ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р. Справа № 914/433/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Замок Лева (надалі ТзОВ Замок Лева) б/н від 25.05.2016р. (вх. № 01-05/2779/16 від 07.06.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016р.

у справі № 914/433/16

за позовом: Управління майном спільної власності Львівської обласної ради

до відповідача: ТзОВ Замок Лева

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунального підприємства Львівської обласної ради Нерухомість та майно (надалі КП ЛОР Нерухомість та майно)

про виселення з безпідставно займаних приміщень

та зустрічним позовом: ТзОВ Замок Лева

до відповідача: Управління майном спільної власності Львівської обласної ради

про визнання договору оренди нерухомого майна №1/2002 від 01.12.2002р. продовженим на той самий строк,

за участю:

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_2 представник (довіреність № 1066 від 11.08.2016р.);

від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_3 генеральний директор (протокол зборів учасників ТзОВ «Замок Лева» № 1/02 від 02.10.2002р.); ОСОБА_4 представник (довіреність №7 від 29.07.2016р.);

від третьої особи на стороні позивача (за первісним позовом): ОСОБА_5 представник (довіреність № 1012 від 08.08.2016р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.05.2016р. у справі №914/433/16 (суддя Запотічняк О.Д.) задоволено первісні позовні вимоги. Виселено ТзОВ Замок Лева із займаних приміщень загальною площею 874,2 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Глінки, 7, 9 та зобовязано повернути іх балансоутримувачу КП ЛОР Нерухомість та майно. Стягнуто з ТзОВ Замок Лева на користь Управління майном спільної власності Львівської обласної ради 1378,00 грн судового збору. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову про визнання договору оренди нерухомого майна 1/2002 від 01.11.2002 р. продовженим на той самий строк.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач (за первісним позовом) належним чином повідомив відповідача (за первісним позовом) про припинення строку дії договору оренди та небажання пролонговувати його на новий строк, у звязку з чим орендар зобовязаний повернути орендоване майно орендодавцю. Суд відхилив доводи, наведені в зустрічному позові про те, що договір оренди є продовженим, посилаючись на ст.764 ЦК України та ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідач (за первісним позовом) подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що у встановлений пунктом 6.3 договору термін він не отримував від орендодавця жодних повідомлень про припинення договірних відносин, а тому договір оренди нерухомого майна, на його думку, є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені, відтак відсутні правові підстави для повернення орендованих приміщень балансоутримувачу. Звертає увагу на те, що в прохальній частині зустрічного позову Товариство допустило описку щодо дати договору. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016р. у справі №914/433/16, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити вимоги зустрічного позову.

Позивач (за первісним позовом) у відзиві на апеляційну скаргу вказує про нікчемність пункту 6.3 договору оренди через його невідповідність вимогам Закону України «Про оренду державного і комунального майна». Звертає увагу на те, що на адресу Управління не надходило жодних заяв, звернень чи повідомлень від ТзОВ «Замок Лева» про продовження (поновлення чи укладення на новий строк) терміну дії договору оренди, що дає підстави стверджувати про відсутність наміру у орендодавця продовжувати договір оренди на новий термін. Покликається на те, що враховуючи заперечення Управління проти продовження дії договору оренди у місячний строк після закінчення терміну дії договору, він є припиненим у звязку з закінченням терміну його дії 31.12.2015р., підстав для визнання договору продовженим на новий строк немає. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа КП ЛОР Нерухомість та майно не надавала письмового відзиву на апеляційну скаргу. В судовому засіданні представник третьої особи просив залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016р. у справі №914/433/16, а апеляційну скаргу ТзОВ «Замок Лева» без задоволення.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників судового процесу, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду господарського суду Львівської області від 19.05.2016р. у справі №914/433/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2002р. між Управлінням адміністративними будинками Львівської обласної ради (орендодавець) та ТзОВ Замок Лева (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна за № 1/2002, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в платне користування оренду нежитлові приміщення в адміністративних будинках № 7, 9 по вул. Глінки в м. Львові для використання під готельний комплекс (а.с.13-14).

Обєктом оренди є вільні нежитлові приміщення площею 868,8 м2 в будинках № 7, 9 по вул. Глінки в м. Львові вартістю 1840688,00 грн. (розділ 2 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що орендна плата встановлюється в сумі 6707,43грн. згідно додатку 2 розрахунку місячної плати за оренду приміщень, що є невідємною частиною договору.

Згідно п. 6.1 дія договору припиняється у випадку закінчення терміну дії договору (при письмовому попередженню однієї з сторін про закінчення дії договору без подальшої пролонгації його).

Відповідно до п. 6.3 договору, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить письмово про припинення договірних відносин, договір оренди вважається продовженим на наступний календарний термін, передбачений розділом 11 і на тих самих умовах.

В разі припинення чи розірвання договору з умов викладених в п. 6.1 та п. 6.2 даного договору орендар зобовязаний провести повний розрахунок по орендній платі за весь час оренди та в 15-денний термін звільнити займані орендовані приміщення (п. 6.4 договору).

Відповідальність сторін договору визначена в розділі 7.

В розділі 11 зазначено, що термін дії договору встановлюється з 1 листопада 2002 року по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.11.2002р. орендодавець передав орендарю нежитлові приміщення за адресою: а) вул. Глінки,7 напівпідвал, 1, 2 поверхи всі приміщення площею 397,5 кв.м, внесені в технічний паспорт від 22.09.2000р.; б) вул. Глінки, 9 підвал, 1,2 поверхи приміщення площею 471,3 кв.м, внесені в технічний паспорт від 22.09.2000р. Загальна площа приміщень, переданих в оренду, складає 868,8кв.м (а.с.15).

05.01.2005р. орендодавець та орендар внесли зміни до договору оренди, а саме виклали в новій редакції п.3.1 договору Орендна плата по даному договору з 1 січня 2005 року встановлюється в сумі 4398,86 грн. згідно додатку 3 розрахунку місячної плати за оренду приміщень, що стає невідємною частиною договору. Додаток 2 до договору від 01.11.2002р. №1/2002 вважати таким, що втратив силу (а.с.16).

28.10.2009р. між Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради та ТзОВ Замок Лева укладено договір №69-1/2002-09 про внесення змін до договору оренди від 01.11.2002р. № 1/2002, за умовами якого орендодавцем у договорі оренди виступає Управління майном спільної власності Львівської обласної ради (а.с.17).

23.11.2010р. сторони підписали договір № 71-1/2002-10 про внесення змін до договору оренди, виклали в новій редакції його пункти щодо обєкта оренди, розміру орендної плати, строку оплати орендної плати, порядку нарахування пені. Так, сторони погодили, що обєктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 874,2 кв.м в будинках №№ 7, 9 по вул. Глінки в м. Львові, що знаходяться на балансі КП «Нерухомість та майно» вартістю 1840688,00 грн., переданих в оренду згідно акту приймання-передачі нежитлових приміщень, який є невідємною частиною даного договору (а.с.18).

27.01.2016р. позивач (за первісним позовом) надіслав відповідачу (за первісним позовом) листи від 27.01.2016р. №104, 105, в яких повідомив, що 31.12.2015р. закінчився термін дії договору оренди від 01.11.2002р. № 1/2002 та продовжуватись не буде, у звязку з чим просив звільнити орендовані приміщення та передати їх за актом приймання-передачі балансоутримувачу КП ЛОР «Нерухомість та майно» (а.с.19-20, 92-93).

28.01.2016р. балансоутримувач орендованого майна КП ЛОР Нерухомість та майно надіслав на адресу відповідача лист № 140 від 28.01.2016р. з вимогою повернути приміщення за актом приймання-передачі у звязку з тим, що 31.12.2015р. закінчився термін дії договору оренди (а.с.80).

В матеріалах справи наявна копія листа № 16/15 від 29.01.2016р., в якому відповідач (за первісним позовом) повідомив орендодавця та балансоутримувача про те, що договір оренди нерухомого майна від 01.11.2002р. залишається чинним до 28.02.2028р. на тих підставах, що за місяць до закінчення його дії Товариству не надходило письмових заяв про припинення дії даного договору (а.с.33).

У відповідь позивач (за первісним позовом) листом № 161 від 04.02.2016р. повторно повідомив відповідача (за первісним позовом) те, що договір оренди нежитлових приміщень № 1/2002 від 01.11.2002р. припинив свою дію 31.12.2015р. і надалі продовжуватись не буде, звернувши увагу на необхідність у найбільш стислі строки звільнити займані Товариством приміщення та передати їх за актом приймання-передачі балансоутримувачу (а.с. 94).

Підставою звернення позивача (за первісним позовом) до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало невиконання відповідачем (за первісним позовом) вимог щодо звільнення та повернення орендованих приміщень загальною площею 874,2 кв.м за адресою: м. Львів, вул. Глінки, 7, 9 у звязку з закінченням терміну дії договору оренди нежитлових приміщень № 1/2002 від 01.11.2002р.

14.03.2016р. ТзОВ Замок Лева звернулось до суду з зустрічним позовом до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради про визнання договору оренди нерухомого майна №1/2002 від 01.12.2002р. продовженим на той самий строк (а.с.39-41).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України).

Аналогічно, пункт 1 статті 283 Господарського кодексу України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В ході розгляду апеляційної скарги ТзОВ Замок Лева колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору на оренду нерухомого майна № 1/2002 від 01.11.2002р. (з наступними змінами) позивач передав відповідачу в платне користування оренду нежитлові приміщення загальною площею 874,2 кв.м в будинках №№ 7, 9 по вул. Глінки в м. Львові, що знаходяться на балансі КП «Нерухомість та майно».

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Розділом 11 договору визначено термін його дії по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього (п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Істотне значення має зміст заяви орендодавця про припинення або зміну умов договору оренди, надання (надіслання) цієї заяви орендарю протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди та факт її отримання іншою стороною.

В матеріалах справи містяться копії листів позивача за первісним позовом №№ 104, 105 від 27.01.2016р. про припинення договірних стосунків у звязку із закінченням 31.12.2015р. терміну дії договору оренди нерухомого майна № 1/2002 від 01.11.2002р. (з наступними змінами), небажання продовжувати дію договору та з вимогою до орендаря звільнити орендовані приміщення загальною площею 874,2 кв.м за адресою: м. Львів, вул.Глінки, 7, 9 і передати їх балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

Вказані листи надіслані орендарю, на підтвердження чого Управлінням надано копії поштових чеків від 27.01.2016р. (а.с.92,93).

При цьому, відповідач (за первісним позовом) у відзиві на позовну заяву та у зустрічній позовній заяві не заперечував факту отримання вказаних листів орендодавця, про що також зазначено в оскаржуваному рішенні суду.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд підставно відхилив покликання позивача (за зустрічним позовом) про те, що спірний договір оренди є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, оскільки орендодавець не повідомив його про припинення договірних відносин за місяць до закінчення терміну дії договору, як це передбачено п. 6.3 договору, враховуючи наступне.

Орендовані нежитлові приміщення є комунальним майном, тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частина 2 статті 17 якого, а також стаття 764 Цивільного кодексу України не передбачають договірних застережень в частині встановлення строку повідомлення про припинення договірних відносин.

У звязку з тим, що пункт 6.3 договору оренди на момент його укладення і на даний час не відповідає вимогам частини 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», колегія суддів констатує відсутність правових підстав для визнання договору оренди від 01.11.2002р. продовженим на той самий строк.

Твердження апелянта про те, що спірний договір оренди слід вважати продовженим, так як Товариство після 31.12.2015р. добросовісно користується орендованим майном, оплачуючи виставлені балансоутримувачем рахунки, суд вважає необґрунтованими, оскільки здійснення вказаних платежів не може слугувати підставою для продовження дії договору.

З аналізу наявних у справі копій банківських виписок та листів КП Нерухомість та майно» від 28.01.2016 р. № 140, від 01.03.2016 р. № 313, адресованих Товариству з обмеженою відповідальністю «Замок Лева», суд встановив, що балансоутримувач повертав Товариству кошти, сплачені ним як орендна плата і надавав рахунки на сплату неустойки за фактичне використання спірних нежитлових приміщень. Підтвердженням даної обставини є надіслані на адресу відповідача за первісним позовом рахунки про сплату неустойки за фактичне використання нежитлових приміщень №20/02 від 16.02.2016 р.№ 30/02 від 29.02.2016 р., №30/03 від 23.03.2016 р. ( а.с.80-87).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що орендодавець належним чином повідомив орендаря про припинення договірних стосунків та відсутність волевиявлення на пролонгацію договору, договір оренди припинив свою дію 31.12.2015р., у звязку з чим суд обгрунтовано та підставно відмовив у задоволенні зустрічного позову про визнання спірного договору продовженим на той самий строк.

Приписами частини 1 статті 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Згідно положеннь п.6.4 договору в разі припинення чи розірвання договору з умов, викладених в п. 6.1 та п. 6.2 даного договору, орендар зобовязаний провести повний розрахунок по орендній платі за весь час оренди та в 15-денний термін звільнити займані орендовані приміщення

З урахуванням правомірного висновку суду першої інстанції про припинення 31.12.2015р. договору на оренду нерухомого майна № 1/2002 від 01.11.2002р. (з наступними змінами та доповненнями), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно виселив ТзОВ «Замок Лева» із займаних приміщень загальною площею 874,2кв.м, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Глінки, 7, 9 та зобовязав повернути іх балансоутримувачу КП ЛОР Нерухомість та майно.

Судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016р. у справі №914/433/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1