ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2016р. Справа№ 914/1431/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П., при секретарі судового засідання Корчинському О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Публічного акціонерко товариства "Львівобленерго", м. Львів,
до відповідача:Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,
про: визнання недійсним рішення №5 р/к від 25.03.2016 р. у справі №1-02-48/2015.
Представники:
позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 14.06.2016 р.),
відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 21.07.2016 р.).

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №5 р/к від 25.03.2016 р. у справі №1-02-48/2015. Ухвалою суду від 30.05.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2016 р. Ухвалою суду від 30.06.2016 р. розгляд справи відкладався на 14.07.2016 р. В судовому засіданні від 14.07.2016 р. оголошувалась перерва до 27.07.2016 р. Ухвалою суду від 27.07.2016 р. продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 10.08.2016 р. В судовому засіданні від 10.08.2016 р. оголошувалась перерва до 11.08.2016 р. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неправомірно прийняв рішення про визнання дій позивача такими, що порушують законодавство про захист економічної конкуренції (частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), а також наклав штраф за такі дії в розмірі 68 000,00 грн. Зокрема, відповідачем установлено, що позивач займав монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Львівської області із часткою 100% у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго". В цій частині позивач вказує, що відповідачем не досліджено, не проаналізовано, що на певних територіях в межах Львівської області електромережі постачальників електричної енергії за регульованим тарифом накладаються одну на одну. Наведене свідчить, на думку позивача, що він зазнає конкуренції зі сторони інших учасників ринку з постачання електричної енергії на території ліцензованої діяльності позивача. Крім того, відповідачем в рішенні визнано, що дії позивача із відмови у збільшенні дозволеної електричної потужності на обєкти споживання ФГ "Поляна" є неправомірними. Проте, позивач вважає, що відповідачем неповно зясовано обставини справи, оскільки ФГ "Поляна" неправомірно здійснювало володіння, користування та розпорядження обєктом електрифікації. Також позивач звертає увагу на те, що у цьому випадку була порушена процедура приєднання електроустановок ФГ "Поляна" до електричних мереж ПАТ "Львівобленерго", оскільки не було укладено договір про приєднання та не виконано комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення в результаті чого наявна схема електропостачання не може забезпечити вказану в Додатковій угоді потужність у розмірі 300 кВт. У поданих додаткових письмових пояснення (вх. №31442/16 від 26.07.2016 р.) позивач вказує на те, що відповідачем безпідставно вказано у рішенні про необґрунтовану відмову ПАТ "Львівобленерго" фермерському господарству "Поляна" у збільшенні договірної електричної потужності, оскільки Додатковою угодою до договору про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 р., збільшено договірну потужність до 300кВТ і вона не визнана судом недійсною. При обґрунтуванні позову позивач посилається на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи. З огляду на зазначене вище, позивач вважає безпідставним накладення на нього санкцій за порушення вимог конкурентного законодавства.

Позивачем в судове засідання 10.08.2016 р. подано клопотання про призначення колегіального розгляду справи у звязку із складністю справи та призначенням колегіального розгляду у схожій справі №914/1432/16.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про розгляду справи призначення колегіального розгляду справи у звязку з наступним. Позивачем не наведено жодної обставини та не подано суду доказів, які б свідчили про складність справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача необґрунтовано жодними доказами, а також відповідачем не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали вирішенню справи в даному судовому засіданні. Крім того, ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.07.2016 р. судом вже було продовжено строк розгляду справи на 15 днів за клопотанням відповідача. Натомість позивачем в судове засідання 10.08.2016 р. (вх. 32878/16 від 09.08.2016 р.) подано клопотання про колегіальний розгляд справи. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Позивач з часу порушення провадження у справі та протягом двох місяців її розгляду не заявляв про складність справи, а здійснив це право наприкінці продовженого строку розгляду справи. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи одноособово за доказами доданими до справи. Крім того, суд відхиляє як безпідставні аргументи позивача про призначення за аналогію колегіального розгляду у схожій справі №914/1432/16 за позовом ПАТ "Львівобленерго" до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідач у поданому відзиві повністю заперечив проти позову з огляду на такі доводи:

- постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 10.08.2005 р. №639 визначено, що територією здійснення ліцензованої діяльності для ПАТ "Львівобленерго" є Львівська область. Тому в часових межах ринку з 01.01.2015 р. по 31.03.2016 р. позивач займав монопольне становище на ринку із часткою 100%;

- Державною інспекцією з енергетичної нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області підтверджено, що дії ПАТ "Львівобленерго" є неправомірними щодо відмови у збільшенні договірної дозволеної електричної потужності;

- Позивачем порушено положення пункту 2.11 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 13 червня 1996 року N 15/1, оскільки заперечувалось право на збільшений обсяг постачання електричної енергії за умовами додаткової угоди від 06.11.2013 р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача в судовому засіданні, суд встановив наступне.

Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 25.03.2016 року №5 р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №1-02-48/2015 (надалі Рішення).

Пунктами 1, 2, 3 цього рішення визнано, що ПАТ "Львівобленерго" з 01.01.2013 до 25.03.2016 займав монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Львівської області із часткою 100% у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго". Визнано дії позивача щодо необґрунтованої відмови ФГ "Поляна" у збільшенні договірної електричної потужності порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом, що може призвести до ущемлення інтересів споживача. Зобовязано ПАТ "Львівобленерго" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції. На ПАТ "Львівобленерго" накладено штраф у розмірі 68.000,00 грн.

В оскарженому рішенні вказано, що товарними межами ринку є постачання електричної енергії за регульованим тарифом до власних місцевих (локальних) електричних мереж ПАТ "Львівобленерго" розташованих у межах Львівської області. Територіальними (географічними) межами ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом є територія Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) ПАТ "Львівобленрего". Часовими межами ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом визначено період з 01.01.2013 р. до 25.03.2016 р.

Як вбачається з доказів долучених до матеріалів справи, позивач 04.04.2016 р. отримав копію Рішення 25.03.2016 р., про що зроблено відмітку.

Між ВАТ "Львівобленерго" та ФГ "Поляна" укладено договір про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 р. (надалі Договір). Згідно з цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 "Графік знаття показів засобів обліку електричної енергії" а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії зазначена в додатку №6 "Однолінійна схема".

Згідно з Додатком до Договору до переліку обєктів і точок комерційного обліку споживача включено: офісне приміщення (ступінь напруги 0,22 кВ; прилад №770523), зернотік (ступінь напруги 0,4 кВ; прилад №4883373), млин (ступінь напруги 0,4 кВ; прилад №224254), тракторна бригада (ступінь напруги 0,4 кВ; прилад №2249719), обєкт господарства (ступінь напруги 0,4 кВ; прилад №770523).

Згідно з Додатком 11 до Договору до акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін включено наступний перелік обєктів споживача: офісне приміщення, с. Держів (потужність 1 кВ), зернотік, с. Держів (потужність 115 кВ), млин, с. Держів (потужність 80 кВ), тракторна бригада, с. Держів (потужність 59 кВ), обєкт господарства, с. Бродки (потужність 50 кВ). Категорія надійності третя.

05 листопада 2013 року ФГ "Поляна" звернулось до Миколаївського РЕМ ПАТ "Львівобленерго" із заявою (вх. №213-1180) про долучення точки обліку до договору про постачання електроенергії №47680 від 04.01.2006 р. у звязку набуттям у користування тракторної бригади, яка належала СГ ТзОВ "Пролісок". Графік роботи: 6 р.д. 8 год/день.

Між ПАТ "Львівобленерго" в особі начальника Миколаївського РЕМ ОСОБА_3, що діє на підставі статуту та довіреності, та ФГ "Поляна" в особі голови ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду від 06.11.2013 р. до Договору. Згідно з цією угодою енергопостачальна організація (позивач у справі) і споживач (ФГ "Поляна") у звязку з взяттям в іпотеку тракторної бригади та зернотоку в с. Бродки, Миколаївського р-ну, що раніше належали СГ ТзОВ "Пролісок" домовились про внесення змін до Договору в частині доповнення додатками: №4 "Порядок участі споживача у графіках обмеження електроспоживання та графіках аварійних відключень", №6 "Однолінійна схема", №9 "Перелік обєктів і точок комерційного обліку споживача", №11 "ОСОБА_1 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін". Відповідні додатки сторонами підписані та скріплені печатками.

У відповідь на звернення ФГ "Поляна" від 16.03.2015 р. ПАТ "Львівобленерго" скеровано лист від 19.03.2015 р. №134-1718. У вказаному листі позивач повідомив, що між ПАТ "Львівобленерго" та ФГ "Поляна" укладено договір про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 р., відповідно до якого постачання електричної енергії здійснюється в приміщення ФГ "Поляна" в с. Бродки Миколаївського району при величині дозволеної потужності 50 кВт. По інших обєктах споживача, які розміщені в с. Бродки Миколаївського району, договори про постачання електричної енергії ПАТ "Львівобленерго" не укладало, документи, які передбачені п. 5.4 Правил користування електричною енергією і які є необхідними для укладення договору у товариства відсутні.

Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України скеровано на адресу ПАТ "Львівобленерго" вимогу від 07.04.2015 р. №13/03-223 із запитанням про причини скасування додаткових договорів про внесення змін до Договору між сторонами справи. У листі-відповіді ПАТ "Львівобленерго" від 20.04.2015 р. №112-2578 зазначено, що у товариства відсутня інформація щодо укладення цієї угоди; документи, які б оформлялись у звязку з виконанням сторонами умов цієї угоди теж відсутні, а дані зазначені в цій угоді не відповідають фактичним обставинам.

У листі Державної інспекції енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області від 24.04.2015 р. №23/03-227, скерованому на адресу ФГ "Поляна" зазначено, що додатковою угодою від 06.11.2013 р. між ФГ "Поляна" та ПАТ "Львівобленерго" було затверджено ряд додатків до Договору про постачання електричної енергії від 04.01.2006 р. Зокрема, однолінійну схему та перелік обєктів і точок комерційного обліку споживача, з якого вбачається, що сторонами договору встановлюється два нові обєкти (точки) комерційного обліку зерносховище та тракторна бригада, із приєднаною та дозволеною потужністю по 150кВт на кожен додатковий обєкт. Додаткову угоду та кожен додаток до Договору про постачання електричної енергії підписано представником ПАТ "Львівобленерго" начальником Миколаївського РЕМ ОСОБА_3, який на час підписання даних документів діяв на підставі статуту та довіреності та скріплено відтиском печатки Миколаївського РЕМ ПАТ "Львівобленерго". Додаткова угода від 06.11.2013 р. набрала чинності з моменту її підписання сторонами, а відтак і дозволену та приєднану потужність по обєктах споживача було збільшено з 06.11.2013 р. З огляду на наявні договірні правовідносини між постачальником (ПАТ "Львівобленерго") та споживачем (ФГ "Поляна") фактичну дозволену та приєднану потужність електроустановок споживача згідно з умовами додаткої угоди та додатків, затверджених нею було збільшено на 300 кВт.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про захист економічної конкуренції", Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Правилами користування електричною енергією, затвердженими Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 (надалі Правила), Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 13 червня 1996 року N 15/1, Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р.

Частиною 3 статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про засади внутрішньої і зовнішньої політики" однією з основних засад внутрішньої політики в економічній сфері є розвиток конкуренції як основного чинника підвищення ефективності економіки, забезпечення дієвого регулювання діяльності природних монополій, недопущення проявів монополізму на державному та регіональному рівнях.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництвом визнається самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 25 Господарського кодексу України визначено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб'єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб'єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку. Аналогічне за своєю суттю поняття відображено і в статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Наведене визначення дозволяє зробити висновок, що конкуренцією є таке змагання субєктів господарювання, яке призводить або може призвести до отримання такими субєктами певних економічних переваг. При цьому такі переваги забезпечуються завдяки їх власним досягненням. Наслідком такого змагання є те, що споживачі отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі субєкти господарювання (учасники конкурентного змагання) не визначають та не диктують умов реалізації товару чи послуг на ринку.

Підставою прийняття Рішення є встановлення Антимонопольним комітетом у діях позивача зловживання монопольним становищем. ПАТ "Львівобленерго" з 01.01.2013 до 25.03.2016 займав монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Львівської області із часткою 100% у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго". Визнано дії позивача щодо необґрунтованої відмови ФГ "Поляна" у збільшенні договірної електричної потужності порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим становищем на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом, що може призвести до ущемлення інтересів споживача.

Необхідно зазначити, що відповідно до положень статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

ПАТ "Львівобленерго" вказує, що підставою позову є неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Антимонопольним комітетом встановлено у діях позивача зловживання монопольним становищем з 01.01.2013 р. до 25.03.2016 р. на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах території Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго". У Рішенні вказано, що товарними межами ринку є постачання електричної енергії за регульованим тарифом до власних місцевих (локальних) електричних мереж ПАТ "Львівобленерго" розташованих у межах Львівської області. Територіальними (географічними) межами ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом є територія Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) ПАТ "Львівобленерго".

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції. Монопольним (домінуючим) також може бути визнане становище суб'єкта господарювання, якщо його частка на ринку товару становить 35 або менше відсотків, але він не зазнає значної конкуренції, зокрема внаслідок порівняно невеликого розміру часток ринку, які належать конкурентам.

Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції. Позивач стверджує, що він зазнає конкуренції зі сторони інших учасників ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах території Львівської області, проте жодних доказів на підтвердження не подав.

В силу положень статті 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень належними, допустимими та достатніми доказами. Проте факт існування інших субєктів господарювання не свідчить про те, що у визначених часових межах ринку позивач зазнавав конкуренції. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що він зазнавав значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах території Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго".

Позивач при обґрунтуванні підстав для визнання недійсним Рішення покликається на те, що відповідачем не досліджено, не проаналізовано, що на певних територіях в межах Львівської області електромережі постачальників електричної енергії за регульованим тарифом накладаються одну на одну. Наведене свідчить, на думку позивача, що він зазнає конкуренції зі сторони інших учасників ринку з постачання електричної енергії на території ліцензованої діяльності позивача.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 р. №15 розяснено, що господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Вказаною вище Методикою про визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, встановлена процедура визначення монопольного становища на ринку і яка призначена для аналізу діяльності суб'єктів господарювання, груп суб'єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.

Згідно з п. 1.2 Методики об'єктами для визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб'єкти господарювання; групи суб'єктів господарювання - декілька суб'єктів господарювання, які діють на ринку в певних товарних та територіальних (географічних) межах; обставини, які визначають на відповідному товарному ринку умови здійснення господарської діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт, а також умови придбання та використання зазначених товарів, робіт, послуг.

Пунктом 2.1 Методики передбачено, що визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання може включати в себе такі дії: встановлення об'єктів аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме суб'єкта господарювання (групи суб'єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб'єктом (суб'єктами) господарювання; складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб'єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи; складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп); визначення товарних меж ринку; визначення територіальних (географічних) меж ринку; становлення проміжку часу, стосовно якого має визначатися становище суб'єктів господарювання на ринку - визначення часових меж ринку; визначення обсягів товару, який обертається на ринку; розрахунок часток суб'єктів господарювання на ринку; складання переліку продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товару (товарної групи) - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; визначення бар'єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб'єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують) або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; встановлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання на ринку.

Як вбачається з оспореного рішення, при проведені необхідних досліджень для визначення монопольного становища позивача відповідачем дотримано положення Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку.

Відповідно до норми статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно з положеннями частини першої статті 5 Закону України "Про природні монополії" регулюється діяльність суб'єктів природних монополій, зокрема, у сфері передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами; розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами. Позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що він зазнає значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах території Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго". За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень позивача щодо правомірності Рішення в частині встановлення монопольного становища ПАТ "Львівобленерго" в товарних, територіальних (географічних) та часових межах товарного ринку.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, зокрема обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку.

Для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15 1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції") (пункт 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 р. №15).

Позивач аргументуючи позицію про неповноту з'ясування Антимонопольним комітетом України обставин, які мають значення для справи звертає увагу також на те, що була порушена процедура приєднання електроустановок ФГ "Поляна" до електричних мереж ПАТ "Львівобленерго", оскільки не було укладено договір про приєднання та не виконано комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення в результаті чого наявна схема електропостачання не може забезпечити вказану в Додатковій угоді потужність у розмірі 300 кВт. А також позивач вказує на те, що відповідачем безпідставно вказано у рішенні про необґрунтовану відмову ПАТ "Львівобленерго" фермерському господарству "Поляна" у збільшенні договірної електричної потужності, оскільки Додатковою угодою до договору про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 р., збільшено договірну потужність до 300кВТ і вона не визнана судом недійною.

Суд аналізуючи зазначені підстави позовних вимог вбачає в них взаємну виключність, оскільки за умови укладення між сторонами у справі Додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 р. відсутні правові підстави для порушення процедури приєднання електроустановок ФГ "Поляна" до електричних мереж ПАТ "Львівобленерго". Відтак, суд виходить із того, що Додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 р. між сторонами укладено. В силу положень статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На час розгляду справи в суду відсутні правові підстави для висновку про факт неправомірності відповідного правочину.

Відповідно до пункту 1.8 Правил умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання, якщо інші дати не передбачені умовами відповідних договорів.

Узгоджені сторонами обсяги очікуваного споживання електричної енергії та заявлені величини споживання електричної потужності оформлюються додатком до договору як договірні величини (п. 4.2 Правил). До договорів, укладення яких передбачено цими Правилами, за взаємною згодою сторін можуть бути оформлені додатки. В додатках до відповідного договору обумовлюються технічні та організаційні особливості врегулювання відносин між сторонами. Додатки мають не суперечити законодавству України, в тому числі цим Правилам та нормативно-технічним документам (п. 5.22 Правил).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено Антимонопольним комітетом України у Рішенні, у відповідь на звернення ФГ "Поляна" від 16.03.2015 р. ПАТ "Львівобленерго" скеровано лист від 19.03.2015 р. №134-1718. У вказаному листі позивач повідомив, що між ПАТ "Львівобленерго" та ФГ "Поляна" укладено договір про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 р., відповідно до якого постачання електричної енергії здійснюється в приміщення ФГ "Поляна" в с. Бродки Миколаївського району при величині дозволеної потужності 50 кВт. По інших обєктах споживача, які розміщені в с.Бродки Миколаївського району, договори про постачання електричної енергії ПАТ "Львівобленерго" не укладало, документи, які передбачені п. 5.4 Правил користування електричною енергією і які є необхідними для укладення договору у товариства відсутні.

Аналогічну позицію ПАТ "Львівобленерго" відображено у листі від 20.04.2015 р. №112-2578, скерованому Львівському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу від 07.04.2015 р. №13/03-223 на запитання про причини скасування додаткових договорів про внесення змін до Договору між сторонами справи. Зокрема, ПАТ "Львівобленерго" у листі-відповіді зазначило, що у товариства відсутня інформація щодо укладення цієї угоди; документи, які б оформлялись у звяжу з виконанням сторонами умов цієї угоди теж відсутні, а дані зазначені в цій угоді не відповідають фактичним обставинам.

Здійснене відповідачем у Рішенні дослідження відносно ФГ "Поляна" свідчить, що ПАТ "Львівобленерго" не мало законних підстав відмовляти зазначеному суб'єкту господарювання у виконанні умов Додаткової угоди від 06.11.2013 р. до Договору та збільшенні договірної дозволеної електричної потужності. Відтак, споживача електричної енергії було позбавлено можливості одержання додатково заявлених обсягів електричної енергії згідно умов Додаткової угоди від 06.11.2013 р. до Договору, що призвело до ущемлення інтересів суб'єкта господарювання. Зазначене було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. За наявності конкуренції споживачі мали б можливість відмовитись від послуг постачальника, який його не влаштовує, та обрати іншого постачальника електричної енергії, якій діяв би в межах та на підставі чинного законодавства України. За таких обставин, постачальник електричної енергії, щоб утримати споживача, не припустився б до неправомірної відмови від виконання умов Додаткової угоди від 06.11.2013 р. до Договору та збільшення договірної електричної потужності, а, навпаки, пропонував споживачам більш вигідні для них пропозиції щодо продажу електричної енергії.

У пункті 2.11 умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 13 червня 1996 року N 15/1 вказано, що ліцензіат в жодній формі не повинен зловживати своїм монопольним становищем, як це визначено в Законі України "Про захист економічної конкуренції" та інших актах законодавства, зокрема нормативно-правових актах Антимонопольного комітету України та НКРЕ.

Пункт два статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначає, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 р. №15 стаття 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не містить положень стосовно мінімальної кількості фактів (подій), яка вважалася б достатньою для кваліфікації дій суб'єктів господарювання за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Отже, навіть одноразове відповідне порушення, належним чином встановлене й доведене, може бути підставою для здійснення такої кваліфікації. Таким чином, встановлення факту ущемлення прав споживача ПАТ "Львівобленерго" щодо відмови у визначенні величини споживання електричної енергії та потужності за новими обєктами, є достатньою підставою для встановлення зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

За таких обставин Рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 р. №5 р/к є обґрунтованим. Доводи позивача з посиланням на статтю 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи) визнаються судом безпідставними.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати залишаються за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 43, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.08.2016 р.

Суддя Трускавецький В.П.