, переданий за договором лізингу, а також права вимоги виконання зобов'язань, що виникли на підставі договору поруки, укладеного в забезпечення зобов'язань за договором лізингу.

10.01.2013р. Третя особа направила на адресу Відповідача повідомлення про відступлення права вимоги від 05.12.2013р.

26.11.2015р. на адресу Відповідача Позивачем була направлена вимога (вих. №154-11/15 ) про повернення предметів лізингу за договором фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р. (Автокран КС-45717А-1 (на шасі МАЗ- 630303) в кількості двох одиниць (кузов/рами № Y3M2482 10281 XVN45717А70100719, № Y3M2486 10344 XVN45717A70100720) у строк до 07.12.2015р. за вказаною у вимозі адресою. Зазначена вимога була отримана відповідачем 02.12.2015р., що підтверджується повідомленням про отримання поштового відправлення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі, у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно з ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Як вбачається з матеріалів справи договір фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р. не містить заборони щодо заміни кредитора у зобов'язанні.

Заперечуючи проти позову, а також в обґрунтування апеляційної скарги, Відповідач зазначає, що на момент звернення з позовом, повинні бути порушені права та інтереси саме Позивача, а так як право власності на предмет лізингу належить Третій особі, то права та інтереси Позивача не є порушеними, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Проте, апеляційний суд не приймає до уваги доводи скаржника, оскільки за умовами договору відступлення права вимоги №219/11-2013 від 05.12.2013 р. Позивач отримав всі майнові права за договором фінансового лізингу №694/03/2007 від 15.03.2007р., що належали Третій особі по відношенню до Відповідача, в тому числі на повернення майна згідно з п.13.2. вказаного Договору.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду міста Києва від 21.04.2016р. у справі №910/2957/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2016р. у справі №910/2957/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.08.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.В. Агрикова

О.І. Лобань