ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.08.16 Справа № 904/5251/14

За позовом публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1", м. Донецьк

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ", м. Дніпропетровськ

про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки у сумі 3 414 450, 00 доларів США та 164 672,79 долари США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ становить 1 951 372,56 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 15 січня 2016 року, керівник по роботі з проблемними активами в м. Дніпропетровськ

Від відповідача-1: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 02березня 2016 року, представник

Від відповідача-2: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" звернулося до господарського суду із позовом, яким, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. №52822/14 від 26.08.2014 том 1 а.с. 68-69), просить солідарно стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" та товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ" заборгованість за кредитним договором №DNI-22-320/13 від 06.03.2013 з додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013, №2 від 26.09.2013, №3 від 11.12.2013, та договором поруки №DNI-22-323/13 від 06.03.2013, із додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013 , №2 від 26.09.2013, станом на 19.06.2014 (включно) у загальному розмірі 3 414 450, 00 доларів США та 164 672,79 долари США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19 червня 2014 року 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень, з яких:

- заборгованість за основною сумою кредиту склала 3 150 000, 00 доларів США;

- заборгованість за непогашеними відсотками за користуванням кредитом, склала 249 095, 00 доларів США;

- заборгованість за непогашеною в строк комісією склала 15 355, 00 доларів США;

- заборгованість за сумою пені за порушення боргових зобов'язань склала 164 672, 79 доларів США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19.06.2014 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень. Судові витрати солідарно покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов кредитного договору DNI-22-320/13 від 06.03.2013 з додатковими угодами до нього №1 від 25.07.2013, №2 від 29.092013, №3 від 11.12.2013. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 перед позивачем та кредитним договором, між банком та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ" був укладений договір поруки № DNI-22-323/13 від 06.03.2013 згідно якого товариство ТОВ " ВКП "СДТ" поручилось перед позивачем за виконання відповідача-1 зобов'язань за кредитним договором.

17 липня 2014 року позивачем подана заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення в межах суми позову арешту на:

грошові кошти на всіх рахунках в усіх банківських установах, які відкриті товариством з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ";

все рухоме та нерухоме майно належне на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позовних вимог обгрунтована значним обсягом заборгованості за кредитним договором. Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень позивачу стало відомо про наявність великої кількості судових рішень про стягнення з відповідача-1 грошових коштів на значні суми. На думку позивача існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Банку у вигляді унеможливлення виконання рішення суду та погашення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року у справі № 904/5251/14 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

09 квітня 2015 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи № 904/5251/14 разом із повідомленням судового експерта № 3109/3110-14 від 01 квітня 2015 року про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року провадження у справі 904/5251/14 поновлено, розгляд справи призначено на 28 квітня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року зупинено провадження по справі № 904/5251/14 на період до розгляду господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/2337/15 за заявою приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Альянс" про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт".

21 червня 2016 року господарським судом зроблено запит №904/5251/14/30728/16 про надання інформації щодо розгляду справи № 904/2337/15 за заявою приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Альянс" до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд. 6; ) про визнання банкрутом.

22 червня 2016 року надійшла відповідь на запит, а також надано наступні документи: копія ухвали господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/2337/15 від 08.04.2015; копія оголошення про порушення справи про банкрутство (номер публікації 16748 від 09.04.2015); копія ухвали господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/2337/15 від 20.01.2016.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів у справі № 904/2337/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд. 6; ), з вимогами кредиторів, в тому числі публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на суму 41 735 063, 82 грн., з яких 1 218, 00 грн. - 1 черга задоволення, 22 229 001, 11 грн. - 4 черга задоволення, 19 504 844, 71 грн. - 6 черга задоволення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року провадження у справі 904/5251/14 поновлено, розгляд справи призначено на 08 серпня 2016 року.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, свого повноважного представника у судове засідання не направив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 64 Господарського процесуального кодексу України за змістом якої ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою, а у разі ненадання такої інформації за адресою їх місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження вручена їм належним чином.

Направлена судом на адресу відповідача-2 ухвала суду повернута підприємством зв'язку з відміткою: "адресат не знайдений".

Відповідно до роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених в інформаційному листі № 01-8/482 від 13 серпня 2008 року, до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

За змістом підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (із змінами і доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 08 серпня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" подало до господарського суду клопотання про припинення провадження у справі, мотивоване тим, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів у справі №904/2337/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт", з вимогами кредиторів, в тому числі публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на суму 41 735 063, 82 грн., з яких 1 218, 00 грн. - 1 черга задоволення, 22 229 001, 11 грн. - 4 черга задоволення, 19 504 844, 71 грн. - 6 черга задоволення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача-1, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" (позичальник) та публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" (ОСОБА_1) був укладений кредитний договір №DNI-22-320/13 (надалі Кредитний договір), до якого в подальшому були внесенні зміни та доповнення.

Відповідно до умов Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №2 від 26.09.2013, а.с.28, том1), ОСОБА_1 зобовязався надати Позичальнику кредит розмірі 3 200 000,00 дол. США, а Позичальник зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором (п.1.1. Кредитного договору). Кредит надається Позичальнику у вигляді непоновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування, що зменшується відповідно до наведеного графіка (п. 1.2. Кредитного договору в редакції додаткової угоди №3 від 11.12.2013).

Позичальник зобов'язується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням: на придбання виробничого обладнання у товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СТД" (ідентифікаційний номер юридичної особи 31270925) (п. 2.1. Кредитного договору).

Згідно п. 4.1. Кредитного договору надання кредиту відбувається за цільовим призначенням, обумовленим цим договором, на підставі заяви на отримання кредитних коштів шляхом перерахування кредитних коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у Банку, з наступним виконанням розрахункових документів Позичальника. Кредит надається в строк не пізніше 2 (двох) банківських днів з дати отримання Банком відповідної заяви на отримання кредитних коштів або в інший більший термін, вказаний у відповідній заяві на отримання кредитних коштів.

Пунктом 6.1. Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №3 від 11.12.2013) встановлено зобов'язання Позичальника щодо повернення кредиту в повному обсязі в строк не пізніше 11 липня 2015 року включно за графіком наведеним в таблиці. У будь-якому разі, Позичальник зобов'язаний повернути Кредит та виконати Боргові зобов'язання за кредитом в повному обсязі в день закінчення кожного відповідного періоду користування кредитом. Строк користування кредитом може бути продовжено, при цьому загальна кількість періодів користування кредитом не може перевищувати 3 (трьох) періодів користування кредитом. У випадку продовження строку користування кредитом на 3 (третій) період користування кредитом, датою повернення Кредиту є 11.07.2015 (одинадцяте липня дві тисячі п'ятнадцятого року).

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 перерахував позичальнику грошові кошти у сумі 3 500 000,00 дол. США, що підтверджується копіями меморіальних ордерів:

№TR.5627642.1990.3782 від 13 березня 2013 року на суму 2 890 000,00 доларів США,

№TR.5627642.499.9019 від 27 вересня 2013 року на суму 610 000,00 доларів США (а.с.70-71, том 1).

Відповідно до п.7.2.1. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 12,8 % (дванадцять цілих вісім десятих процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік).

У випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) зобов'язань, встановлених п. 10.3.7.1., 10.3.7.2. та/або 10.3.7.7. та/або 10.3.7.8. цього договору (одного, декількох або сукупності зазначених зобов'язань), незважаючи на положення п. 7.2.1. цього Договору, процентна ставка за користуванням кредитом становить 14,8% (чотирнадцять цілих вісім десятих процентів) річних. Проценти за користування кредитом за ставкою, визначеною в цьому пункті договору, нараховуються у кожному випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, встановлених п. 10.3.7.1., 10.3.7.2. та/або 10.3.7.7. та/або 10.3.7.8. цього договору, починаючи з першого календарного дня невиконання чи неналежного виконання будь-якого із зазначених зобов'язань, до тієї дати, коли всі порушені зобов'язання у сукупності будуть виконані належним чином. У разі, якщо зобов'язання/умови, встановлені в п. 10.3.7.1., 10.3.7.2. та/або 10.3.7.7. та/або 10.3.7.8. цього договору, у сукупності будуть виконані належним чином, застосовується процентна ставка за користування кредитом, встановлена в п. 7.2.1. цього договору, з дати, наступної за датою, коли всі зазначені зобов'язання були виконані належним чином. Положення цього пункту договору мають поновлювальний характер і можуть застосовуватися протягом всього строку дії цього договору (п. 7.2.1.1. Кредитного договору в редакції додаткової угоди №3 від 11.12.2013).

Період нарахування процентів складає календарне чило днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший банківський день після 10 (десятого) числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення кредиту, а початком - дата надання кредиту та/або перший банківський день після 10 (десятого) числа (з його урахуванням). проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом. Нараховані проценти повинні сплачуватися позичальником щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 10 (десятим) числом кожного місяця п.п. 7.2.2., 7.2.3., 7.2.4. кредитного договору). Нараховані в грудні 2013 року проценти повинні сплачуватися позичальником протягом 15 календарних днів, наступних за 10 (десятим) числом грудня 2013 року (п.п. 7.2..4.1. Кредитного договору в редакції додаткової угоди №3 від 11.12.2013).

Отже, з наведеного вбачається, що позичальник зобовязаний сплачувати кредитодавцю проценти на умовах та в строки, визначені кредитним договором.

Пункт 7.3. Кредитного договору встановлює зобов'язання Позичальника, щодо сплати комісії за встановлення ліміту фінансування, а саме: позичальник зобов'язаний сплатити Банку комісію за встановлення ліміту кредитування у розмірі 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) від розміру ліміту кредитування, встановленого відповідно до умов цього договору та діючого на дату сплати комісії. Зазначена комісія сплачується Позичальником протягом 3 (трьох) банківських днів з дня укладення цього договору, та в подальшому щорічно протягом 3 (трьох) банківських днів з дати, яка відповідає початку кожного наступного року кредитування. З метою застосування цього пункту під датою початку першого року кредитування розуміється дата укладення цього договору. Зазначена комісія сплачується Позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національною банку України на день здійснення платежу.

Пункт 7.4. Кредитного договору встановлює зобов'язання Позичальника, щодо сплати комісії за оформлення змін по обслуговуванню кредитного рахунку, а саме: у випадку внесення змін до цього договору та/або до угоди про забезпечення з ініціативи Позичальника (окрім зміни розміру ліміту та збільшення строку кредитування), шляхом укладення додаткової угоди до цього договору та/або до Угоди про забезпечення, передбачених умовами цього договору, Позичальник сплачує Банку комісію за оформлення змін в обслуговуванні кредитного рахунку у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень, за укладення кожної додаткової угоди. Зазначена комісія сплачується Позичальником до моменту укладення додаткової угоди про внесення змій до цього Договору та/або до Угоди про забезпечення.

Відшкодування інших витрат Банку, пов'язаних з наданням кредиту викладено у пункті 7.5. Кредитного договору. Так, Позичальник зобов'язаний відшкодувати Банку всі витрати, пов'язані з наданням Кредиту (витрати, понесені Банком під час отримання інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна стосовно наявності/відсутності прав третіх осіб на майно, що передасться/буде передане в заставу/іпотеку Позичальником/майновим поручителем відповідно до умов цього договору, будь-яких інших обтяжень такого майна, здійснення дій щодо внесення запису про реєстрацію обтяження майна правами Банку, сплата страхових платежів за договорами страхування, укладеними на виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором, тощо) протягом 3 (трьох) Банківських днів з дати виставлення Банком відповідного рахунку. Позичальник згоден з тим, що розмір таких витрат буде відомий лише після укладення цього договору, і зобов'язується відшкодувати Банку всі зазначені витрати без будь-яких заперечень зі свого боку стосовно їх розміру.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ера Пласт", як позичальник за кредитним договором, свої зобов'язання з погашення заборгованості за кредитним договором, нарахованих процентів та комісії у встановлені договором строки не виконало.

03 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача-1 з претензією, вих. №DNI-61/274, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 03.04.2016 (а.с.33-35 том 1), яка останнім залишена без відповіді. Заходів щодо добровільного погашення заборгованості за спірним кредитним договором відповідач-1 не здійснив.

Причиною виникнення спору є порушення позичальником (товариством з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт") зобов'язань за кредитним договором №DNI-22-320/13 від 06.03.2013 в частині дотримання строків повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та пені за прострочення виконання зобовязань.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитним договором одностороння відмова або одностороння зміна позичальником своїх зобов'язань, не передбачена, вони мають бути виконані у встановлений строк.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник допустив порушення зобовязань перед публічним акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_1" за Кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом у встановлені договором строки.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за кредитним договором у сумі 3 150 000, 00 доларів США, заборгованість за непогашеними відсотками за користуванням кредитом у сумі 249 095, 00 доларів США, заборгованість за непогашеною в строк комісією у сумі 15 355, 00 доларів США.

З огляду на положення умов кредитного договору №DNI-22-320/13 від 06.03.2013, строк сплати заборгованості за основною сумою кредиту у сумі 3 150 000, 00 доларів США, заборгованості за непогашеними відсотками за користуванням кредитом у сумі 249 095, 00 доларів США, заборгованості за непогашеною в строк комісією у сумі 15 355, 00 доларів США, є таким, що настав.

Доказів сплати заборгованості за кредитним договором у сумі 3 150 000, 00 доларів США, заборгованості за непогашеними відсотками за користуванням кредитом у сумі 249 095, 00 доларів США, заборгованості за непогашеною в строк комісією у сумі 15 355, 00 доларів США, відповідач-1 суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував

З урахуванням викладеного, позовні вимоги заявлені позивачем правомірно.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

У разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань ОСОБА_1 має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банка неню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням боргового зобов'язання за весь час прострочення. Пеня сплачується Позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу (п. 12 Кредитного договору).

Позивачем розрахована та заявлена до стягнення пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором у сумі 164 672,79 долари США грн., що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19.06.2014 року 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень за період з 28.09.2013 по 19.06.2014.

Розрахунок пені перевірено судом, пеня нарахована відповідно до умов договору та чинного законодавства, з урахуванням положень ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Ера Пласт" задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року порушено провадження у справі про банкрутство за заявою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс" до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд. 6; ) про визнання банкрутом.

09 квітня 2015 року на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" у справі №904/2337/15 (Суддя Єременко А.В.), що відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є офіційним оприлюдненням зазначеного оголошення.

Згідно статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

12 травня 2015 року публічне акціонерне товариство "ПУМБ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із заявою (вх. № 718/15), з урахуванням уточнень (вх. № 32163/15 від 22.05.15) про визнання грошових вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" на суму 4 685 573, 16 доларів США, що еквівалентно сумі 99 017 382, 82 грн. відповідно до курсу Національного банку України станом на 05.05.2015, у якій кредитор просить внести до реєстру вимог кредиторів 23 000 000, 00 грн. - вимоги забезпечені заставою, 1 218, 00 грн. - вимоги 1 черги задоволення, 56 512 538, 11 грн. - вимоги 4 черги задоволення, 19 504 844, 71 грн. - вимоги 6 черги задоволення.

Так, господарським судом при розгляді заяви про визнання грошових вимог було встановлено, що заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" перед публічним акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" за Кредитним договором № DNI-22-320/13 від 06.03.2013 станом на 07.04.2015 складає 4 685 573, 16 доларів США, що еквівалентно 99 017 382, 82 грн., за курсом Національного Банку України станом на 05.05.2015, а саме:

- заборгованість за основною сумою кредиту - 3 150 000, 00 доларів США, з яких 23.04.2015 заборгованість у сумі 30 000, 00 доларів США було погашено, відповідно, заборгованість за основною сумою кредиту складає 3 120 000, 00 доларів США, що еквівалентно 65 933 072, 40 грн. за курсом Національного банку України станом на 05.05.2015;

- прострочена сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом - 627 235, 00 доларів США, що еквівалентно 13 254 977, 78 грн. за курсом Національного банку України станом на 05.05.2015;

- заборгованість за комісією - 15 355, 00 доларів США, що еквівалентно 324 487, 93 грн. за курсом Національного банку України станом на 05.05.2015;

- заборгованість по пені за порушення строків сплати основної суми кредиту та комісії за користування ним - 922 983, 16 доларів США, що еквівалентно 19 504 844, 71 грн. за курсом Національного банку України станом на 05.05.2015.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що господарським судом при розгляді справи №904/2337/15 було встановлено часткове погашення основної заборгованості за кредитним договором, провадження в частині стягнення 30 000,00 доларів США підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Оскільки, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів у справі № 904/2337/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд. 6; ), з вимогами кредиторів, в тому числі публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на суму 41 735 063, 82 грн., суд вбачає підстави для задоволення клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" від 08 серпня 2016 року про припинення провадження у справ в частині заявлених до нього позовних вимог.

06 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_1" (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СТД" (поручитель) було укладено договір поруки № DNI-22-323/13.

Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.6 договору поруки).

Сторони домовились, що порука за цим договором припиняється з припиненням зобов'язання (п.6.1. договору поруки).

Пунктом 1.1 договору поруки встановлено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань вказаних в п. 2 цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

Згідно з пунктом 1.3 договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що порукою забезпечується виконання зобов'язань боржника перед кредитором з кредитного договору № DNI-22-320/13 від 06 березня 2013 року, укладеного між кредитором та боржником.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки у разі порушення зобов'язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину). Кредитор не зобов'язаний підтверджувати будь-яким чином факт невиконання зобов'язання боржником. Вимога кредитора буде достатньою для поручителя підставою виконати зобов'язання на суму, вказану в вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання додаткової інформації.

За приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

03 квітня 2014 року позивачем на адресу відповідача-2 була направлена вимога про сплату боргу вих. № DNI-61/274, що підтверджується описом вкладення до цінного листа "Укрпошта" та фіскальним чеком від 03.04.2014 (а.с. 43-44), яка останнім залишена без відповіді.

За таких обставин та з урахуванням умов договору поруки позивач набув право вимоги до поручителя як солідарного відповідача щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача-2 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №DNI-22-320/13 від 06.03.2013 з додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013, №2 від 26.09.2013, №3 від 11.12.2013, та договором поруки №DNI-22-323/13 від 06.03.2013, із додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013, №2 від 26.09.2013, станом на 19.06.2014 (включно) у загальному розмірі 3 384 450, 00 доларів США та 164 672,79 долари США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19 червня 2014 року 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень, з яких:

- заборгованість за основною сумою кредиту склала 3 120 000, 000 доларів США;

- заборгованість за непогашеними відсотками за користуванням кредитом, склала 249 095, 00 доларів США;

- заборгованість за непогашеною в строк комісією склала 15 355, 00 доларів США;

- заборгованість за сумою пені за порушення боргових зобов'язань склала 164 672, 79 доларів США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19.06.2014 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень.

17 липня 2014 року позивачем подана заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення в межах суми позову арешту на:

грошові кошти на всіх рахунках в усіх банківських установах, які відкриті товариством з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ";

все рухоме та нерухоме майно належне на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов, зокрема, забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані роз'яснення викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпеченню позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до заяви про забезпечення позову позивачем не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме, не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання, тощо.

Отже, з урахуванням наданих позивачем документів, наведених мотивів для вжиття заходів до забезпечення позову та наявних у матеріалах справи доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідачів у рівних частках - по 36 540,00грн. з кожного відповідача (судовий збір стягується з урахуванням суми 30 000,00доларів США, яка була сплачена в період розгляду справи та в частині стягнення якої припинено провадження у справі). Судові витрати за розгляд заяви про вжиття заходів до забезпечення позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 32, 34, 36, 43, 44, 49, 66, 67, 75, п.11, п.2, ч.1, ч.2 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Припинити провадження у справі в частині вимог публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" та товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ" суми 30 000,00 доларів США на підставі п.11 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Провадження у справі в частині вимог публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" заборгованості за кредитним договором №DNI-22-320/13 від 06.03.2013 з додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013, №2 від 26.09.2013, №3 від 11.12.2013, та договором поруки №DNI-22-323/13 від 06.03.2013, із додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013, №2 від 26.09.2013, станом на 19.06.2014 (включно) у загальному розмірі 3 384 450, 00 доларів США та 164 672,79 долари США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19 червня 2014 року 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень - припинити на підставі п.2 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Потічна, буд. 67в/2, ідентифікаційний код 31270925) на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) заборгованість по за кредитним договором №DNI-22-320/13 від 06.03.2013 з додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013, №2 від 26.09.2013, №3 від 11.12.2013, та договором поруки №DNI-22-323/13 від 06.03.2013, із додатковими угодами до нього: №1 від 25.07.2013, №2 від 26.09.2013 у загальному розмірі 3 384 450, 00 доларів США та 164 672,79 долари США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19 червня 2014 року 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень, з яких:

- заборгованість за основною сумою кредиту у сумі 3 120 000, 000 доларів США;

- заборгованість за непогашеними відсотками за користуванням кредитом у сумі 249 095, 00 доларів США;

- заборгованість за непогашеною в строк комісією у сумі 15 355, 00 доларів США;

- заборгованість за сумою пені за порушення боргових зобов'язань у сумі 164 672, 79 доларів США, що в еквіваленті національної грошової одиниці України, відповідно до курсу НБУ (на дату розрахунку 19.06.2014 1 USD=11,85 UAH) становить 1 951 372,56 гривень, про що видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ера-Пласт" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспорта, 6, ідентифікаційний код 38432256) на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 36 540,00грн., про що видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "СДТ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Потічна, буд. 67в/2, ідентифікаційний код 31270925) на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 36 540,00грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" про вжиття заходів до забезпечення позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 12.08.2016