ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

28.07.2016р. Справа № 917/1090/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", вул.Бульварно-Кудрявська, 33, м.Київ, 01054

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус", вул.Фрунзе, 225/ Ветеринарна, 22, м.Полтава, Полтавська область, 36000

про стягнення 32 908,14 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Мусійченко Т.С.

Представники сторін:

від позивача: Храмов Я.М. дов. №6 від 01.01.2016р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 32 908 грн. 14 коп.

Відповідач в засідання суду не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.07.2016р. не виконав. Копія ухвали суду від 12.07.2016р. надіслана на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, що відповідає адресі відповідача, зазначеній у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідачем отримані.

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки судом були виконані вказані норми, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2013 р., автомобілем «Опель» д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 здійснено ДТП, у результаті якого застрахований нашою страховою компанією автомобіль «Шкода», д/н НОМЕР_2 (договір страхування №250569771.13 від 14.06.2013р.), що належить ТВО «ОТП Лізинг», отримав механічні ушкодження.

Згідно Довідки про ДТП (форма №2) УДАІ УМВС України ДТП мала місце внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2

Відповідно до Постанови Літинського районного суду Вінницької обл. від 03.02.2014р. ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_2

ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля, було складено Звіт про оцінку, відповідно до акту №491-12-13 від 28.02.2014р. якого матеріальний збиток, заподіяний власникові автомобіля, склав 28 141,20 гривень. На умовах договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв'язку з чим було виплачено страхове відшкодування на підставі рахунку №САСТ-337901 від 05.12.2013р. ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій» у розмірі 33 908 грн. 14 коп.

Позивач також зазначає, що відповідно до інформації із Центральної бази даних МТСБУ станом на 21.11.2013р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Відповідачем, видано поліс № АС/7317178, адже за полісом забезпечено автомобіль «Опель» д/н НОМЕР_1. Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну третіх осіб встановлено в розмірі 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн., Відповідно до виданого полісу Відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати завдану шкоду майну третіх осіб, в межах лімітів відшкодування по 49 000,00 грн. (враховуючи наявність франшизи - 1 000 грн.).

Отже, сума, що підлягає стягненню із Відповідача 32 908 грн. 14 коп. (33 908,14 грн. - 1 000,00 грн. франшизи).

Дослідивши надані у справі докази, суд привирішенніспору виходить з наступного:

Згідно наданої позивачем копії договору №250569771.13 від 14.06.2013р товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (страхувальник) застрахував майнові інтереси, пов'язані з транспортним засобом «Шкода», реєстраційний № НОМЕР_2 у приватному акціонерному товаристві "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна".

Виходячи з наданої позивачем довідки №93052230 про дорожньо-транспортну пригоду належний товариству з обмеженою відповідальністю" ОТП Лізинг" автомобіль «Шкода», реєстраційний № НОМЕР_2 отримав пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 21.11.2013. внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, який керував автомобілем «Опель» реєстраційний № НОМЕР_1.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2013р. підтверджується і постановою Літинського районного суду Вінницької обл. від 03.02.2014р.

Згідно наданої позивачем копії страхового акту №110452 від 03.03.2014р., складеного позивачем, до відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (страхувальнику) підлягає 33 908 грн. 14 коп. Зазначена сума за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" виплачена позивачем товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", що підтверджується наданою позивачем копією платіжного доручення №1138 від 09.04.2014р.

Статтею 27 Закону України від 07.03.1996р. №85/96-ВР "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1191 ЦК України "особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі сплаченого відшкодування".

Відповідно до ст. 1166 ЦК України "шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала".

Відповідно до ст. 1187 ЦК України: "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом".

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - ЗУ «Про ОСЦПВ»), що діяв на момент укладання договору страхування: «Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.»

Відповідно до ст. 22.1 ЗУ «Про ОСЦПВ»: "При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи."

Відповідно до ст. 36.1 Закону: "Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом. "

Згідно наданих позивачем відомостей, автомобіль «Опель» д/н НОМЕР_1, застрахований у ПрАТ "СК"Статус" (відповідача) за полісом АС/7317178, на дату ДТП (21.11.2013р.) поліс діяв.

Позивач ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернувся до Відповідача із претензією №2720 від 24.06.2015р. (вручена 07.07.2015р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Від Відповідача на рахунок ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» за даним страховим випадком жодних коштів не надходило.

Таким чином, вимоги позивача підтверджені наданими у справі доказами.

Відповідно дост.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у довіреності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач відзиву на позов та будь-яких доказів у спростування наданих позивачем доказів і наведених позивачем доводів не надав, правомірність і розмір вимог на заперечує, доказів сплати стягуваної за позовом суми не надав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною першою статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

На підставі матеріалів справи, керуючись статтями 4-3, 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус"(36003, м. Полтава, вул. Фрунзе, 225/Ветеринарна, 22, ) на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м.Київ, вул.Будьварно-Кудрявська, 33, р/р №7600 у АКІБ "Укрсіббанк" в м.Харків, МФО 351005, ) 32 908 грн. 14 коп. виплаченого страхового відшкодування, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 04.08.2016р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.