РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016Справа №910/19162/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»

до Приватного підприємства «ВІЛЄКС»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «КРЕДИТПРОМБАНК»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 1 482 090,36 грн. шляхом звернення на предмет іпотеки

Суддя Андреїшина І.О.

Представники:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Богомазов П.С. за довіреністю № б/н від 15.06.2016

від третіх осіб: не з'явилися

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "ВІЛЄКС" про стягнення 1 482 090,36 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 49.12/99/1505/07 від 24.10.2007 р.

Ухвалою суду від 27.07.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/19162/15 та призначено її розгляд на 09.09.2015 р., зобов'язано учасників судового процесу надати певні документи та пояснення.

У судовому засіданні 09.09.2015 р. представник позивача надав суду витребувані документи.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.09.2015 р. повідомив, що через службу діловодства суду подав клопотання про призначення судової експертизи у даній справі.

Представники третіх осіб у судове засідання 09.09.2015 р. не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи наразі відсутнє клопотання відповідача, про яке він повідомив у судовому засіданні, а також зважаючи на неявку представників третіх осіб у судове засідання, господарський суд ухвалою від 09.09.2015 р. відклав розгляд даної справи на 14.09.2015 р. та зобов'язав відповідача та третіх осіб виконати вимоги ухвали суду від 27.07.2015 р.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.09.2015 р. підтримав клопотання про призначення судової експертизи у даній справі та просив його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 14.09.2015 р. заперечив проти задоволення даного клопотання.

Представники третіх осіб в судове засідання 14.09.2015 р. повторно не з'явились, про поважні причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, вимог ухвал суду в даній справі не виконали.

У судовому засіданні 14.09.2015 р. господарський ухвалив призначити судову експертизу.

У зв'язку з призначенням ухвалою суду від 14.09.2015 р. у справі № 910/19162/15 судової експертизи, суд визнав за необхідне зупинити провадження у даній справі.

22.09.2016 р. матеріали справи № 910/19162/15 було скеровано до КНДІСЕ, для проведення судової експертизи.

18.05.2016 р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача та від третьої особи надійшли заяви про припинення провадження у справі, в зв'язку з повним виконанням зобов'язання за кредитним договором № 49.4/99/07-Zn, які залучено до матеріалів справи.

Листом Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 р. у справі № 910/19162/15 зобов'язано КНДІСЕ повернути матеріали даної справи в найкоротший термін без виконання судової експертизи.

25.05.2016 р. супровідним листом (вихідний № 17384/15-42 від 16.05.2016) Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи № 910/19162/15 до Господарського суду міста Києва з повідомленням про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2016 р. поновлено провадження у справі № 910/19162/15 та призначено до розгляду на 13.06.2016 р.

Сторони та треті особи уповноважених представників у судове засідання 13.06.2016 р. не направили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 р. відкладено розгляд справи до 22.06.2016 р., у зв'язку з неявкою представників сторін та третіх осіб у призначене судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 22.06.2016 р. заявив клопотання про відкладення розгляду справи, для надання йому можливості підготуватися до судового засідання, у зв'язку з чим подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Представники відповідача та третіх осіб у призначене судове засідання не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином, вимог ухвали не виконали, про причини неявки не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено розгляд справи до 20.07.2016 р., у зв'язку з неявкою представників відповідача та третіх осіб у призначене судове засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.07.2016 р. підтримав клопотання про припинення провадження у справі, просив його задовольнити.

Представники позивача та третіх осіб у призначене судове засідання не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином, вимог ухвали не виконали, про причини неявки не повідомили.

Розгляд клопотання відповідача відкладено на наступне судове засідання.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, для забезпечення принципів рівності змагальності сторін у справі, недопущення порушення прав охоронюваних законом інтересів сторін та третіх осіб, у зв'язку з неявкою представників позивача та третіх осіб у призначене судове засідання та для забезпечення реалізації прав та законних інтересів позивача, керуючись ст. 77 ГПК України, ухвалою від 20.07.2016 р. розгляд справи відклав на 01.08.2016 р.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.08.2016 р. надав суду для огляду оригінали документів, які свідчать про погашення заборгованості; просив припинити провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, господарський суд відхилив через безпідставність.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання 01.08.2016 р. не з'явились, про поважні причини неявки суду н повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення позивача та третіх осіб про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 01.08.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДИТПРОМБАНК» (далі - банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач), було укладено кредитний договір № 49.4/99/07-2п (далі - договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 400 000,00 грн. з розрахунку 13,8 % річних на строк з 24.10.2007 р. до 21.10.2016 р.

Позивач пояснив суду, що банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачу кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

20.05.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «КРЕДИТПРОМБАНК» та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, Публічне акціонерне товариство « КРЕДИТПРОМБАНК» передає (відступає) ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» замінює ПАТ « КРЕДИТПРОМБАНК» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» прав вимоги до боржників, до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ

«ДЕЛЬТА БАНК» набув права вимоги за кредитним договором.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 49.4/99/07-2п від 24.10.2007 р. було укладено іпотечний договір № 49.12/99/1505/07 від 24.10.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2564, згідно з яким іпотекодавець - Приватне підприємство «ВІЛЄКС» передало в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хорива, будинок № 21-23/9 літера «А», загальною площею 105,3 кв.м., та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу приміщення укладеного 03.04.1998 р. з Представництвом ФДМУ в Подільському районі м. Києва, посвідченого Нізовцевою С.Г., нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.04.1998 р. за реєстровим № 730, та зареєстроване у Київському бюро технічної інвентаризації 24.06.1998 р. в реєстраційній книзі під № 2602-П, що підтверджується довідкою-характеристикою виданою Київським бюро технічної інвентаризації 20.09.2007 р. за № 1277801.

Позивача також пояснив суду, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно з умовами кредитного договору. Однак, зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 09.04.2015 р. у відповідач існує заборгованість у сумі 1 482 090,36 грн. (з яких: сума заборгованості за кредитом - 1 200 961,50 грн.; сума заборгованості за відсотками - 42 453,24 грн.; пеня - 220 774,95грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу - 15 272,64 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 2 628,03 грн.

Таким чином, на підставі ст.ст. 509, 526 ЦК України, новий кредитор - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь.

В рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі в порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно з п. 39 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.04.2012 р., суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Таким чином. на думку позивача, враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю.

Враховуючи спосіб захисту прав, передбачений ст.16 ЦК України, існують всі підстави для визнання права власності за позивачем.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 530, 536, 575, 589, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 1, 4-2, 12, 28, 32, 33, 36, 54, 55, 82 ГПК України, ст. 35, 41, глава V Закону України «Про іпотеку», Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «ВІЛЄКС», згідно з яким просить суд:

- в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1 482 090,36 грн. (з яких: сума заборгованості за кредитом - 1 200 961,5 грн.; сума заборгованості за відсотками - 42 453,24 грн.; пеня - 220 774,95грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу - 15 272,64 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 2 628,03 грн. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 49.12/99/1505/07 від 24.10.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2564, що належить Приватному підприємству «ВІЛЄКС» а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хорива, будинок № 21-23/9 літера «А», загальною площею 105,3 кв.м., та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу приміщення укладеного 03.04.1998 р. з Представництвом ФДМУ в Подільському районі м. Києва, посвідченого Нізовцевою С.Г., нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.04.1998 р. за реєстровим № 730, та зареєстроване у Київському бюро технічної інвентаризації 24.06.1998 р. в реєстраційній книзі під № 2602-П, що підтверджується довідкою-характеристикою виданою Київським бюро технічної інвентаризації 20.09.2007 р. за № 1277801, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА Банк» ();

- визнати за Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» ( ) право власності на нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хорива, будинок № 21-23/9 літера «А», загальною площею 105,3 кв.м.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з п. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарським судом встановлено, що 24.04.2016 року позичальником - ОСОБА_1 було повністю виконано зобов'язання за кредитним договором № 49.4/99/07-7п від 24.10.2007 року.

28.04.2016 р. ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав довідку за вих. № 05-3804, що кредитний договір № 49.4/99/07-7п, який укладений 24.10.2007 року припинив свою дію з 28.04.2016 року у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором перед кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника по кредитному договору № 49.4/99/07-7п від 24.10.2007 року.

Також, заступник директора з питань кредитування Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» підписав заяву від 28.04.2016 р. № 3799 до приватного нотаріуса про те, що позичальником повністю виконано кредитні зобов'язання за кредитним договором № 49.4/99/07- 7п від 24.10.2007 р., а тому ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» просить зняти заборону на відчуження та вилучити запис про обтяження нерухомого майна іпотекою. Приватним нотаріусом були зняті заборони на відчуження та вилучено запис про обтяження з нерухомого майна позичальника.

Листом Верховного Суду Ураїни від 01.03.2015 р. «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2014 р.» дано насупне роз'яснення.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 р. « 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону N 898-IV, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 зазначеного Закону встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Враховуючи вищенаведене, оскільки 24.04.2016 р. позичальником - ОСОБА_1 було повністю виконано зобов'язання за кредитним договором № 49.4/99/07-7п від 24.10.2007 р.; кредитний договір № 49.4/99/07-7п від 24.10.2007 р. припинив свою дію з 28.04.2016 р. у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань за даним кредитним договором перед кредитором; кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника по кредитному договору № 49.4/99/07-7п від 24.10.2007 р.; були зняті заборони на відчуження та вилучено запис про обтяження з нерухомого майна позичальника, то Господарський суд м. Києва дійшов висновку про те, що іпотека за іпотечним договором № 49.12/99/1505/07 від 24.10.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2564, є недійсною, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 22, 32,33, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 05.08.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина