РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016Справа №910/9239/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ"
доПублічне акціонерне товариство "АВАНТ-БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни
прозобов'язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Христович О.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Качкурова С.В.- представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" (далі - позивач, ТОВ "ВЕНБЕСТ") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "АВАНТ-БАНК" Ларченко Ірини Миколаївни про зобов'язання при складанні кошторису витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації ПАТ "АВАНТ-БАНК", включити витрати за надані послуги згідно договору № 782-Ф від 01.09.2014 року на загальну суму 216 968, 00 грн., а саме за грудень 2015 року у сумі 114 000 грн. та січень 2016 у сумі 102 968, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незважаючи на реально надані послуги, а також можливість їх оплатити, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію безпідставно не підписуються акти здачі-прийняття робіт (надання послуг). Та на час звернення до суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/9239/16, розгляд справи призначено на 10.06.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача проти позову заперечував посилаючись на обставини викладені у письмовому відзиві на позовну заяву від 08.06.2016 року.

Представник позивача безпосередньо у судовому засіданні повідомив суд, що відзив на позовну заяву не отримував.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін у судовому засіданні згідно вимог ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 15.07.2016 року.

До початку розгляду спору по суті, позивач надав заяву про заміну первісного відповідача на належного відповідача. Відповідно до якої позивач просив суд змінити первісного відповідача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "АВАНТ-БАНК" Ларченко Ірину Миколаївну" на належного відповідача - ПАТ "АВАНТ-БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "АВАНТ-БАНК" Ларченко Ірини Миколаївни".

Представник відповідача безпосередньо у судовому засіданні проти вищезазначеної заяви не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, керуючись ст. ст. 24, 33, 34, 43 ГПК України, суд задовольнив заяву позивача про заміну первісного відповідача на належного відповідача - Публічне акціонерне товариство "АВАНТ-БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "АВАНТ-БАНК" Ларченко Ірини Миколаївни (далі - відповідач, ПАТ "АВАНТ-БАНК", Банк).

Крім того, через відділ діловодства суду позивачем по справі 14.07.2016 року було подано додаткові пояснення до позовної заяви.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи заміну первісного відповідача на належного відповідача, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи на 03.08.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, надав докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу належного відповідача.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, повідомив суд про неотримання ним копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Судом зроблено висновок, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні 03.08.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "АВАНТ-БАНК" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" (далі - виконавець) укладено договір № 782-Ф (далі - договір), відповідно до п. 2.1 якого, замовник доручає, а виконавець зобов'язується:

- здійснити заходи з охорони майна на об'єктах замовника згідно Розрахунку-Дислокації об'єктів (Додаток № 1), далі об'єкт;

- оперативно реагувати на правопорушення, що скоюються на території охоронюваного об'єкта.

Охорона об'єкта здійснюється шляхом організації роботи постів фізичної охорони виконавця, згідно з Додатком № 1 до договору (п. 2.2. Договору).

Пунктами 8.1., 8.2. договору передбачено, що вартість послуг виконавця визначається Розрахунком-дислокацією вартості постів ТОВ "ВЕНБЕСТ" по охороні об'єкту ПАТ "АВАНТ-БАНК" (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною договору.

Оплата за договором здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, в термін перших п'яти банківських днів з моменту підписання договору.

Відповідно до п. 8.5. договору, фактичне надання послуг підтверджується Актом наданих послуг, що складається виконавцем та направляється на підпис замовника не пізніше п'яти перших днів місяця наступного за місяцем у якому надавалися послуги. Замовник має право підписати та направити виконавцю Акт наданих послуг, або не підписувати або надавати письмові пояснення. Якщо протягом 10 календарних днів після отримання Акту наданих послуг замовник відмовляється його підписувати або надавати письмові пояснення щодо відмови, послуги охорони вважаються наданими у повному обсязі без зауважень.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами й скріплення печатками сторін. Строк договору починає свій перебіг з моменту, визначеному Розрахунком-дислокацією (п.п. 9.1., 9.2. договору).

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір № 782-Ф від 01.09.2014 року за своєю юридичною природою є договором про надання послуг, а саме послуг охорони.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Відповідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню у цей строк (термін).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 96 від 29.01.2016 року розпочато процедуру виведення ПАТ "АВАНТ_БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 29.01.2016 року по 28.02.2016 року включно.

Призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "АВАНТ-БАНК", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), зокрема статтями 37-39, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірину Миколаївну на один місяць з 29.01. 2016 року по 28.02.2016 року включно.

Відповідно до Постанови Національного банку України № 109 від 25.02.2016 року було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "АВАНТ-БАНК".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 262 від 26.02.2016 року, на підставі Постанови НБУ № 109 від 25.02.2016 року вирішено:

- припинити здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "АВАНТ-БАНК" з 26 лютого 2016 року;

- відкликати всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "АВАНТ-БАНК", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко І.М. з 26 лютого 2016 року;

- розпочати процедуру ліквідації ПАТ "АВАНТ-БАНК" з 26.02.2016 року по 25.02.2018 року включно;

- призначити уповноваженою особою Фонду та делегувати всі повноваження ліквідатора ПАТ "АВАНТ-БАНК", зазначені у Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", визначені статтями 37, 38, 47-52, 52№, 53, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко І.М. строком на два роки з 26 лютого 2016 року по 25 лютого 2018 року включно.

Як вбачається з матеріалів наявних у справі, 29.01.2016 року ПАТ "АВАНТ-БАНК" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ "АВАНТ-БАНК" Ларченко І.М. повідомив ТОВ "ВЕНБЕСТ", про введення тимчасової адміністрації та про гарантування оплати за Договорами про надання послуг охорони, укладених між ПАТ "АВАНТ-БАНК" та ТОВ "ВЕНБЕСТ" починаючи з січня 2016 року, тобто з дати призначення Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію банку.

10.02.2016 року позивач звернувся до Банку з листом про підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договорами охорони банку, в якому просить підписати акти та провести відповідні розрахунки за рахунками-фактурами за період з березня 2015 року по грудень 2015 року.

У відповідь на вказаний лист, Банк повідомив ТОВ "ВЕНБЕСТ" про розірвання договору № 782-Ф від 01.09.2014 року.

18.02.2016 року між ТОВ "ВЕНБЕСТ" та ПАТ "АВАНТ-БАНК" підписано додаткову угоду № 1 до договору про зміну Додатку № 1 - Розрахунку-дислокації.

01.04.2016 року між ТОВ "ВЕНБЕСТ" та ПАТ "АВАНТ-БАНК" підписано додаткову угоду № 2 до договору про припинення дії договору з 01.04.2016 року.

05.05.2016 року ТОВ "ВЕНБЕСТ" знову звернулось до ПАТ "АВАНТ-БАНК" з листом вих. № 2083 про прийняття та оплату наданих послуг, установленого обладнання, та надав на підписання та скріплення печаткою рахунки та акти за грудень 2015 - січень 2016 року.

27.05.2016 року ПАТ "АВАНТ-БАНК" направив на адресу позивача відповідь вих. № 2621, та повідомив про відхилення заявлених вимог щодо прийняття та оплати наданих послуг, установленого обладнання за укладеними банком договорами, у зв'язку з тим, що ТОВ "ВЕНБЕСТ" як виконавцем не було надано належного підтвердження щодо виконання зобов'язань за договорами та обсягу виконаних робіт.

Спір у справі, на думку позивача, виник у зв'язку з тим, що Уповноважена особа ФГВФО не виконує свого обов'язку із включення заборгованості ПАТ "АВАНТ-БАНК" за договором № 782-Ф від 01.09.2014 року у кошторис витрат в процедурі ліквідації банку. Як зазначає позивач у своїй заяві, вимоги ТОВ "ВЕНБЕСТ" до ПАТ "АВАНТ-БАНК" не є кредиторськими, які підлягають задоволенню в порядку ліквідаційної процедури.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" заявлено вимогу про включення витрат за надані послуги згідно договору № 782-Ф у розмірі 216 968, 00 грн., а саме:

- 114 000, 00 грн. за грудень 2015 року;

- 102 968, 00 грн. за січень 2016 року.

Мотивуючи свої вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю посилається на норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 року № 2 (далі - Положення), зокрема:

- відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, а саме договорів оренди нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку охорони;

- пунктом 1.2. розділу 4 Положення передбачено, що Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію або ліквідацію складає та подає Фонду кошторис витрат банку, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, на період тимчасової адміністрації та щокварталу на період ліквідації банку (з розподілом за місяцями).

Дослідивши наявні у матеріалах справи фактичні дані, заслухавши пояснення та доводи сторін, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

1) відповідно до плану врегулювання;

2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання;

3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, процедуру ліквідації ПАТ "АВАНТ-БАНК" розпочато з 26.02.2016 року.

Пунктом 2.17. Положення визначено коло повноважень, покладених на Фонд та/або уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку, серед яких зокрема й складання та виконання кошторису витрат банку, пов'язаних зі здійсненням його ліквідації, згідно з цим Положенням.

Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) здійснює витрати на ліквідацію неплатоспроможного банку за рахунок коштів банку в межах кошторису витрат банку на здійснення ліквідації (далі - кошторис), затвердженого виконавчою дирекцією Фонду (п. 3.5 Положення).

Пунктами 3.6.-3.11 Положення встановлено наступне:

- Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) забезпечує правильність складання проекту кошторису і виконання затвердженого виконавчою дирекцією Фонду кошторису;

- Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) зобов'язана: уключати до кошторису окремими статтями всі витрати, необхідні для забезпечення процедури ліквідації банку; складати кошторис щокварталу з розподілом за місяцями і подавати до 15 числа місяця, що передує наступному кварталу, до Фонду для затвердження виконавчою дирекцією. На початку ліквідації банку кошторис уключає період із дня, в якому Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) приступила до виконання своїх обов'язків, до кінця поточного кварталу і подається до Фонду не пізніше 3 робочих днів після призначення Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень). Не використана у звітному кварталі сума коштів за кошторисом не переноситься на наступний квартал;

- у разі необхідності Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) має право запропонувати внесення змін до кошторису. Зміни до кошторису вносяться не пізніше дати закінчення кварталу, на який затверджено кошторис, за наявності обґрунтованого клопотання Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень);

- у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку може запропонувати внесення змін до кошторису до закінчення відповідного кварталу;

- зміни до кошторису затверджуються виконавчою дирекцією Фонду;

- Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) має право здійснювати з накопичувального рахунку витрати, пов'язані з розміщенням оголошення в засобах масової інформації про відкриття процедури ліквідації неплатоспроможного банку та нотаріальним засвідченням картки зі зразками підписів, до складання кошторису та затвердження його виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно пункту 1.5 Розділу 6 Положення, до кошторису, який подається на затвердження виконавчій дирекції Фонду, додаються:

- обґрунтування, розрахунки за кожною статтею планових витрат, які підтверджують потребу їх включення до кошторису;

- прогнозні суми надходжень та витрат банку (у вигляді грошового потоку) протягом дії тимчасової адміністрації або в разі ліквідації банку на квартал за кожні сім календарних днів, а також дані про наявність високоліквідних активів, пропозиції щодо джерел фінансування касових розривів кошторису банку на проведення витрат, потрібних для здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації.

Таким чином, як вбачається з наведеного вище, кошторис витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації включає в себе витрати, які безпосередньо може понести банк з моменту початку процедури ліквідації.

Натомість позивач просить суд зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО включити до кошторису витрат на ліквідацію витрати за надані послуги за грудень 2015 року та за січень 2016 року, хоча, як підтверджується матеріалами справи, процедура ліквідації була розпочата лише 26 лютого 2016 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ВЕНБЕСТ" задоволенню не підлягають з огляду на те, що заборгованість, у разі встановлення факту її наявності, за договором про надання послуг № 782-Ф не може бути включена до кошторису витрат на ліквідацію.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" до ПАТ "Авант-Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 15.08.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко