ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.16р. Справа № 904/5932/16
За позовом: Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» , м. Нікополь

До: Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», м. Кривий Ріг

Про: стягнення 66 651, 68 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов.№101-4016 від 01.07.16р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (дов.№23 від 23.03.16р.)

СУТЬ СПОРУ:

ПАТ « Нікопольський завод феросплавів » (позивач) звернувся з позовом до ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» (відповідач) про стягнення 66 651, 68 грн. ( в т.ч.: 62 397, 32 грн. пеня та 4 254, 36 грн. -3% річних ) штрафних санкцій за порушення відповідачем строків оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №151504/1406395 від 05.12.14р. (укладеним між сторонами).

ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» ( відповідач) у заяві визнав позовні вимоги та факт прострочення оплати товару; а також просив суд зменшити розмірі пені, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача (а.с.81).

По справі було оголошено перерву з 02.08.16р. по 11.08.16р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.14р. між ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (постачальник ) та ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» (покупець) укладено договір поставки №151504/1406395; за умовами п. 1.1 якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплати згідно п.3.4. даного договору товар на протязі строку з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 рік, на умовах , в кількості та строки , зазначені у специфікаціях до даного договору , які є невідємними його частинами (п.1.1. договору). Згідно п. 3.4 договору покупець здійснить оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника протягом 55-ти банківських днів від дати поставки товару. Відповідно п. 2.3 договору датою поставки товару, при постачанні залізничним транспортом, вважається дата штемпелю на залізничній накладній ст. Нікополь.

В п.7.6. договору сторони погодили, що у випадку порушенням покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним договором поставки, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у відповідному періоді, за кожний день прострочення оплати , в т.ч. день оплати (а.с.9-14)

За твердженням позивача 29.10.2015 на підставі Специфікації № 18 до договору, відповідно до рахунку № 202946 за залізничною накладною № 45886231 було поставлено 72,227 базових тон феромарганцю середньовуглецевого ФМН88 на суму 2 604 292,94 грн. (а.с.34) Кінцевою датою оплати відповідно до умов договору є 10.12.2015р., станом на 21.12.2015 р. покупець частково сплатив борг у розмірі 2 000 000,00 грн. Термін прострочення виконання зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого товару склав 11 днів. Залишок боргу за поставлений 29.10.2015р. товар складає 604 292,94 грн. Станом на 24.11.2015р. цей борг у розмірі 604 292,94 грн. був сплачений покупцем повністю. Термін прострочення виконання зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого товару склав 14 днів.

Також позивач стверджує , що 29.10.2015 р. на підставі Специфікації № 17 до договору, відповідно до рахунку № 202953 за залізничною накладною № 45886223 було поставлено 68,29 базових тон феросилікомарганцю МНС17 на суму 1 521 521,98 грн. (а.с.33) Кінцевою датою оплати відповідно до умов договору є 10.12.2015 р., станом на 24.12.2015 р. (день фактичної оплати за поставлений 29.10.2015р. товар) термін виконання зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого товару склав14 днів. Таким чином позивач виконав свої зобов'язання за договором - поставив товар та надав покупцю (відповідачу), у встановлений пунктом 3.8 договору строк рахунки на оплату товару.

У звязку з порушенням відповідачем строків оплати товару позивач відповідно до п.7.6 договору та приписів ст.625 ЦК України нарахував відповідачу (згідно наданого ним розрахунку): 62 397, 32 грн. пені та 4 254, 36 грн. - 3% річних (а.с.4-5).

На час прийняття рішення у справі відповідач доказів сплати пені перед позивачем або доказів своєчасної оплати товару не надав, позовні вимоги визнав та клопотав про зменшення розміру пеня.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України)

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. (ст.611 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 712 цього Кодексу передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов'язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов'язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції. (ст.216 ГК України).

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. (ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Положення статті 233 Господарського кодексу України, що кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи вищезазначені правові норми та ту обставину , що внаслідок порушення ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» умов договору позивачу не завдано реальних збитків ; суд ( керуючись правами ,наданими йому ст.83 ГПК України ) , вважає за доцільне зменшити розмір пені , що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 62 397, 32 грн. до 37 438, 39 грн. ; а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково - в розмірі 37 438, 39 грн. пені та 4254, 36 грн. 3% річних.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами п. 3.17.4, 3.19 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року № 18; ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» (50057, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, 1; ) на користь позивача - Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» ( 53200, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ): 37 438, 39 грн. пені; 4254, 36 грн. 3% річних та 1 378, 00 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя Васильєв О.Ю.

12.08.16р.