ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. Справа № 911/2149/16

Суддя А.С. Грєхов, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВБА СНАБ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська"

про стягнення 65 851,76 грн

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №10 від 13.05.2016,

від відповідача ОСОБА_2, довіреність б/н від 12.02.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ВБА СНАБ" (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" (далі відповідач) про стягнення 65 851,76 грн, з яких 53 443,02 грн основного боргу, 9 405,09 грн пені, 692,13 грн 3% річних, 2 311,52 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань щодо оплати товару за Договором постачання товару №ДП/67 від 11.12.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.07.2016 порушено провадження у справі №911/2149/16 та призначено її до розгляду на 21.07.2016 о 12:30 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2016 розгляд справи у звязку з клопотанням позивача №07/15-1 від 15.07.2016 (вх. суду №14839/16 від 18.07.2016) відкладено на 28.07.2016 о 12:40 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.07.2016 розгляд справи відкладено на 04.08.2016.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та врахувавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю ВБА СНАБ (далі - Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" (далі Покупець) укладено Договір постачання товару №ДП/67 від 11.12.2015 (далі Договір).

Згідно з п.п.1.1., 1.2. Договору Постачальник зобовязується протягом дії Договору передавати у власність Покупцю сировину для виробництва комбікормів (у подальшому "товар"), у кількості та асортименті згідно до підписаних сторонами Специфікацій або видаткових накладних, які є невідємною частиною цього Договору, а Покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього Договору. Загальна вартість цього Договору визначається відповідно до вартості товару, поставленого згідно з підписаними сторонами Специфікаціями або видаткових накладних

Відповідно до п.2.1. умови постачання товару СРТ м. Київ, Броварський проспект, 99, якщо інше не визначено сторонами, у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» ( в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, повязаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що розрахунки здійснюються Покупцем за кожну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на протязі 7 (семи) календарних днів з моменту постачання, якщо інше не визначено у підписаних сторонами Специфікаціях. Ціна товару визначається сторонами у видаткових накладних або у підписаних Специфікаціях.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товари на загальну суму 53 443,02 грн, що підтверджується видатковими накладними №16 від 04.01.2016 на суму 10 402,85 грн, №17 від 04.01.2016 на суму 10 639,01 грн, №18 від 04.01.2016 на суму 10 060,42 грн, №19 від 04.01.2016 на суму 9 753,41 грн, №58 від 18.01.2016 на суму 12 587,33 грн та товарно-транспортними накладними №111421 від 04.01.2016, №111422 від 04.01.2016, №111424 від 04.01.2016, №111488 від 16.01.2016, копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте відповідач в порушення своїх договірних зобовязань розрахунків за поставлений товар в повному обсязі не здійснив, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 53 443,02 грн основного боргу.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що факт поставки товару та заборгованості за вказаними видатковими накладними Відповідачем не заперечено та належним чином не спростовано, оскільки відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів, що спростовують наведені у позові обставини, зокрема, первинних документів в підтвердження часткового або повного погашення заборгованості, останнім не подано, суд дійшов висновку, що Відповідач повну оплату поставленого товару не здійснив, основна заборгованість під час розгляду спору не погашена, а тому вимога Позивача про стягнення з Відповідача 53 443,02 грн основного боргу підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором позивач заявляє до стягнення з відповідача 9 405,09 грн пені за загальний період прострочки з 25.01.2016 по 30.06.2016, 692,13 грн 3% річних за загальний період прострочки з 25.01.2016 по 30.06.2016, 2 311,52 грн інфляційних втрат з 01.02.2016 по 30.06.2016.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Згідно з п.5.4. Договору у випадку несвоєчасної оплати прийнятого товару, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з вищезазначеного, умов Договору, зокрема з п.4.1 Договору щодо оплати товару протягом 7 (семи) календарних днів з моменту постачання товару, вимог ст.530 Цивільного кодексу України, керуючись положеннями ст.253 Цивільного кодексу України, згідно з якою перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок, суд зазначає, що останній день виконання відповідачем обовязку по оплаті товару, отриманого за видатковою накладною №58 від 18.01.2016 на суму 12 587,33 грн є 25.01.2016 (прострочка з 26.01.2016). Отже, встановлений позивачем початок періоду нарахування за видатковими накладними №16, №17, №18, №19 від 04.01.2016 на загальну суму 40 855,69 грн є правомірним, а за видатковою накладною повинен здійснюватись позивачем з 26.01.2016.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати товару, встановлений судом та заявлений позивачем період нарахування пені, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
Видаткові накладні №16, №17, №18, №19 від 04.01.2016
40855.6925.01.2016 - 28.01.2016422.0000 %0.120 %*196.46
40855.6929.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*1719.06
40855.6904.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*2406.69
40855.6922.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*1484.65
40855.6927.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*1125.21
40855.6924.06.2016 - 30.06.2016716.5000 %0.090 %*257.86
Видаткова накладна №58 від 18.01.2016
12587.3326.01.2016 - 28.01.2016322.0000 %0.120 %*45.40
12587.3329.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*529.63
12587.3304.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*741.48
12587.3322.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*457.41
12587.3327.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*346.67
12587.3324.06.2016 - 30.06.2016716.5000 %0.090 %*79.44
Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду складає 9 389,96 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 9 405,09 грн пені підлягає частковому задоволенню в сумі 9 389,96 грн.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати товару, встановлений судом та заявлений позивачем період нарахування 3% річних, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
Видаткові накладні №16, №17, №18, №19 від 04.01.2016
40855.6925.01.2016 - 30.06.20161583 %530.56
Видаткова накладна №58 від 18.01.2016
12587.3326.01.2016 - 30.06.20161573 %162.43
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, складає 692,99 грн, а суд, приймаючи рішення не може виходити за межі позовних вимог, вимога позивача про стягнення з відповідача 692,13 грн 3% річних підлягає задоволенню.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати товару, встановлений судом та заявлений позивачем період нарахування інфляційних втрат, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.02.2016 - 30.06.201653443.021.0402144.4255587.44
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду складає 2 144,42 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 311,52 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 2 144,42 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 53 443,02 грн основного боргу, 9 389,96 грн пені, 692,13 грн 3% річних та 2 144,42 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими і належним чином не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог суд відмовляє з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

З огляду на ціну позову позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. Судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем зайво сплачено судовий збір, однак на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тож, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" (07413, Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Радгоспна, код 05513187) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВБА СНАБ" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Глобинська, буд.2, код 40112893) 53 443,02 грн (пятдесят три тисячі чотириста сорок три гривні дві копійки) основного боргу, 9 389,96 грн (девять тисяч триста вісімдесят девять гривень девяносто шість копійок) пені, 692,13 грн (шістсот девяносто дві гривні тринадцять копійок) 3% річних, 2 144,42 грн (дві тисячі сто сорок чотири гривні сорок дві копійки) інфляційних втрат та 1 374,19 грн (одну тисячу триста сімдесят чотири гривні девятнадцять копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В інших позовних вимогах відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.08.2016 року

Суддя А.С. Грєхов