ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.08.16р. Справа № 904/5942/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" (м. Запоріжжя)

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором поставки № 3 від 05.04.2012 у загальному розмірі 55 117 грн. 44 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № 3 від 05.04.2012 у загальному розмірі 55 117 грн. 44 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 20 185 грн. 00 коп. - основний борг;

- 17 529 грн. 36 коп. - пеня;

- 15 123 грн. 16 коп. - інфляційні втрати;

- 2 279 грн. 92 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань договором поставки № 3 від 05.04.2012 повної та своєчасної оплати поставленого в період з 04.01.2013 по 04.03.2013 товару, наявністю боргу у сумі 20 185 грн. 00 коп. За прострочення виконання зобов'язання на підставі пункту 6.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 04.02.2013 по 29.06.2016 в сумі 17 529 грн. 36 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2013 року по травень 2016 року у сумі 15 123 грн. 16 коп. та 3% річних за період прострочення з 04.02.2013 по 29.06.2016 у сумі 2 279 грн. 92 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 08.08.2016.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 49043/16 від 04.08.2016), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на відсутність основного боргу та сплив позовної давності за всіма іншими заявленими позивачем вимогами.

Від позивача електронною поштою надійшла заява (вх.суду 49148/16 від 05.08.2016), в подальшому до суду надійшов оригінал вказаної заяви (вх.суду 49440/16 від 08.08.2016), в якій позивач просить суд прийняти його відмову від позову та припинити провадження у справі. У вказаній заяві позивач зазначає, що відповідач у добровільному порядку в повному обсязі погасив заборгованість перед позивачем.

У судове засідання 14.03.2016 представники позивача та відповідача не з'явилися, причин нез'явлення відповідач суду не повідомив.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, позивач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, що також вбачається із поданої ним заяви.

Відповідач також був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 229 (№ 618), яке повернулося до господарського суду з відміткою про отримання 27.07.3016 ухвали суду відповідачем.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 18.07.2016 була надіслана сторонам у справі завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, а стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Крім цього, відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 3 (далі - договір, а.с.20-22), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцю комбікорм, кормові добавки, ветеринарні препарати, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених договором. У випадку необхідності поставки інших товарів, сторони підписують додаткову специфікацію на товар, яка є невід'ємною частиною договору (пункт 1.1. договору).

У пунктах 5.1. та 5.2. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 10.01.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому. За відсутності письмової заяви однієї із сторін про розірвання договору протягом місяця до закінчення строку його дії, договір підлягає автоматичному продовженню на один рік на тих же умовах.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 2.1. договору найменування, кількість, асортимент товару, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару, вказується сторонами у видаткових накладних та специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору.

Сторони домовились, що на всі специфікації, по яким постачальник поставив покупцю товар на протязі строку дії договору, розповсюджується всі норми договору, в тому числі відносно умов постави та оплати поставленої продукції, а також санкції за прострочку оплати (пункт 2.2. договору).

У відповідності до вказаних умов договору позивачем та відповідачем було підписано специфікацію № 1 від 05.04.2012, в якій сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість (а.с.23).

Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. договору поставка товару здійснюється партіями (пункт 3.1. договору). Постачальник поставляє товар на умовах СІР адреса: м. Апостолове, вул. К.Маркса, 100, в редакції Інкотермс-2010. Базисні умови поставки можуть змінюватися по домовленості сторін та вказуються в специфікаціях до договору. При цьому умови поставки, вказані у специфікаціях на дану партію товару, мають перевагу перед умовами, встановленими договором.

Датою поставки товару вважається дата видаткової накладної (пункт 3.3. договору).

Відповідно до пунктів 3.5. та 3.6. договору товар вважається прийнятим покупцем по якості - відповідно даним сертифіката якості підприємства-виробника на товар, по кількості - відповідно до даних, вказаних у видаткових накладних. Ризик випадкової загибелі або псування товару, а також право власності на товар, поставка якого здійснюється відповідно до договору, переходить від постачальника до покупця в момент передачі покупцю.

Загальна вартість договору визначається шляхом підсумовування вартості окремих поставок, здійснюваних на адресу покупця, відповідно до видаткових накладних та специфікацій, які є невід'ємною частиною договору (пункт 4.1. договору).

Позивач на виконання умов договору в період з 04.01.2013 по 04.03.2013 поставив відповідачу товар на загальну суму 63 505 грн. 00 коп., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна № 10 від 04.01.2013 на суму 22 000 грн. 00 коп. (а.с.25);

- видаткова накладна № 221 від 24.01.2013 на суму 2 650 грн. 00 коп. (а.с.33);

- видаткова накладна № 703 від 04.03.2013 на суму 3 230 грн. 00 коп. (а.с.37);

- видаткова накладна № 704 від 04.03.2013 на суму 35 625 грн. 00 коп. (а.с.29).

Крім того, в подальшому, відповідачем було частково повернуто поставлений товар на суму 13 320 грн. 00 коп., що підтверджується накладною повернення постачальнику № 1 від 11.01.2013 на суму 13 320 грн. 00 коп. (а.с.24).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті поставленого товару порушив, оплативши його лише частково - в сумі 30 000 грн. 00 коп., внаслідок яого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 20 185 грн. 00 коп. (63 505,00 - 13 320,00 - 30 000,00) що і стало причиною звернення позивача із позовом до господарського суду.

Крім того, за прострочення виконання зобов'язання на підставі пункту 6.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 04.02.2013 по 29.06.2016 в сумі 17 529 грн. 36 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2013 року по травень 2016 року у сумі 15 123 грн. 16 коп. та 3% річних за період прострочення з 04.02.2013 по 29.06.2016 у сумі 2 279 грн. 92 коп.

При цьому, в подальшому, від позивача надійшла заява (вх.суду 49440/16 від 08.08.2016), в якій позивач просить суд прийняти його відмову від позову та припинити провадження у справі. У вказаній заяві позивач зазначає, що відповідач у добровільному порядку в повному обсязі погасив заборгованість перед позивачем.

Суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та припинити провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно з частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Позивач скористався вказаним правом та відмовився від позову, подавши до суду відповідну заяву за підписом директора підприємства-позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" - ОСОБА_1

Частиною 2 статті 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Так, у заяві (вх.суду 49440/16 від 08.08.2016) позивач посилається на норми статті 78 та 80 Господарського процесуального кодексу України, з чого суд приходить до висновку, що наслідки відмови від позову, передбачені статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, позивачу відомі та зрозумілі.

Частиною 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд не приймає, зокрема, відмови від позову, якщо така дія суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Так, перевіривши повноваження особи, яка підписала заяву про відмову від позову, на вчинення таких дій, враховуючи, що позивачу відомі правові наслідки відмови від позову та припинення провадження у справі, суд дійшов до висновку, що дана відмова не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів та приймає її.

Відповідно до частини 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та припинити провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні до суду із позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп.

При цьому, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Враховуючи вищевикладене, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Керуючись частинами 1, 2, 4 статті 78, пунктом 4 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача від позову.

Провадження у справі № 904/5942/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Запоріжжя" до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" про стягнення заборгованості за договором поставки № 3 від 05.04.2012 у загальному розмірі 55 117 грн. 44 коп. - припинити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_2