ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.16р. Справа № 904/4569/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", м. Київ

до Васильківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Васильківка, Дніпропетровська область

про стягнення збитків у сумі 2 229,38 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 - керівник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Васильківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення збитків у сумі 2 229,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням Васильківським районним відділом державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зобов'язань стосовно примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 року по справі № 911/2920/13 про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 1000,00 грн. 3% річних, 80,26 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 197,26 грн. судового збору. Та наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 року по справі № 911/2920/13 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 1744,23 грн. 3% річних, 4790,84 грн. інфляційних втрат, 524,48 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 1289,10 грн. судового збору.

Позивач підкреслює, що предметом позовних вимог є стягнення інфляційних втрат та 3% річних як збитків (втрат) позивача у зв'язку із тривалим, безпідставним та незаконним невиконанням наказів господарського суду, у зв'язку із недотриманням та порушенням відповідачем норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань, в частині неналежного примусового виконання рішення суду та на положення ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у сумі 2 229,38 грн., які складаються з 679,80 грн. -3% річних та 2186,80 грн. - інфляційних втрат.

Крім того, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з посиланням на положення ст. 1166 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.06.2016.

23.06.2016 року позивачем надані письмові пояснення в яких він вказує, на підтвердження правомірності та обґрунтованості позовних вимог, що факт перебування боржника - ОСОБА_3 у ЄДРПОУ серед власників (засновників) суб'єктів господарювання - передбачає можливість отримання різного роду доходів, видатків, дивідендів, тощо. Також встановлено, що боржник працював та отримував заробітну плату у Філії "Дніпропетровський кінний завод №65" Державного підприємства "Конярство України", працює та отримує заробітну плату у Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті. Крім того, Васильківським районним відділом державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_3 працює та отримує заробітну плату у Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті (а.с. 63-64).

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 23.06.2016 на 26.07.2016.

19.07.2016 відповідач подав через канцелярію господарського суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що за результатом зведеного виконавчого провадження було встановлено наступне: згідно відповідей з реєструючих органів за боржником відсутня реєстрація рухомого та нерухомого майна, окрім наступного майна: напівпричіп - бортовий-Е, СЗАП 93272А, 2004 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1, який перебуває у розшуку за постановою державного виконавця від 17.09.2015 року та станом на 14.06.2016 року не розшуканий. Інше майно, належне боржнику, на яке можливо звернути стягнення державним виконавцем не виявлено. Згідно відповіді наданої з Пенсійного фонду України, яка формується за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень боржник перебуває у трудових відносинах з філією "Одеський іподром" державного підприємства "Конярство України", яке знаходиться в м. Одеса, Малиновський район, вул. Фонтанська дорога, 6, що по територіальності відноситься до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до частині 1 статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Оскільки, у державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відсутня можливість виконати рішення за місцем реєстрації боржника, було прийнято рішення виконавчий документ направити за належністю до подальшого його виконання за місцем роботи боржника, адреса місця знаходження якої відноситься по територіальності до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 14.06.2016 року було винесено постанову про виведення виконавчого провадження № 47943135 із складу зведеного виконавчого провадження № 40815140 та виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 року № 911/2920/13 про стягнення з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" грошових коштів в розмірі 8348,65 грн. завершено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, копії якої до відома направлено сторонам виконавчого провадження та до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області до виконання (а.с.89-90).

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 23.06.2016 на 26.07.2016.

25.07.2016 позивач подав до суду пояснення у справі (а.с.120-122), в яких наполягав на задоволенні позовних вимог, вважає їх обгрунованими.

26.07.2016 відповідач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів з матеріалів виконавчого провадження №51722076 (а.с139-170) та клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2016 продовжено строк розгляду справи до 16.08.2016.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 26.07.2016 на 11.08.2016.

03.08.2016 позивач подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі, в яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі (а.с.179).

11.08.2016 представник позивача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.08.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2013 р. позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" задоволено частково, стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1000,00 грн. 3% річних, 80,26 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 197,26 грн. судового збору; стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1744,23 грн. 3% річних, 4790,84 грн. інфляційних втрат, 524,48 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 1289,10 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

01.10.2013 р. на виконання рішення господарського суду Київської області від 13.09.2013 р., яке набрало законної сили 30.09.2013 р., було видано накази.

Постановою ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області від 13.11.2013 р. відкрито виконавче провадження №40691101 з виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 1000,00 грн. 3% річних, 80,26 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 197,26 грн. судового збору, всього 1277,52 грн.

Постановою ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області від 13.11.2013 р. відкрито виконавче провадження №40691189 з виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 1744,23 грн. 3% річних, 4790,84 грн. інфляційних втрат, 524,48 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 1289,10 грн. судового збору, всього 8348,65 грн.

Оскільки, на виконанні в відділу державної виконавчої служби перебувало зведене виконавче провадження № 40815140 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, державний виконавець керуючись ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" 19.11.2013 року виніс постанову про приєднання виконавчого провадження № 40691189 та виконавчого провадження №40691101 до зведеного виконавчого провадження № 40815140.

В рамках виконання вказаного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем, керуючись статтями 5, 11 Закону України "Про виконавче провадження" здійснювалась перевірка майнового стану боржника шляхом направлення запитів до органів реєстрації.

Згідно отриманих відповідей за боржником відсутня реєстрація рухомого та нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення, окрім напівпричепу бортового Е 2004 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1.

Державним виконавцем з метою виявлення місцезнаходження вказаного майна у рамках зведеного виконавчого провадження здійснювалися заходи щодо встановлення вказаного вище майна боржника, але майно не було знайдено.

Керуючись ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження № 40691189 відкритого на підставі наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко - Тайс" заборгованості на загальну суму 8348,65 грн., яке входило до складу зведеного виконавчого провадження 17.09.2015 року винесено постанову про розшук майна боржника та направлено до УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області до виконання, сторонам виконавчого провадження до відома.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.12.2014 скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області щодо виконання наказів господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі № 911/2920/13 задоволено. Визнано бездіяльність ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області під час виконання наказів господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі № 911/2920/13 незаконною та протиправною.

23.06.2015 на адресу ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області повторно надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко - Тайс" про відкриття виконавчого провадження №12-2/06 від 12.06.2015.

Постановою ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області від 23.06.2015 відкрито виконавче провадження №47943135 з виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заборгованості у загальному розмірі 8348,65 грн.

Згідно заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем, керуючись ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" 23.06.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Оскільки, на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало зведене виконавче провадження №47943135 державним виконавцем керуючись ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" 23.06.2015 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №47943135 до зведеного виконавчого провадження № 40815140.

Державним виконавцем при примусовому виконання вказаного зведеного виконавчого провадження неодноразово здійснювалися виїзди за адресою боржника, а саме: Дніпропетровська область, Васильківський район, смт. Васильківка, вул. Крупської, 20/7 та було встановлено, що боржник за вказаною адресою не знаходиться.

14.01.2016 року керуючись ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для встановлення адреси реєстрації боржника, але згідно наданої відповіді боржник зареєстрований за адресою значеною у виконавчому документі.

Відповідно до відповідей наданих з Пенсійного фонду України, яка формується за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень боржник перебуває у трудових відносинах з філією "Одеський іподром" державного підприємства "Конярство України", яке знаходиться в м. Одеса, Малиновський район, вул. Фонтанська дорога, 6, що по територіальності відноситься до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Оскільки, у державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служи ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відсутня можливість виконати рішення за місцем реєстрації боржника, державним виконавцем 14.06.2016 року було винесено постанову про виведення виконавчого провадження № 47943135 із складу зведеного виконавчого провадження № 40815140, та виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заборгованості у загальному розмірі 8348,65 грн. закінчено на підставі п. 10 ч. 1ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, копії якої до відома направлено сторонам виконавчого провадження та до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області до виконання.

За твердженнями позивача, внаслідок незаконної бездіяльності Васильківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо невжиття заходів для своєчасного та повного виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 у справі №911/2920/13 йому завдано збитки в сумі 2 229,38 грн., які складаються з 679,80 грн. -3% річних та 2186,80 грн. - інфляційних втрат, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, які позивач просить стягнути з відповідача, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Згідно з приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1.,2 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржником щодо сплати заборгованості у загальному розмірі 8348,65 грн. відповідно до наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 у справі №911/2920/13 є Фізична особа - підприємець ОСОБА_3.

Натомість відповідач по справі не є боржником позивача у розумінні ст.ст. 509, 510 та ст. 625 Цивільного кодексу України.

У даному випадку зобов'язання відповідача по цій справі не є грошовим зобов'язанням у розумінні вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки грошове зобов'язання це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Так, ст. 625 ЦК України пов'язує виникнення права у кредитора вимагати сплати боргу з урахування 3% річних та інфляційних втрат, нараховану на заборгованості.

Як свідчать обставини справи, відповідач не має заборгованості перед позивачем та не є боржником, що свідчить про безпідставність вимоги позивача про відшкодування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В даному випадку грошові зобов'язання щодо сплати заборгованості за наказом господарського суду Київської області від 01.10.2013 у справі №911/2920/13 виникли між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс».

Чинне законодавство дозволяє позивачу звернутися до господарського суду саме до боржника про стягнення сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Дане правило застосовується і до відшкодування позадоговірної майнової шкоди, визначеної статтею 1166 Цивільного кодексу України.

У відповідності до частини 3 статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За приписами частини 2 статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" збитки, завдані державним виконавцем юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

За приписами статті 1173 Цивільного кодексу України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди, відсутні правові підстави для її відшкодування.

Доказів в підтвердження завданої шкоди та того, що виконавчий документ міг бути фактично виконаний позивач не надав.

Таким чином, позивачем у встановленому порядку не було доведено наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між неотриманням позивачем грошових коштів в сумі 8348,65 грн. та бездіяльністю Васильківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Так, позивачем не доведено, що у фізичної особи підприємця ОСОБА_3 було майно та кошти, за рахунок яких відділ державної виконавчої служби мав змогу здійснити виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/2920/13 від 01.10.2013 року, однак в порушення законодавства ухилився від таких дій.

Вказане виключає цивільну відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду та свідчить про відсутність підстав для її відшкодування.

Підсумовуючи викладене, та враховуючи, що чинне законодавство передбачає нарахування індексу інфляції та 3% річних саме за грошовими зобов'язаннями, матеріальними втратами, суд доходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних та нарахованих інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.08.2016

Суддя ОСОБА_4