номер провадження справи 8/59/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016 Справа № 908/1531/16

за позовом Концерну "Міські теплові мережі" (юр. адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; факт. адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-В)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (69104, АДРЕСА_2)

про стягнення 12505 грн. 17 коп. основного боргу за договором № 501923 від 01.09.2006 р., 846 грн. 12 коп. пені, 235 грн. 20 коп. річних процентів, 1335 грн. 50 коп. втрат від інфляції грошових коштів

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Кузьміна С.Ю., дов. № 177/20-19 від 07.06.2016 р.

Відповідача - не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення 12505 грн. 17 коп. основного боргу за договором № 501923 від 01.09.2006 р., 846 грн. 12 коп. пені, 235 грн. 20 коп. річних процентів, 1335 грн. 50 коп. втрат від інфляції грошових коштів.

Розгляд справи призначений на 29.06.2016 р. відкладався до 27.07.2016 р. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в засіданні 27.07.2016 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позові, в обґрунтування вимог вказує, що відповідно до умов договору № 501923 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, укладеного з відповідачем 01.09.2006 р., позивач відпускав теплову енергію у приміщення № 38 по АДРЕСА_3, в м. Запоріжжя. Позивач в період з жовтня 2014 р. по травень 2015 р., з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. відпустив відповідачу теплову енергію на суму 14505 грн. 17 коп. В порушення положень договору відповідач здійснив лише часткову оплату за спожиту теплову енергію в спірному періоді. Таким чином, заборгованість відповідача за період з грудня 2014 р. по травень 2015 р., з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. складає 12505 грн. 17 коп. Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну "МТМ" не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період повернув лише за лютий 2015 р. та грудень 2015 р. Позивач просить стягнути з відповідача 12505 грн. 17 коп. заборгованості за вказаний період. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у відповідності до п. 7.2.8 договору відповідачу нараховано пеню в розмірі 846 грн. 12 коп. за період з 25.11.2015 р. по 31.05.2016 р. У відповідності до ст. 625 ЦК України до стягнення заявлено 235 грн. 20 коп. річних процентів, нарахованих за період з 25.01.2015 р. по 31.05.2016 р., та 1335 грн. 50 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з лютого 2015 р. по квітень 2016 р.

Відповідач свого представника в судове засідання 29.06.2016 р. не направив, клопотав про відкладення розгляду справи з метою надання часу для врегулювання спору в добровільному порядку. В судове засідання 27.07.2016 р. відповідач свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 27.07.2016 року за відсутності представника відповідача.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (споживач, відповідач по справі) та Концерн "Міські теплові мережі" (теплопостачальна організація, позивач по справі) 01.09.2006 р. уклали договір № 501923 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого Теплопостачальна організація зобов'язалася відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення та надати послуги з централізованого постачання гарячої води споживачу, а споживач - прийняти та оплатити їх вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Порядок розрахунків узгоджено сторонами пунктами 6.1-6.10 вказаного договору, якими передбачено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом. Оплата за теплову енергію проводиться шляхом перерахування грошових коштів у розрахунковому періоді на поточний рахунок теплопостачальної організації. Остаточні розрахунки за відпущену у розрахунковому періоді теплову енергію здійснюються споживачем на підставі акту приймання-передачі теплової енергії у термін до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 6.3).

Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну та акт звіряння розрахунків (за вимогою споживача). Отриманий акт споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації протягом п'яти днів з дати отримання.

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, споживач зобов'язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення доданого акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений п. 6.6.1 договору строк. У разі неотримання Акту приймання-передачі або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений термін, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Пунктом 10.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з 01 вересня 2006 р. до 01 вересня 2007 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік від дати, вказаної у п. 10.1, якщо не відбулася ні одна із обставин, вказаних у п. 10.2 договору.

На сплату наданих відповідачу послуг з постачання теплової енергії за період з грудня 2014 р. по травень 2015 р., з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. позивачем направлялися рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, про що свідчать реєстри відправлення рахунків та актів виконаних робіт.

Як вказує позивач, відповідач в порушення умов договору в узгоджені строки та в узгоджених розмірах не розрахувався за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за ним склалася заборгованість за період з грудня 2014 р. по травень 2015 р., з жовтеня 2015 р. по квітень 2016 р. в сумі 12505 грн. 17 коп.

Положеннями ст.ст. 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами. Приписами статті 526 ЦК України та частини 1 ст. 193 ГК України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно ч.1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 12505 грн. 17 коп. В обґрунтування зазначено, що після подачі позовної заяви до суду відповідач здійснив оплату заборгованості у сумі 12505 грн. 17 коп., на підтвердження чого надано копії квитанцій від 07.06.2016 р. та 21.06.2016 р. Суд вважає за необхідне в частині стягнення з відповідача 12505 грн. основного боргу провадження у справі припинити внаслідок врегулювання спору в добровільному порядку.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язань по оплаті наданої йому теплової енергії, розрахунок заявлених до стягнення річних процентів та втрат від інфляції грошових коштів перевірено, вимоги про стягнення річних процентів в сумі 235 грн. 20 коп., нарахованих за період з 25.01.2015 р. по 31.05.2016 р., та втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 1335 грн. 50 коп., нарахованих за період з лютого 2015 р. по квітень 2016 р., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 846 грн. 12 коп., нарахованої за період з 25.11.2015 р. по 31.05.2016 р., позивач обґрунтовує п. 7.2.8 договору № 501923 від 01.09.2006 р., яким передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленому у пункті 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

З огляду на наведене, судом встановлено підстави щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Суд знаходить представлений розрахунок неустойки обґрунтованим, вимоги не суперечними ст. 232 ГК України та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. 193 ГК України та ст. 526, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 49, 75, 81 п. 1-1, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В частині стягнення 12505 грн. 17 коп. основного боргу провадження по справі припинити.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (69104, АДРЕСА_1, реєстраційний номер фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ): 846 (вісімсот сорок шість) грн. 12 коп. пені, 235 (двісті тридцять п'ять) грн. 20 коп. річних процентів, 1335 (одна тисяча триста тридцять п'ять) грн. 50 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 223 (двісті двадцять три) грн. 19 коп. судового збору з зарахуванням на наступні реквізити: п/р 1951 в Філії Запорізького обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957. Видати наказ.

Повне рішення складено 04 серпня 2016 року.

Суддя І.А. Попова