РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016Справа №910/9179/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріола групп"

до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Гречченко Г.В. - за довіреністю від 21.12.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 06 липня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріола групп" (позивач) до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" (відповідач) про зобов'язання перерахувати грошові кошти з поточного рахунку позивача в розмірі 149 480,00 грн. відповідно до платіжного доручення №438 від 18.05.2016 року та в розмірі 100 000,00 грн. відповідно до платіжного доручення №439 від 18.05.2016 року на поточний рахунок підприємства «Інтернешнл Ейр Асосіейшн».

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням умов Договору банківського рахунку №7485 від 15.09.2015 року та Договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку за допомогою системи дистанційного обслуговування №7485 від 15.09.2015 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/9179/16. Розгляд справи призначено на 13.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 року розгляд справи відкладено на 06.07.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2015 року між відповідачем (далі - банк) та позивачем (далі - клієнт) (разом - сторони) укладено Договір банківського рахунку № 7485 (далі - Договір-1), відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває клієнту поточний рахунок/-ки у національній валюті України та іноземних валютах (надалі - рахунок) за заявою про відкриття поточного рахунка клієнта з поданням до Банку необхідних документів відповідно до вимог чинного законодавства України та в порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Національного банку України, надалі - Банківські правила.

Відповідно до п. 1.2. Договору-1 заява клієнта про відкриття рахунку є невід'ємною частиною Договору, в якій зазначаються номер та валюта Рахунку.

Так, на виконання умов Договору-1 та на підставі заяви позивача про відкриття поточного рахунку банком було відкрито позивачеві рахунок № 7485.

Також, 15.09.2015 року між відповідачем (банк) та позивачем (клієнт) укладено Договір №7485 про розрахункове обслуговування банківського рахунку за допомогою системи дистанційного обслуговування (далі - Договір-2), відповідно до п. 1.1. якого банк надає клієнту можливість здійснювати дистанційне обслуговування його рахунків, відкритих в банку, за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів «Банк-Клієнт» з системою криптозахисту.

Згідно п. 1.2. Договору-2 клієнт доручає, а банк бере на себе забезпечення виконання умов розрахункового обслуговування рахунку (-ів), номери та валюта яких зазначені у відповідній заяві на підключення/зміну до системи дистанційного банківського обслуговування (надалі - заява), відкритого (-их) згідно з відповідним (-и) договором (-ами) банківського рахунку в банку.

15.09.2015 року позивач звернувся до банку з заявою на підключення/зміну даних до системи дистанційного банківського обслуговування, у якій викладено прохання підключити рахунок №7485 до системи дистанційного обслуговування на умовах Договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку за допомогою системи дистанційного обслуговування №7485 від 15.09.2015 року.

За Договором-2 банк взяв на себе зобов'язання, зокрема, приймати по каналам зв'язку і проводити операції по розрахунковим документам, що відповідають діючим інструкціям. Банк гарантує обробку розрахункових документів, надісланих йому у межах операційного часу, встановленого у банку (п. 2.2.3.).

Позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення умов Договору банківського рахунку №7485 від 15.09.2015 року та Договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку за допомогою системи дистанційного обслуговування №7485 від 15.09.2015 року, у зв'язку із чим відповідач зобов'язаний виконати платіжні доручення № 438 від 18.05.2016 року на суму 149 480,00 грн. та № 439 від 18.05.2016 року на суму 100 000,00 грн.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що з огляду на запровадження у ПАТ «Фідобанк» тимчасової адміністрації, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення на підставі положень ст.ст. 36, 39, 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Частиною 3 статті 1090 Цивільного кодексу України визначено, що платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Відповідно до п. 8.4. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до п. 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, встановлений законодавством України.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", та п. 2.19 вищезазначеної Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, він виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного робочого дня.

18.05.2016 року позивач звернувся до відповідача із платіжними дорученнями № 438 на суму 149 480,00 грн. та № 439 на суму 100 000,00 грн.

Відповідно до виписки по рахунку залишок грошових коштів позивача станом на 18.05.2016 року складав 250 487,19 грн.

Проте станом на день вирішення спору вказані платіжні доручення не виконано, зворотного суду не доведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення майнового права позивача в частині вільного володіння та розпорядження належним йому майном (249 480,00 грн. за платіжними дорученнями №№ 438, 439 від 18.05.2016 року), яким, у розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти, у тому числі, враховуючи положення пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", які існують у формі запису на поточному рахунку позивача, відкритому у банку.

При цьому, суд відмічає, що доказів звернення до відповідача із іншими платіжними дорученнями позивачем не надано.

Як встановлено судом, відповідно до рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua), тому у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Пунктом 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, у даному випадку виключення, що передбачені п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", до спірних правовідносин не застосовуються, тому що позивач є кредитором банку, а не вкладником, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи викладене, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритого у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Отже, на підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріола групп" є кредитором Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", вимоги якого у відповідності до змісту ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час дії тимчасової адміністрації не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/9179/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 01.08.2016р.

СуддяЮ.В. Цюкало