донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.08.2016 справа №908/5985/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4, довіреність №14/04-2016 від 14.04.2016р.
від відповідача: від третьої особи: від прокуратури:ОСОБА_5, довіреність №21/99-юр від 06.04.2016р. ОСОБА_6, довіреність №21/95-юр від 04.04.2016р. ОСОБА_7, довіреність №Д-1401/2016 від 31.05.2016р. ОСОБА_8, посвідчення №036334 від 17.11.2015р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги 1. Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», м.Запоріжжя 2. Державного концерну «Укроборонпром», м.Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від18.02.2016р. (повний текст підписано 26.02.2016р.)
у справі№908/5985/15 (суддя Носівець В.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології», м.Київ
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: за участю:Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», м.Запоріжжя Державного концерну «Укроборонпром», м.Київ Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України, м.Запоріжжя
простягнення 2767195,89грн.

В судовому засіданні 12.07.2016р. оголошено

перерву до 16.08.2016р. об 11:30год.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології», м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», м.Запоріжжя про стягнення 2767195,89грн., які складаються з 2100000,00грн. боргу, 623700,00грн. інфляційних та 43495,89грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2016р. було залучено до участі у справі Державний концерн «Укроборонпром» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Зазначеною ухвалою на підставі ст.29 ГПК України було допущено до участі у справі Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.02.2016р. (повний текст підписано 26.02.2016р.) у справі №908/5985/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології» задоволено частково, стягнуто з Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» 2100000,00грн. основного боргу, 598908,54грн. інфляційних, 43495,89грн. 3% річних.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобовязань за ліцензійним договором №01-і/рпн17/59-юр від 12.02.2015р. в частині своєчасності сплати роялті.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області скасувати в частині стягнення інфляційних та 3% річних, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що затримка платежу згідно договору відбулась з незалежних від відповідача підстав, а саме через дії Державного концерну «Укроборонпром» , який перешкоджав сумлінному виконанню умов договору в частині оплати шляхом зупинення платежу. Враховуючи викладене, скаржник з посиланням на статтю 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначає про відсутність підстав для нарахування інфляційних та 3% річних.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.03.2016р. (головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.) апеляційна скарга Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» у справі №908/5985/15 прийнята до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.04.2016р. Зобовязано відповідача надати докази сплати 01,03грн. недоплаченого судового збору за розгляд судом апеляційної скарги.

Державний концерн «Укроборонпром» також звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2016р. (повний текст підписано 26.02.2016р.) скасувати і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В якості підстав для скасування рішення апелянт зазначає неповне зясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На думку заявника другої апеляційної скарги, суд першої інстанції не врахував, що підставою для сплати роялті є наявність двох документів акта про використання обєктів права інтелектуальної власності та акта пусконалагоджувальних робіт. Оскільки останній не міститься в матеріалах справи, відсутні правові підстави для нарахування винагороди.

Третя особа зазначає, що із актів про використання обєктів права інтелектуальної власності не вбачається факт реального використання таких обєктів при виготовленні продукції. За твердженнями скаржника, для встановлення цього факту необхідне призначення експертизи, однак суд першої інстанції в порушення вимог ст.41 ГПК України не призначив такої експертизи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що ліцензійний договір 2012р. розірваний за згодою сторін, і, відповідно, акт, за яким передавалися обєкти права інтелектуальної власності (невідємна частина розірваного договору) припинив свою дію. З огляду на що наявні сумніви щодо передання обєктів права інтелектуальної власності (далі ОІВ).

Скаржник зазначає про наявність пояснень працівників підприємства, згідно з якими ОІВ були застосовані працівниками підприємства до укладення ліцензійного договору від 12.02.2015р., через що посилання на цей правочин як на правову підставу стягнення грошових коштів є безпідставним.

Третя особа стверджує, що разом з вищевикладеним підставою для скасування рішення господарського суду Запорізької області є порушення судом першої інстанції вимог ст.4-2, 4-3 ГПК України (ненадання особам, які беруть участь у справі, рівних умов та можливостей для реалізації їх прав).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.03.2016р. (головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.) апеляційна скарга Державного концерну «Укроборонпром» прийнята до спільного розгляду з апеляційною скаргою Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра».

На адресу суду надійшов відзив-заперечення відповідача на апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром».

У звязку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_3, на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Скакун О.А.

Через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від третьої особи отримано відзив на апеляційну скаргу Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра».

На електронну адресу суду надійшли пояснення прокурора, в яких зазначено, що військова прокуратура повністю підтримує позицію Державного концерну «Укроборонпром».

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології» отримано відзив на апеляційні скарги, в якому позивач просить залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» звернулося до суду з заявою про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме Висновку науково-правової експертизи щодо застосування законодавства України у сфері охорони прав інтелектуальної власності від 08.04.2016р. Враховуючи неможливість подання зазначеного доказу з огляду на отримання висновку після винесення рішення господарським судом Запорізької області, судова колегія дійшла висновку про задоволення зазначеного клопотання.

В судовому засіданні 12.04.2016р. представники відповідача просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних та 3% річних, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи просив рішення господарського суду Запорізької області скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Прокурор пояснив, що повністю підтримує позицію Державного концерну «Укроборонпром».

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції на 24.05.2016р.

Казенне підприємство Науково-виробничий комплекс Іскра звернулося з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (листа №UOP-2.2-4479 від 05.05.2016р. та листа №526/21/125-юр від 12.05.2016р.), яке судом задоволене з огляду на дату складання вищевказаних листів (після винесення рішення).

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Скакуна О.А. на визначену дату слухання справи, на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

Державний концерн Укроборонпром надав заперечення проти відзивів позивача та відповідача на апеляційну скаргу та клопотання про витребування від позивача доказів (доручень на підписання договорів комісії; договорів про розподіл винагороди між власниками ноу-хау; документів, що підтверджують існування ноу-хау, які є предметом договору про передання права на використання ОІВ №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р.; документів, що підтверджують наявність майнових прав інтелектуальної власності на ноу-хау у осіб, які є власниками виключних майнових прав на ноу-хау).

Під час розгляду справи, судова колегія не знайшла підстав для задоволення зазначеного клопотання. Крім того, ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.02.2016р. було зобовязано позивача надати визначені документи. В своїх поясненнях Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології» зазначило, що у позивача відсутні договори про розподіл винагороди та доручення, оскільки підприємство не є стороною за договорами і їх передача не передбачена.

Від Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс Іскра» отримано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме Звіту про оцінку ринкової вартості майнових прав інтелектуальної власності права на використання винаходів та ноу-хау при модернізації та виготовленні радіолокаційних станцій РЛС 36Д6М1-1 (36Д6М1-2) від 10.05.2016р. На підставі ст.101 ГПК України, враховуючи неможливість подання зазначеного Звіту до суду першої інстанції з огляду на дату його створення (після прийняття рішення господарським судом Запорізької області), судова колегія дійшла висновку про можливість долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

В судове засідання 24.05.2016р. зявились прокурори, представники позивача, відповідача та третьої особи. У звязку з вимкненням електропостачання при розгляді справи, що підтверджується актом Донецького апеляційного господарського суду від 24.05.2016р., технічна фіксація судового процесу була неможлива. В судовому засіданні прокурор заперечив проти розгляду справи без здійснення технічної фіксації судового процесу, що унеможливило розгляд справи. У звязку з вищевикладеним, судове засідання було відкладене на 07.06.2016р.

Від Державного концерну Укроборонпром надійшли пояснення стосовно окремих документів, поданих учасниками справи.

У судовому засіданні 07.06.2016р. представники відповідача підтримали вимоги своєї апеляційної скарги. Представник позивача просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Прокурор підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі Державного концерну Укроборонпром. Заявив клопотання (аналогічне за змістом отриманому 24.05.2016р. на електронну адресу суду) про зупинення провадження у справі №908/5985/15 на підставі п.2 ч.2 ст.79 ГПК України до прийняття правового рішення у кримінальному провадженні №0000542 (за попередньою кваліфікацією ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України).

Статтею 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; заміни однієї з сторін її правонаступником.

Як зазначено у п.3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Розглянувши клопотання прокурора, враховуючи приписи ст.79 ГПК України, судова колегія не знайшла підстав для задоволення зазначеного клопотання.

Представник третьої особи підтримав вимоги своєї апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Також зазначив, що у господарському суді м.Києва розглядається справа про визнання недійсним ліцензійного договору №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р. з огляду на це судова колегія дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання на 12.07.2016р. та зобовязання сторін надати відповідні письмові пояснення.

У звязку з неможливістю розгляду справи суддями-членами колегії ОСОБА_9 та ОСОБА_3 через перебування у відпустках на дату слухання справи, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії: головуючий Зубченко І.В., судді Ломовцева Н.В., Татенко В.М.

На виконання вимог ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2016р. Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» та Державний концерн «Укроборонпром» надали пояснення, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні були присутні представники позивача, відповідача, третьої особи та прокурор. Сторони та третя особа підтримали позицію, викладену в попередньому судовому засіданні. Прокурором було заявлено клопотання (аналогічне за змістом отриманому через канцелярію суду в день судового засідання) про зупинення провадження по справі №908/5985/15 у звязку з призначенням експертизи у кримінальному провадженні №0000542. З огляду на приписи ст.79 ГПК України, якою визначений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження по справі, судова колегія відмовила у задоволенні зазначеного клопотання.

Прокурором також заявлено клопотання про зупинення провадження по справі №908/5985/15 до закінчення розгляду господарським судом міста Києва повязаної з нею іншої справи №906/5389/16 про визнання недійсним ліцензійного договору.

Відповідно до ч.1 статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, зупинення провадження у справі є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення або про відмову у зупиненні провадження у справі суд має враховувати обставини конкретної справи.

Враховуючи те, що саме обов'язком суду є встановлення обставин справи, проведення оцінки наданих сторонами доказів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Разом з тим, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до статті 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Отже, у разі появи таких обставин, учасники судового процесу не позбавлені права звернутися до суду для перегляду рішення.

У судовому засіданні оголошено перерву до 16.08.2016р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Татенко В.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Ломовцева Н.В., Радіонова О.О.

Від Державного концерну Укроборонпром через канцелярію суду надійшли пояснення по справі, які прийняті судовою колегією до уваги.

В судовому засіданні 16.08.2016р. представники відповідача просили скасувати рішення господарського суду Запорізької області в частині стягнення 3% річних та інфляційних, відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. Представник позивача просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що повністю підтримує позицію третьої особи, просив скасувати рішення господарського суду та задовольнити апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром».

Представник третьої особи підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, заявив клопотання про призначення судової експертизи (аналогічне за змістом отриманому через канцелярію суду 15.08.2016р.) з метою встановлення факту застосування (незастосування) Казенним підприємством «Науково-виробничий комплекс «Іскра» обєктів інтелектуальної власності, право використання яких передавалося за договором №01-і/рпн17/59-юр від 12.02.2015р. Зазначене клопотання прокурор підтримав, представники позивача та відповідача заперечили проти призначення експертизи.

Статтею 41 ГПК України передбачено право призначити проведення експертизи для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського суду і потребують спеціальних знань.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо дійсної необхідності такого призначення. Якщо обставини справи свідчать про доцільність отримання роз'яснень спеціаліста з відповідних питань, господарський суд може скористатися правом, наданим йому ст.41 ГПК України

Разом з тим, як зазначається в п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. N4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Розглянувши матеріали справи, судова колегія зазначає, що доказів, які містяться в матеріалах справи, достатньо для обєктивного та всебічного вирішення спору між сторонами. Крім того, предметом спору є стягнення роялті у розмірі, що узгоджений сторонами, а підставою порушення строку виконання зобовязання за ліцензійним договором. Вирішення спору потребує правової оцінки певних положень цивільного законодавства, що відноситься виключно до компетенції суду. З огляду на це колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання Державного концерну «Укроборонпром» про призначення судової експертизи.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційні скарги, відзиви на апеляційні скарги, заслухавши представників сторін, третьої особи, прокурора, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології» є власником винаходу «Пристрій обробки сигналів радіолокаційної інформації», що захищений патентом України №37865 та винаходу «Пристрій автоматичного виявлення сигналів», що захищений патентом України №37870 та діє за дорученням власників: ноу-хау «Удосконалення способу виявлення траєкторій цілей з використанням вихідних сигналів доплеровських фільтрів» до винаходу «Пристрій автоматичного виявлення сигналів», що захищений патентом України №37870 (договір комісії 01/01к-12 від 01.02.2012р.), ноу-хау «Модернізована радіолокаційна система виявлення та вимірювання координат» до винаходу «Пристрій обробки сигналів радіолокаційної інформації», що захищений патентом України №37865 (договір комісії №01/02к-12 від 01.02.2012р.), ноу-хау «Удосконалення системи виявлення цілей на фоні імпульсних завад» до винаходу «Пристрій автоматичного виявлення сигналів», що захищений патентом України №37870 (договір комісії №01/03к-12 від 01.02.2012р.), ноу-хау «Спосіб обробки радіолокаційної інформації та виявлення області завад» до винаходу «Пристрій автоматичного виявлення сигналів», що захищений патентом України №37870 (договір комісії №01/04к-12 від 01.02.2012р.), ноу-хау «Спосіб виявлення та бланкировання несинхронних завад» до винаходу «Пристрій автоматичного виявлення сигналів», що захищений патентом України №37870 (договір комісії №01/05к-12 від 01.02.2012р.).

12.02.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології» (далі - ліцензіар), яке є власником винаходу «Пристрій обробки сигналів радіолокаційної інформації» та винаходу «Пристрій автоматичного виявлення сигналів», а також діє за дорученням власників ноу-хау «Удосконалення способу виявлення траєкторій цілей з використанням вихідних сигналів доплеровських фільтрів», ноу-хау «Модернізована радіолокаційна система виявлення та вимірювання координат», ноу-хау «Удосконалення системи виявлення цілей на фоні імпульсних завад», ноу-хау «Спосіб обробки радіолокаційної інформації та виявлення області завад», ноу-хау «Спосіб виявлення та бланкировання несинхронних завад» на підставі зазначених вище договорів комісії та Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс» «Іскра» (далі - ліцензіат), приймаючи до уваги, що ліцензіат бажає придбати на умовах цього договору виключну ліцензію на використання сукупності винаходу та сукупності ноу-хау (далі - обєкти права інтелектуальної власності, ОІВ) з метою виготовлення та іншого введення в цивільний оборот продукту по ліценції, уклали ліцензійний договір №01-і/рпн17/59-юр про надання права на використання обєктів права інтелектуальної власності (далі - договір).

За умовами пункту 2 договору ліцензіар видає ліцензіату на строк дії цього договору виключну ліцензію на використання сукупності винаходів та сукупності ноу-хау на умовах цього договору на території Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра». При цьому ліцензіату надається право на виготовлення із застосуванням ОІВ, застосування, пропонування для продажу, продаж та інше введення в цивільний оборот продукту по ліцензії на території, або зберігання продукту по ліцензії в зазначених вище цілях на території. Ліцензіат за отримання та використання цього права сплачує ліцензіару винагороду.

Відповідно до п.3.4.1 ліцензіар має право одержувати від ліцензіата винагороду за отримання та використання ОІВ відповідно до обсягів його фактичного використання.

Пунктом 6.1 сторони узгодили, що за надання прав, передбачених даним договором, ліцензіат сплачує ліцензіару винагороду. Сума винагороди визначається у Додатковій угоді №1 до даного договору. Винагорода виплачується у вигляді роялті. Всі розрахунки з бюджетом по платежах даного договору здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

За змістом п.6.2 договору ліцензіат згідно п.3.7.2 надає ліцензіару звіт про використання обєктів права інтелектуальної власності після реалізації кожної одиниці продукту виготовленого по ліцензії, але не пізніше дати підписання акту пусконалагоджувальних робіт на кожну одиницю продукту. Ліцензіат має право надати ліцензіару звіт про використання обєктів права інтелектуальної власності до моменту реалізації кожної одиниці продукту, виготовленого по ліцензії, який є підставою для оформлення сторонами акту про використання обєктів права інтелектуальної власності.

Роялті сплачується ліцензіару ліцензіатом на протязі 15 календарних днів після підписання сторонами акту про використання обєктів права інтелектуальної власності, з урахуванням вимог передбачених Податковим кодексом України, але не пізніше 20 календарних днів після підписання акту пусконалагоджувальних робіт (п.6.3).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що сторони засвідчують, що технічна документація на ОІВ передана ліцензіаром ліцензіату згідно акту прийому передачі права від 02.02.2012р. до ліцензійного договору про надання права на використання обєктів права інтелектуальної власності від 02.02.2012р. №01-і/рпн. Цей акт є невідємною складовою частиною ліцензійного договору про надання права на використання обєктів права інтелектуальної власності від 12.02.2015р. №01-і/рпн.

Згідно з п.8.1 договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017р.

За умовами п.2 Додаткової угоди №1 від 12.02.2015р. до договору №01-і/рпн/17/59-юр ліцензіар та ліцензіат погодились визначити вартість майнових прав інтелектуальної власності - права використання сукупності винаходів та сукупності ноу-хау при виробництві та модернізації Радіолокаційної станції згідно погодженого ними Звіту про оцінку майнових прав інтелектуальної власності - права використання сукупності винаходів та сукупності ноу-хау при модернізації та виготовленні Радіолокаційної станції, до ліцензійного договору від 02.02.2012р. №01-і/рпн, у наступних розмірах: роялті (періодичні платежі за право використання сукупності винаходів та сукупності ноу-хау) за одиницю продукту по ліцензії складає 2100000,00грн. Строк платежу на протязі 15 календарних днів після підписання сторонами акту про використання ОІВ з урахуванням вимог передбачених Податковим кодексом України, але не пізніше 20 календарних днів після підписання акту пусконалагоджувальних робіт.

Відповідно до п.3 зазначеної Додаткової угоди, дата підписання сторонами акту про використання обєктів права інтелектуальної власності є датою нарахування роялті. Підставою для визнання доходів або витрат сторони визнають ст.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п.4, 6, 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» та п.14 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати».

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами підписаний протокол ціни №1 від 12.02.2015р. до ліцензійного договору №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р., яким сторони узгодили розмір періодичного платежу за право використання кожного винаходу та ноу-хау.

Про факт використання відповідачем у лютому 2015р. обєктів права інтелектуальної власності на підставі ліцензійного договору №01-і/рпн від 02.12.2015р. свідчать ОСОБА_6 форми №ІВ-6. Зазначені акти узгоджені директором, заступником директора з науки - начальником НТЦ, головним бухгалтером, начальником ПЕВ, головним конструктором, начальником структурного підрозділу (НДВ-з).

Разом з тим, в матеріалах справи наявний договір комісії №SТЕ-3-115-Д/Е-14 від 13.06.2014р. з наступними змінами, який укладено відповідачем (комітент) та ДП ДЗГП «Спецтехноекспорт» (комісіонер), за умовами якого відповідач доручає комісіонеру, а комісіонер бере на себе зобовязання за комісійну плату вчинити від свого імені, в інтересах та за рахунок комітента зовнішньоекономічний контракт з інопартнером, в подальшому «Покупець», на постачання на експорт комітентом виробів спеціального призначення, в подальшому «Вироби» та надання послуг з підготовки спеціалістів інозамовника, за номенклатурою, у кількості, по ціні, строкам та умовам постачання у відповідності з умовами даного договору.

Відповідно до акту про використання обєкту права інтелектуальної власності форми №ІВ-6 відповідачем виготовлено пристрій памяті CFast 4096А вЮ3.069.061-05 напівпричіп 6УФ6М1-1 (вЮ2.00.050-06) виробу РЛС 36Д6М1-1 (другий виріб), який за договором комісії №SТЕ-3-115-Д/Е-14 від 13.06.2014р. замовлений у Нігерію з датою початку використання 25.02.2015р.; виріб переданий ДП ДЗГП «Спецтехноекспорт» за приймально-передавальним актом №1 від 18.02.2015р. та актом здачі-приймання товару від 20.01.2015р. з датою прийому 20.02.2015р.

На виконання умов ліцензійного договору сторонами підписані: акт №1 від 16.02.2015р. про використання обєктів права інтелектуальної власності, яким засвідчено, що ліцензіат з 02.12.2014р. по 16.02.2015р. використовував ОІВ у складі сукупності винаходів та сукупності ноу-хау. Ліцензіатом за період з 02.12.2014р. по 16.02.2015р. виготовлено одна одиниця продукту по ліцензії; акт №2 від 25.02.2015р. про використання обєктів права інтелектуальної власності, відповідно до якого ліцензіатом за період з 16.02.2015р. по 25.02.2015р. реалізовано одна одиниця продукту по ліцензії.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1 від 12.02.2015р. до ліцензійного договору, ліцензіат повинен сплатити ліцензіару на протязі 15 календарних днів після підписання цього акту роялті у сумі 2100000,00грн.

Позивачем з огляду на прострочення виконання зобовязань щодо сплати роялті була направлена на адресу відповідача претензія №1 від 08.04.2015р., з пропозицією протягом десяти днів з моменту її отримання погасити суму боргу, а також сплатити пеню у розмірі 0,1% вартості послуг та 7% штрафу. У відповіді на претензію відповідач підтвердив наявність заборгованості, однак у звязку з зупиненням Державним концерном «Укроборонпром» платежу, претензія залишилася без задоволення.

Зазначене стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології» з позовом до суду.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Договір №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р. підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ст.1107 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі таких договорів: 1) ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) ліцензійний договір; 3) договір про створення за замовленням і використання об'єкта права інтелектуальної власності; 4) договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; 5) інший договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності. Договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності такий договір є нікчемним. Законом можуть бути встановлені випадки, в яких договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності може укладатись усно.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є ліцензійним договором.

За приписами ч.1 ст.1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

За умовами пункту 2 договору №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р. ліцензіар видає ліцензіату на строк дії цього договору виключну ліцензію на використання сукупності винаходів та сукупності ноу-хау на умовах цього договору на території Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра». При цьому ліцензіату надається право на виготовлення із застосуванням ОІВ, застосування, пропонування для продажу, продаж та інше введення в цивільний оборот продукту по ліцензії на території, або зберігання продукту по ліцензії в зазначених вище цілях на території.

Як вбачається з матеріалів справи, технічна документація на ОІВ передана ліцензіаром ліцензіату згідно акту прийому передачі права від 02.02.2012р. до ліцензійного договору про надання права на використання обєктів права інтелектуальної власності №01-і/рпн від 02.02.2012р., який за умовами п.9.2 ліцензійного договору про надання права на використання обєктів права інтелектуальної власності від 12.02.2015р. №01-і/рпн. є його невідємною складовою частиною.

В обґрунтування апеляційної скарги третя особа зазначає, що договір №01-і/рпн від 02.02.2012р. розірваний за згодою сторін, і, відповідно, акт від 02.02.2012р., за яким передавалися ОІВ, також припинив свою дію. З огляду на що відсутні докази передання ОІВ на підставі договору №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р. і, відповідно, посилання на цей правочин як на правову підставу стягнення грошових коштів є необгрунтованими.

Разом з тим, судовою колегією враховано, що розірвання договору №01-і/рпн від 02.02.2012р. не спростовує факт наявності у відповідача ОІВ з огляду на відсутність доказів повернення ліцензіатом ліцензіару технічної документації на ОІВ, переданої згідно акту прийому передачі від 02.02.2012р.

Крім того, як вбачається з пояснень представників позивача та відповідача, наданих в судових засіданнях, а також наявного в матеріалах справи листування (листи №7/05-2015 від 07.05.2015р., №312/21/64-юр від 28.04.2015р., №UOP-4.2-9251 від 11.09.2015р., №12/02-15 від 12.02.2015р. тощо), 02.02.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія інноваційні технології» (ліцензіар) та Казенним підприємством «Науково-виробничий комплекс» «Іскра» (ліцензіат) був підписаний ліцензійний договір №01-і/рпн на право використання обєктів права інтелектуальної власності. За актом прийому передачі права від 02.02.2012р. технічна документація на ОІВ була передана ліцензіаром ліцензіату.

У звязку з тяжким фінансовим становищем Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс» «Іскра», згідно Додаткової угоди від 01.10.2012р., дія ліцензійного договору №01-і/рпн від 02.02.2012р. була припинена. Разом з тим, за згодою сторін протягом 2012р.-2014р. відповідач використовував у виробництві ОІВ безкоштовно.

В 2015р. між сторонами підписано новий ліцензійний договір зі збереженням умов раніше укладеного ліцензійного договору, який припинив свою дію за згодою сторін. При цьому, акт прийому передачі права від 02.02.2012р. до ліцензійного договору №01-і/рпн від 02.02.2012р. є невідємною складовою частиною ліцензійного договору №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р.

Посилання третьої особи на використання ноу-хау до укладення ліцензійного договору №01-і/рпн17/59-юр від 12.02.2015р. не спростовує факт його використання після укладення договору, з огляду на наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем з приводу передання права використання ОІВ, які передували укладенню зазначеного вище договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р. між сторонами підписано акт №1 від 16.02.2015р. про використання обєктів права інтелектуальної власності та акт №2 від 25.02.2015р. про використання обєктів права інтелектуальної власності.

Третя особа зазначає про те, що із зазначених актів не вбачається факт реального використання ОІВ при виготовленні продукції.

Як вбачається зі змісту акту №1 від 16.02.2015р. та акту №2 від 25.02.2015р. ліцензіат з 02.12.2014р. по 16.02.2015р. використовував ОІВ у складі сукупності винаходів та сукупності ноу-хау. Ліцензіатом виготовлено та реалізовано одну одиницю продукту по ліцензії. Зазначені акти підписані з обох сторін та скріплені печатками підприємств, і відповідно до умов актів є невідємною складовою частиною ліцензійного договору про надання права на використання обєктів права інтелектуальної власності №01-і/рпн/17/59-юр від 12.02.2015р. з огляду на це, факт використання ОІВ є доведеним.

На думку Державного концерну «Укроборонпром», підставою для перерахування роялті, окрім акту про використання обєктів права інтелектуальної власності, є акт пусконалагоджувальних робіт, який в матеріалах справи відсутній, що виключає можливість нарахування роялті. З таким твердженням судова колегія не погоджується з огляду на наступне.

Зі змісту п.2, 3.4.1, 6.1 ліцензійного договору вбачається, що ліцензіат сплачує ліцензіару винагороду за отримання та використання прав, передбачених даним договором.

Відповідно до 6.2 договору ліцензіат згідно п.3.7.2 надає ліцензіару звіт про використання обєктів права інтелектуальної власності після реалізації кожної одиниці продукту виготовленого по ліцензії, але не пізніше дати підписання акту пусконалагоджувальних робіт на кожну одиницю продукту. Ліцензіат має право надати ліцензіару звіт про використання обєктів права інтелектуальної власності до моменту реалізації кожної одиниці продукту, виготовленого по ліцензії, який є підставою для оформлення сторонами акту про використання обєктів права інтелектуальної власності.

Роялті сплачується ліцензіару ліцензіатом на протязі 15 календарних днів після підписання сторонами акту про використання обєктів права інтелектуальної власності, з урахуванням вимог передбачених Податковим кодексом України, але не пізніше 20 календарних днів після підписання акту пусконалагоджувальних робіт (п.6.3).

Крім того, пунктом 6.1 договору сторони узгодили, що сума винагороди визначається у Додатковій угоді №1 до даного договору. Додаткова угода містить визначення строку платежу, аналогічні викладеним в п.6.3 договору. Відповідно до п.3 зазначеної додаткової угоди, дата підписання сторонами акту про використання обєктів права інтелектуальної власності є датою нарахування роялті.

Разом з тим, пунктом 4 акту №2 від 25.02.2015р. передбачено, що ліцензіат повинен сплатити ліцензіару на протязі 15 календарних днів після підписання цього акту роялті у сумі 2100000,00грн.

Проаналізувавши зазначені пункти договору, додаткової угоди та акти про використання обєктів права інтелектуальної власності, судова колегія дійшла висновку, що саме акт про використання ОІВ підтверджує факт використання прав, передбачених ліцензійним договором, і, відповідно, є підставою для нарахування роялті.

Враховуючи умови п.6.2, 6.3 договору, додаткової угоди, а також факт складання актів №1 від 16.02.2015р. та №2 від 25.02.2015р. про використання обєктів права інтелектуальної власності, останнім днем сплати винагороди є 12.03.2015р.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Казенним підприємством «Науково-виробничий комплекс «Іскра» доказів перерахування позивачу 2100000,00грн. суду не надано. Крім того, як у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційній інстанції, відповідач неодноразово підтверджував наявність заборгованості у названому розмірі. У звязку з викладеним, судова колегія дійшла висновку, що господарським судом Запорізької області правомірно стягнуто з відповідача борг в розмірі 2100000,00грн.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, як вірно встановлено місцевим господарським судом, фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати, то суд першої інстанції правильно зазначив про наявність правових підстав для стягнення з відповідача передбачених ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія зазначає, що він є арифметично вірним, стягненню підлягають 3% річних в розмірі 43495,89грн. за визначений позивачем період з 13.03.2015р. по 20.11.2015р. (враховуючи обмеженість суду розміром позовних вимог) та інфляційні в розмірі 598908,54грн. за визначений позивачем період з березня 2015р. по жовтень 2015р.

Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» посилається на відсутність його вини у порушенні грошових зобовязань за ліцензійним договором №01-і/рпн17/59-юр від 12.02.2015р., оскільки до порушення договірних зобовязань призвели саме дії Державного концерну «Укроборонпром» щодо зупинення платежу. З посиланням на статтю 218 ГК України відповідач зазначає про відсутність підстав для нарахування інфляційних та 3% річних. Однак, зазначене твердження судовою колегією не приймається, оскільки дії третьої особи не є надзвичайними та невідворотними обставинами за даних умов здійснення господарської діяльності в розумінні ст.218 ГК України і не звільніють Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» від відповідальності за невиконання зобовязань по оплаті заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляційних.

Посилання Державного концерну «Укроборонпром» на порушення судом першої інстанції вимог ст.4-2, 4-3 ГПК України (ненадання особам, які беруть участь у справі, рівних умов та можливостей для реалізації їх прав) не відповідають фактичним обставинам розгляду справи в суді першої інстанції, про що свідчать матеріали справи та технічний звукозапис судових засідань. Так, в матеріалах справи наявні пояснення Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України, клопотання, пояснення та заперечення Державного концерну «Укроборонпром». Крім того, прокуратур та третя особа були присутні в судових засіданнях та не були позбавлені можливості давати усні пояснення та заперечення по справі. Твердження про те, що суд не переходив до вирішення справи по суті та не слухав думку учасників процесу щодо предмету позову, спростовують відповідні протоколи судових засідань.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2016р. (повний текст підписано 26.02.2016р.) у справі №908/5985/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційних скарг за наведеними в них мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційними скаргами підлягають віднесенню на заявників скарг.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», м.Запоріжжя та Державного концерну «Укроборонпром», м.Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2016р. (повний текст підписано 26.02.2016р.) у справі №908/5985/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області 18.02.2016р. (повний текст підписано 26.02.2016р.) у справі №908/5985/15 - залишити без змін.

Стягнути з Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (69071, м.Запоріжжя, вул.Магістральна, буд.84, ідентифікаційний код 14313866) в дохід Державного бюджету України 01,03грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Судді:ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Надруковано 7 примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1- третій особі; 1 прокурору; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСЗО