ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" серпня 2016 р.Справа № 916/4490/14
За позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "ПОРТО-ФРАНКО"

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна"

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ТОП ФІНАНС, Дочірнього підприємства „ДИРЕКЦІЯ ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА, Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕРКАНТЕ, Малого приватного підприємства „ВІРТУС, Товариства з обмеженою відповідальністю „РИБАЦЬКА ФЕРМА „АКВАТОП

про визнання нікчемної додаткової угоди до договору застави майнових прав недійсною, застосування наслідків недійсності правочину та стягнення 1500000,00 грн.

Колегія суддів у складі: Головуючий суддя Д'яченко Т.Г.

Судді: Зайцев Ю.О., Волков Р.В.

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не з'явився

Від третіх осіб: ОСОБА_2, представник Товариства з обмеженою відповідальністю „РИБАЦЬКА ФЕРМА „АКВАТОП за довіреністю

Суть спору: Позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Порто-Франко в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "ПОРТО-ФРАНКО" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна", у якій просить суд визнати нікчемною Додаткову угоду від 20 червня 2014 року до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р., застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді реституції та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" грошові кошти в сумі 1500000 грн. Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.11.2014р. суддею Лічман Л.В. порушено провадження у справі №916/4490/14.

01.12.2014р. представником позивача до суду було надано заяву про забезпечення позову, у якій він просив суд накласти арешт на грошові коштів розмірі 1500000 грн., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" та знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" до розгляду справи №916/4490/14 по суті, та накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" в розмірі заявлених позовних вимог та судових витрат у справі в загальній сумі 1500000 грн.

15.12.2014р. представником позивача до суду надано клопотання про зупинення провадження у справі, у якому він просив суд зупинити провадження у справі №916/4490/14 до вирішення справи №522/14181/14-ц, що розглядається Приморським районним судом м.Одеси.

15.12.2014р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ТОП ФІНАНС до суду надано клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

26.12.2014р. представником позивача до суду надано клопотання, у якому він просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.12.2014р. суддею Лічман Л.В. відмовлено ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО у задоволенні заяви (зареєстрована за вх. №2-5540/14 від 01.12.2014 р.) про забезпечення позову, залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ТОП ФІНАНС, Дочірнє підприємство „ДИРЕКЦІЯ ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА, Товариство з обмеженою відповідальністю „МЕРКАНТЕ, Мале приватне підприємство „ВІРТУС, Товариство з обмеженою відповідальністю „РИБАЦЬКА ФЕРМА „АКВАТОП та зупинено провадження у справі № 916/4490/14 до набрання законної сили рішенням по справі №522/17181/14-ц Приморського районного суду м. Одеси.

ОСОБА_3 районного суду м. Одеси від 03.07.2015р. (вх. № 16900/15) було повідомлено господарський суд Одеської області про те, що на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2014р. провадження по справі №522/17181/14-ц закрите, а ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.03.2015р. ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2014р. залишено без змін.

13.07.2013р., у звязку з закінченням повноважень судді Лічман Л.В. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 13.07.2015р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів.

Згідно даних повторного автоматичного розподілу справи між суддями справу №916/4490/14 передано на розгляд судді Дяченко Т.Г. Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.07.2015р. прийнято справу №916/4490/14 до свого провадження та поновлено провадження у справі №916/4490/14.

10.09.2015р. представником позивача до господарського суду Одеської області надано заяву про зміну предмета позову, у якій він просить суд визнати нікчемною Додаткову угоду від 20 червня 2014 року до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р. недійсною, застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді реституції, шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" повернути грошові кошти в сумі 1500000 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.09.2015р. справу №916/4490/14 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 14.09.2015р. було призначено автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів.

Згідно даних автоматичного розподілу справи між суддями було визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/4490/14: головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Желєзна С.П., Щавинська Ю.М. Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.09.2015р. справу №916/4490/14 прийнято до колегіального розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Желєзна С.П., Щавинська Ю.М. та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.10.2015р. провадження у справі №916/4490/14 зупинено та зобовязано сторін повідомити господарський суд Одеської області про результати розгляду Київським апеляційним господарським судом пов'язаної справи №910/27914/14.

Приймаючи до уваги необхідність вирішення питання щодо поновлення провадження у справі, та у звязку з перебуванням членів колегії суддів судді Щавинської Ю.М. та судді Желєзної С.П. у відпустці, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 19.07.2016р. було призначено автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів.

Згідно даних автоматичного розподілу справи між суддями від 19.07.2016р. було визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/4490/14 головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Зайцев Ю.О., Волков Р.В. Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2016р. прийнято справу №916/4490/14 до колегіального розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Дяченко Т.Г., судді Зайцев Ю.О., Волков Р.В., провадження у справі №916/4490/14 поновлено та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" під час розгляду справи не надав суду письмові пояснення та запечення по суті заявлених позовних вимог, у звяку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю „РИБАЦЬКА ФЕРМА „АКВАТОП - заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, про що було повідомлено суд повноважним представником в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

27 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю „МЕРКАНТЕ (Позичальник) було укладено Кредитний договір (відзивна реверсивна кредитна лінія) №923/1-12 (далі Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого, Банк на умовах цього договору надає Позичальнику кредит у вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом у розмірі 23000000 грн. на строк з 27.12.2012р. по 26.12.2014р., зі сплатою 23% річних., а Позичальник зобовязується належним чином використовувати і повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії у відповідності з умовами договору і тарифами банку, а також виконати всі інші зобовязання в порядку і строки, визначені договором.

З урахуванням п. 2.1 кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, терміновості, повернення і плати за користування. У відповідності до п.п. 4.1.1, 4.1.2 Договору, Банк прийняв на себе зобовязання, зокрема, відкрити Позичальнику для видачі кредиту рахунок №002 в АБ „ПОРТО-ФРАНКО та на умовах, передбачених Договором, видавати грошові кошти в безготівковому порядку в сумах, вказаних Позичальником в заявках на отримання грошових коштів в межах ліміту, передбаченого п. 1.1 Договору на протязі 5-ти банківських днів з дня отримання заяв, шляхом оплати грошових документів або шляхом перерахунку на рахунок позичальника №1, відкритий в АБ „ПОРТО-ФРАНКО.

В свою чергу, Позичальник згідно до п. 4.2.2 Договору зобовязався забезпечити своєчасне повернення банку всієї суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, неустойки в розмірах, строки і на умовах, визначених цим договором і додатковими угодами до нього.

Згідно до п. 9.1 Договору, він вступає в силу з моменту надання кредиту і діє до повного погашення кредитної заборгованості позичальника по Договору.

В ході виконання умов кредитного договору №923/1-12 від 27 грудня 2012 року, сторонами його умови в частині відсоткової ставки, строків повернення кредиту, розміру кредитних коштів, що надавались Позичальнику, змінювались, у звязку з чим сторонами Договору було укладено 2 додаткові угоди.

З урахуванням п. 1.1 Кредитного договору, в редакції додаткової угоди №2 від 30.12.2013р., Банк на умовах Договору надає Позичальнику кредит в розмірі відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 23000000 грн. на строк з 27.12.2012р. по 26.12.2014р. зі сплатою процентів: з 27.12.2012р. по 16.07.2013р. у розмірі 23% річних, з 17.07.2013р. по 31.12.2013р. в розмірі 12% річних, з 01.01.2014р. по 26.12.2014р. в розмірі 22% річних.

Як вбачається з письмових пояснень представника позивача та даних розрахунків, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕРКАНТЕ за умовами Кредитного договору №923/1-12 від 27 грудня 2012 року станом на 04.11.2014р. становила 22870331,86 грн. та була не погашена боржником.

19 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" (Заставодавець) було укладено Договір застави майнових прав №1528/14-ЮР (Договір застави), відповідно до п. 1.1.1. якого, цей договір забезпечує вимоги заставодержатнля за кредитни договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) №923/1-12 від 27.12.2012р., а також усіх додаткових угод (договорів) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

Предметом Договору застави є майнові права за Договором банківського вкладу (депозиту) №22-Д від 31.03.2014р., укладеного між Застоведежателем та Застоводавцем, передані Заставодавцем в заставу Заставодржателю з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальників, зокрема, і за Кредитним договором №923/1-12 від 27 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1.3. Договору застави, заставна вартість предмету застави визначається Сторонами у сумі 1500000 грн.

20 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" (Заставодавець) було укладено Дадаткову угоду до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19 травня 2014 року, за мовами якої Сторони дійшли взаємної згоди щодо розірвання Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19 травня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 26.09.2014 №610 "Про віднесення публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "ПОРТО-ФРАНКО" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 26.09.2014 р. №103 про запровадження з 29.09.2014р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи ОСОБА_1 на тимчасову адміністрацію в ПАТ АБ "ПОРТО-ФРАНКО".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноважена особа ОСОБА_1 з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноважена особа ОСОБА_1 зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноваженою особою ОСОБА_1, ОСОБА_4 була проведена перевірка підстав укладення вищезазначеної Дадаткової угоди від 20.06.2014р. до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19 травня 2014 року, та виявлено, що вона є нікчемною за ознаками п. 1 ч. 3.ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В ході розгляду справи представником Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко було залучено до матеріалів справи копію рішення господарського суду м. Києва від 28.07.2015р. по справі № 910/27914/14. Відповідно до вказаного рішення господарського суду м. Києва від 28.07.2015р. у справі №910/27914/14 позовні вимоги ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО було задоволено частково, зокрема, визнано недійсним договір факторингу № 1, укладений 16.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС" та Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "ПОРТО-ФРАНКО".

Як вбачається зі змісту рішення господарського суду м. Києва від 28.07.2015р. по справі №910/27914/14, за договором факторингу № 1 від 16.08.2014р. ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС набуто від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко право вимоги, зокрема, за кредитним договором №923/1-12 від 27.12.2012р.

В ході розгляду справи суду стало відомо, що в межах господарської справи №910/27914/14 за позовом ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО до ТОВ „ФК „ТОП Фінанс господарським судом м. Києва розглядались позовні вимоги про визнання недійсними договорів та застосування наслідків недійсності правочинів.

Так, рішенням господарського суду м. Києва від 28.07.2015р. у справі №910/27914/14 позовні вимоги ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО задоволено частково, визнано недійсним договір факторингу №1, укладений 16.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС" та Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "ПОРТО-ФРАНКО", визнано недійсним договір відступлення права вимоги, зареєстрований у реєстрі за №1380, укладений 16.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС" та Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "ПОРТО-ФРАНКО", застосовано наслідки недійсності правочину шляхом повернення права вимоги за кредитними та іпотечним договором, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Блек сі партнерс" повернути Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "ПОРТО-ФРАНКО" кредитні договори, права вимоги за якими були передані за Договором факторингу № 1 від 16.08.2014 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016р. рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ "Порто-Франко" та НБУ в особі Управління НБУ в Одеській області скасовано. Позови ПАТ АБ "Порто-Франко" та НБУ в особі Управління НБУ в Одеській області задоволено повністю. Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2016 р. касаційну скаргу ТОВ "Блек Сі Партнерс" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. у справі №910/27914/14 залишено без змін.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовано позивачем незаконністю, нікчемністю Додаткові угоди від 20 червня 2014 року про розірвання Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р. та наявністю підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та направлені на визнаня нікчемної Додаткової угоди від 20 червня 2014 року до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р. недійсною та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину у вигляді реституції, шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна" повернути грошові кошти в сумі 1500000 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Спірні правовідносини сторін мають певну специфіку, оскільки позивачем у справі є банківська установа, що відповідно до рішення Виконавчої дирекції ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб 30.01.2015 р. №19, з 30.01.2015 р. ліквідується, а починаючи з 29.09.2014р. діяла тимчасова адміністрація ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО.

Відповідно до частин 5, 6 статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб. ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ОСОБА_1), порядок виплати ОСОБА_1 відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між ОСОБА_1, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції ОСОБА_1 щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами ОСОБА_1 та Національного банку України.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ОСОБА_1 призначає уповноважену особу ОСОБА_1 та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до п.п.1, 9 ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа ОСОБА_1 з дня свого призначення, зокрема, здійснює повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону. В свою чергу, п.4 ч.2 ст.37 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачається, що уповноважена особа ОСОБА_1 має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З рахуванням положень ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., уповноважена особа ОСОБА_1 зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа ОСОБА_1 зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, в разі якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. В таких випадках, у відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа ОСОБА_1 протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України застава є одним з видів забезпечення зобов`язання. В силу вимог ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Статтею 1 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про заставу" заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Як вбачається з положень ч.ч. 1,2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як зазначалось вище, предметом Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р були майнові права за Договором банківського вкладу (депозиту) №22Д від 31.03.2014р., укладеного між Публічним акціонерноим товариством Акціонерний банк "Порто-Франко та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтік Контрол Україна".

Як стверджує позивач, Додатковою угодою від 20 червня 2014 року до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.09.2014р., якою було розірвано Договір застави, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Порто-Франко відмовився від власних майнових прав по цьому Договору, що свідчить про нікчемність такого правочину у розумінні п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як встановлено судом, позивачем при обґрунтуванні підстав позову і Уповноваженою особою ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб при віднесенні Додаткової угоди від 20.06.2014р. до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р. до переліку нікчемних договорів, було застосовано положення ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції Закону, яка набрала чинності 04.07.2014р., тобто, яка не діяла при укладенні спірного договору - 20.06.2014 р.

Як вбачається з положень ч. ч. 2,3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що діяла у момент виникнення спірних правовідносин, протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа ОСОБА_1 зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв: договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов; договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів; договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку; договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку; господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком. Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа ОСОБА_1 зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Тобто, на момент укладення спірної Додаткової угоди про розірвання Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р., діючою редакцією статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб до переліку нікчемних договорів не відносились договори, за якими здійснювалась відмова Банком від власних майнових вимог.

Статтею 23 Закону України "Про заставу" встановлено, що при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Підпунктами 5.1.1.-5.1.5. пункту 5.1. укладеного між сторонами Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р., було визначено чіткий перелік випадків, коли заставодержатель (позивач у справі) набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет застави, в тому числі і достроково. Позивачем не доведено, а матеріалами справи не підтверджено, що станом на 20.06.2014р. настав жоден з таких випадків, передбачених і чітко встановлених сторонами Договору.

Тобто, станом на дату укладення спірної Додаткової угоди від 20.06.2014р., позивач не заявляв вимог до відповідача з приводу порушення останнім основного зобов`язання, не предявляв вимог до відповідача про дострокове погашення кредиту, не ставив питань щодо задоволення своїх майнових вимог по погашенню кредиту та процентів по ньому шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права або вимог про переведення на нього в судовому порядку заставленого права, тощо.

Таким чином, на вищезазначену дату - 20.06.2014 року у позивача не існувало майнових вимог до відповідача по Договору застави майнових прав від №1528/14-ЮР від 19.05.2014р.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав у позивача для застосування при вирішенні питань надання оцінки спірній угоді та при зверненні до суду як підставу позовних вимог, положень п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими позивач обґрунтовує свій позов щодо нікчемності спірного правочину і визнання його з цих підстав недійсним, оскільки, у ПАТ АБ "ПОРТО-ФРАНКО" не існувало майнових вимог до відповідача, в разі відмови від яких правочин можна було б вважати нікчемним.

Отже, на думку суду, посилання позивача на неправомірну відмову банку від власних майнових вимог при укладенні Додаткової угоди від 20.06.2014 р. про розірвання Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р., спростовується фактичними обставинами справи.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

В силу приписів ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто, наслідки недійсності (нікчемності) правочину можуть бути застосовані виключно у випадку підтвердження судом відповідного юридичного факту, в той час як його відсутність таких висновків - унеможливлює застосування відповідних наслідків.

Вищевикладене свідчить про необґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко щодо застосування наслідків недійсності нікчемної Додаткової угоди від 20 червня 2014 року до Договору застави майнових прав №1528/14-ЮР від 19.05.2014р., що є підставою для відмови у задоволенні заявленого позову у повному обсязі.

Приймаючи до уваги усе вищевикладене, позовні вимоги у справі заявлені позивачем неправомірно, у звязку з чим правові підстави для їх задоволення у суду відсутні.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, у звязку з відмовою в позові, витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 09.08.2016р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Головуючий Т.Г. Д'яченко

Суддя Ю.О. Зайцев

Суддя Р.В. Волков