ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.16р. Справа № 904/5283/16
За позовом Приватного науково-виробничого підприємства "ЕЛЕКОМ"

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського"

про стягнення заборгованості за Договором поставки №14-0125-02 від 23.01.14р.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. №3 від 05.01.16р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. №14 від 29.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив стягнути з Відповідача 65 318,40 грн. - основного боргу, 1 819,96 грн. 3 % річних, 10 777,49 грн. збитків від інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

15.08.16р. від Відповідача надійшов відзив, мотивований тим, що рішенням суду у справі №904/926/16 з Відповідача стягнуто на користь Позивача 749 837,40 грн. основного боргу за Договором №14-0125-02 від 23.01.14р., у складі цієї суми є заборгованість у розмірі 65 318,40 грн., яка виникла за постачання товару за видатковою накладною №Э0704-1 від 04.07.14р. Зазначене рішення виконано Відповідачем в повному обсязі. Таким чином, зобовязання з оплати заборгованості за поставлений за видатковою накладною №Э0704-1 від 04.07.14р. товар виконано. Відповідно, нарахування 3 % річних та збитків від інфляції Позивачем проведено безпідставно.

15.08.16р. від Позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить стягнути з Відповідача борг за видатковою накладною №Э0516-2 від 16.05.16р. на суму 65 251,20 грн., 1 818,09 грн. 3 % річних, 10 766,41 грн. збитків від інфляції.

18.08.16р. від Відповідача надійшов відзив, на уточнення позовних вимог, у якому Відповідач підтвердив обґрунтованість вимог Позивача щодо основного боргу за поставкою та 3% річних та надано контррозрахунок індексу інфляції, за яким індекс інфляції з простроченої суми становить 5 350,60 грн.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 18.08.16р.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.14р. Сторонами укладено Договір поставки № 14-0125-02 (далі Договір), за п.1.1 якого Продавець (Позивач) зобовязався поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (далі товар).

Кількість, номенклатура, ціна, умови оплати та термін поставки товару визначені в ОСОБА_3, що додаються до Договору і складають його невідємну частину (п.1.2. Договору).

Поставка товару здійснюється на умовах передбачених у ОСОБА_3, що додаються до Договору і складають його невідємну частину, відповідно до "Інкотермс-2010" (п.3.1. Договору).

На виконання договірного зобовязання, Позивач поставив Відповідачеві продукцію на суму 65 318,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №Э0704-1 від 04.07.14р.

З рахуванням того, що Відповідачем не передано Позивачеві ОСОБА_3 на зазначену частину поставленої продукції, Позивачем направлено лист № 177 від 07.07.15р., з проханням передати відповідні документи та оплатити отриману продукцію.

Представники Відповідача отримали даний лист 10.07.15р., що підтверджується інформацією з офіційного сайту Укрпошти.

У звязку з тим, що Позивач не отримав свого екземпляру ОСОБА_3, підписаного Покупцем і, в якій повинні бути визначені терміни оплати за поставлену продукцію, продукція підлягала оплаті у порядку, передбаченому ч.2 ст.530 ЦК України, а саме, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Вимогу про оплату продукції Відповідач одержав 10.07.15р., тому строк на її оплату закінчився 17.07.15р., у звязку з чим, у Відповідача утворився борг 65 318,40 грн.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, Позивач на прострочений борг Відповідача нарахував 3 % річних - 1 819,96 грн. за період з 18.07.15р. по 20.06.16р. та збитки від інфляції - 10 777,49 грн. за період прострочення з серпня 2015р. по травень 2016р..

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач підтвердив наявність боргу за поставкою, зазначеною у заяві Позивача про уточнення позовних вимог, а також підтверджено розмір нарахованих річних, однак з розрахунком індексу інфляційних Відповідач незгоден та надав свій контррозрахунок, за яким інфляційні витрати становлять 5 350,60 грн.

Перевіривши доводи сторін, проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що борг Відповідача становить 65 251,20 грн. (за видатковою накладною №Э0516-2), нарахування 3 % річних з простроченої суми проведено вірно.

За перерахунком суду, індекс інфляції з простроченої суми становить 5 342,98 грн., при цьому судом встановлено, що при нарахування індексу інфляції Позивач застосував невірні показники індексу інфляції за період з серпня по грудень 2015р, а також виключив з розрахунку лютий 2016р., у якому зафіксовано дефляцію.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 65 251,20 грн. основного боргу, 1 818,09 грн. 3 % річних з простроченої суми, 5 342,98 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", 51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18б (код 05393043) на користь Приватного науково-виробничого підприємства "ЕЛЕКОМ" , 49044, АДРЕСА_1 (код 30269505) 65 251,20 грн. основного боргу, 1 818,09 грн. 3 % річних з простроченої суми, 5 342,98 грн. збитків від інфляції, 1 280,67 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено ______________