ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2016 р. Справа №917/703/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради,

пров. Чайковського, 5, м. Полтава, 36002

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління №9",

вул. Радянська, 210, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500

про стягнення 118 870,88 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління №9" про стягнення 118 870,88 грн. попередньої оплати за поставку товару відповідно до укладеного між сторонами 17.04.2015р. Договору №006/1704-15.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч умовам укладеного договору, взяті на себе зобовязання щодо поставки товару не виконав.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду, надсилав клопотання про відкладення розгляду справи для можливості врегулювати спір мирним шляхом. Суд неодноразово задовольняв клопотання відповідача, однак жодних доказів на підтвердження здіснення будь-яких дій до суду не надходило.

Про поважні причини неявки в судове засідання 01.07.2016 р. представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено. За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив, що 17 квітня 2015 року між комунальним підприємством "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради (надалі Покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління №9" (надалі Постачальник, відповідач) було укладено Договір №006/1704-15 (надалі Договір).

При цьому сторони узгодили наступне:

- Постачальник приймає на себе обов'язки відпустити асфальтобетон тип Г по ціні згідно калькуляції за одну тонну, а Покупець прийняти та сплатити за отриманий товар (п. 1.1. Договору);

- Відвантаження Товару проводиться транспортом Покупця (п. 1.2 Договору);

- Поставка кожної партії Товару попередньо узгоджується по кількості, ціні на час заключення Угоди та сплати (п. 1.3 Договору);

- В разі несплати за Товар в термін, зафіксований в Угоді, Постачальник залишає за собою право на коригування ціни в залежності від зміни кон'юктури ринку (п. 1.4 Договору);

- Покупець проводить попередню оплату за Товар по ціні указаній в рахунку-фактурі Постачальника (п. 2.2.1 Договору);

- В разі затримки відвантаження Товару по причинах, незалежних від Постачальника, він попереджає Покупця про затримку, обговорює зміни термінів відвантаження, або припиняє дію Договору, про що попереджає Покупця письмовій формі (п. 4.3 Договору);

- Цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань (п. 5.2 Договору),

17 квітня 2015 року ТОВ "Лубенське ШБУ-9" надало КП "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради рахунок-фактуру №СФ-0000044 для оплати за 87 тонн асфальтобетону д/з тип Г коштів в розмірі 118 870,88 грн. (а.с. 10), та калькуляцію №44 вартості приготування 1 тонни дрібнозернистої асфальтобетонної суміші тип Г (а.с. 9).

На виконання п.п. 2.1 Договору позивачем 22 квітня 2015 року на рахунок відповідача було сплачено 118 870,88 грн., в якості оплати 87 тонн асфальтобетону згідно рахунку №СФ-0000044, що підтверджується платіжним дорученням №544 від 22 квітня 2015 року (а.с. 11).

Однак, як стверджує позивач, відповідач своїх обов'язків за Договором не виконав, асфальтобетону суміш типу Г Покупцю не відпустив.

Позивач зазначає, що 23 червня 2015 року КП "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради на адресу ТОВ "Лубенське ШБУ-9" було надіслано листа за вих. №783 з вимогою повернути перераховані в якості попередньої оплати кошти за асфальтобетонну суміш типу Г в розмірі 118 870,88 грн., оскільки поставка товару не відбулася, а в КП "Полтава-сервіс" відпала потреба в цьому товарі. Лист було отримано відповідачем 25 червня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, (копія в матеріалах справи). Відповіді отримано не було.

Також, 14 грудня 2015 року за вих. №1372 КП "Полтава-сервіс" на адресу ТОВ "Лубенське ШБУ-9" було надіслано два примірника додаткової угоди №1 від 14 грудня 2015 року до Договору про його розірвання в зв'язку з невиконанням Постачальником умов договору. Лист відповідачем отримано 17 грудня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (копія містиься в матеріалах справи). Відповідь на вказаний лист не надійшла, Додаткової угоди №1 від 14 грудня 2015 року до Договору на адресу позивача не повернуто.

Позивач зазначає, що оскільки сторонами не визначено строк дії Договору поставки №006/1704-15 від 17 квітня 2015 року, у відповідності до п. 1 статті 267 ГК України його слід вважати укладеним на один рік, тобто по 17 квітня 2016 року. Таким чином, строк дії Договору №006/1704-15 сплинув 17 квітня 2016 року. Товар відповідачем протягом строку дії Договору не відпущено, зобов'язання не виконано. Після отримання передоплати упродовж терміну дії Договору відповідач не повідомляв позивача про наявність продукції та готовність поставити її., що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору поставки, позивачем було проведено попередньо оплату за договором на загальну суму 118 870,88 грн., що підтверджується наявним в матеріалах платіжним дорученням, проте відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару, у зв'язку з чим в останнього виник обов'язок з повернення попередньої оплати, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів поставки товару або повернення попередньої оплати в сумі 118 870,88 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

23 червня 2015 року позивач направив на адресу відповідача листа за вих. №783 з вимогою повернути перераховані в якості попередньої оплати кошти в розмірі 118 870,88 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово- будівельне управління №9" (вул. Радянська, 210, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ) на користь Комунального підприємства "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради (пров. Чайковського, 5, м. Полтава, 36002, ) 118 870,88 грн. попередньої оплати за поставку товару та 1783,06 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Повне рішення складено 06.07.2016 р.

Суддя Кульбако М.М.