ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

10 серпня 2016 року Справа № 11/49

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Коваленко Н.М., розглянувши у справі № 11/49 від 14.08.2006

про банкрутство державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Промінь, 27330, Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Жовтнева, 42,

матеріали за позовною заявою № 05-1008вих-16 від 05.08.2016 заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої є:

позивач 1. Міністерство аграрної політики та продовольства України, вул. Хрещатик, 24, м. Київ, 01010,

позивач 2. державне підприємство Сільськогосподарське підприємство Промінь (далі - ДП СП Промінь), 27330, Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Жовтнева, 42,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Елітне насіння, Арсенальна площа, 1Б, м. Київ, 01010,

про зобовязання повернути у власність держави комплексів будівель та споруд,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Кіровоградської області, у межах провадження у справі № 11/49 про банкрутство ДП СП Промінь, звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство аграрної політики, та ДП СП Промінь про зобов'язання відповідача повернути у власність держави в особі позивача 2. комплексів будівель та споруд, що розташовані за адресами:

Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, пров. Кооперативний, 4а, що складається з: А - нежитлова будівля, а,а1 - прибудови, а2 - погріб, А1 - нежитлова будівля, а3 - котельня з димоходом, Б - вбиральня, В - вигрібна яма, N - огорожа - 66,6 кв.м., вартістю 92 813 грн.;

Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Жовтнева, 42, що складається з Аак - контора, Б - топка, В - архів, в - прибудова, N - огорожа. І - замощення, вартістю 112 855 грн;

Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Бандурове, вул. Шкільна, буд. 2, що складається з: Аа- склад, І - замощення, вартістю 89 094 грн.

В обґрунтування зазначених вимог заявник посилається, зокрема, на ст. 655, 636, 657, 220, 215, 216 ЦК України, ст. 12, 16 ГПК України, ст. 10, 20, 26, 28, 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI).

Відповідно до п. 1-1 Розділу Х ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI) Положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури".

За п. 40 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212- VІ) положення Закону застосовуються господарськими судами у розгляді справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання ним чинності, тобто з 19.01.2013.

Наведене стосується й вирішення спорів, зазначених у частині четвертій статті 10, статті 20 та частині восьмій статті 23 Закону. Водночас положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (розділ IV Закону "Продаж майна у провадженні у справі про банкрутство" та статті Закону, що визначають процедури санації та ліквідації), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання ним чинності, з урахуванням викладеного у пункті 33 цього Інформаційного листа. Якщо процедура продажу майна боржника розпочата до набрання чинності Законом, то вона повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника.

Провадження у справі № 11/49 про банкрутство ДП СП Промінь порушено ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 14.08.2006.

Ухвалою від 30.05.2007 господарський суд ввів процедуру санації боржника ДП СП Промінь.

Ухвалою від 02.02.2011 господарський суд затвердив план санації ДП СП Промінь.

Ухвалою від 18.10.2013 господарський суд призначив керуючим санацією ДП СП Промінь арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ухвалою від 16.06.2016 господарський суд, керуючись ст. 16, 17, 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI), клопотання № ТД-079 від 03.08.2016 комітету кредиторів задовольнив, продовжив строк процедури санації ДП СП Промінь на шість місяців до 01.12.2016.

На виконання умов плану санації боржника, 01.03.2011 між інвестором та боржником укладена угода № 1 про надання інвестицій в обмін на майно та 15.07.2013 сторонами підписано акт приймання передачі за такою угодою.

При цьому, в процедурі санації ДП СП Промінь майно боржника в порядку визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI) не продавалося.

Тому, у справі № 11/49 про банкрутство ДП СП Промінь, не можуть застосовуватися положення Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI в частині, що регулює вирішення спорів, зазначених у частині четвертій статті 10, статті 20 та частині восьмій статті 23 Закону в зазначеній редакції, тощо.

За ст. 17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI) керуючий санацією має право, зокрема, подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними.

Угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною, якщо:

угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті якої кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки;

угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов'язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв'язку з його виходом зі складу учасників боржника.

Все отримане за такою угодою повертається сторонам.

Розгляд заяв керуючого санацією про визнання угод недійсними і повернення всього отриманого за такою угодою здійснюється господарським судом у процедурі провадження у справі про банкрутство.

Тобто, нормами Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI) чітко визначено, що подання зазначених заяв належить до виключної компетенції керуючого санацією і такими повноваженнями не наділений в межах справи про банкрутство а ні прокурор, а ні хтось інший.

Керуючий санацією, арбітражний керуючий ОСОБА_1 з такою заявою до господарського суду не звертався і не звертається.

Відповідно, Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI) не містить вказівки на можливість розгляду таких заяв прокурора в межах справи про банкрутство.

Визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника передбачено ч. 1 ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI).

Але зазначені положення Закону не можуть бути застосовані під час розгляду справи про банкрутство ДП СП Промінь з підстав, які зазначалися раніше.

За ч. 1 ст. 5 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

За ч. 6 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

За п. 9 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ) частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

Крім названих у зазначеній статті Закону справ у спорах, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

При розгляді господарським судом трудових спорів, у тому числі щодо стягнення заробітної плати, слід враховувати положення частини п'ятої статті 19 Закону, відповідно до якої дія мораторію не поширюється на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також положення частини четвертої статті 23 Закону, відповідно до якої на вимоги кредиторів щодо заробітної плати не поширюється граничний строк на їх заявлення та наслідки закінчення цього строку.

Отже, спори стосовно конкурсних грошових вимог кредиторів за вимогами до боржника щодо виплати заробітної плати вирішуються господарським судом шляхом їх розгляду за правилами позовного провадження у межах справи про банкрутство. Спори цієї категорії кредиторів з поточними грошовими вимогами до боржника до визнання боржника банкрутом вирішуються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, проте в окремому позовному провадженні.

Як в статтях 12 та 16 Господарського процесуального кодексу України, в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ), в Інформаційному листі ВГСУ від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ) так і в Постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14 мова йде про розгляд спорів до боржника, а не навпаки.

А в даному випадку ДП СП Промінь визначено прокурором позивачем, а не відповідачем. Тому, крім іншого, враховуючи субєктивний склад сторін, вказаний спір не є спором саме до боржника і також і з цих підстав не підлягає розгляду у справі № 11/49 про банкрутство ДП СП Промінь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

В даному випадку позовна заява заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави підлягає розгляду у окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство, оскільки, як зазначалося раніше, по-перше: прикінцевими та перехідними положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI) обмежена дія такого Закону стосовно боржників, провадження щодо яких порушено до 19.01.2013, по-друге: позов поданий прокурором не до боржника.

Відповідно, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті такої позовної заяви в межах справи № 11/49 про банкрутство ДП СП Промінь.

Керуючись ст. 1, ст. 4, ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, п. 1-1 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI, який вступив в дію 19.01.2013 року, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви № 05-1008вих-16 від 05.08.2016 заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави про зобовязання повернути у власність держави комплексів будівель та споруд.

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути заступнику прокурора Кіровоградської області.

Ухвала господарського суду набирає чинності з дня її винесення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Примірники цієї ухвали направити сторонам.

Суддя Н.М. Коваленко