ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Справа № 922/3535/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Фільшиній Н.І.,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 - за довіреністю від 11.08.2015р.,

від відповідача - Капустник В.В. - за довіреністю від 08.02.2016р.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явився,

старший судовий експерт лабораторії будівельно-технічних досліджень Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса - Посашков О.О. - на підставі посвідчення від 16.01.2012р. № 32,

провідний судовий експерт Лабораторії товарознавчих досліджень та досліджень об'єктів інтелектуальної власності Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса - Кір'яков С.О. - на підставі посвідчення від 03.04.2012р. №173,

старший судовий співробітник Лабораторії товарознавчих досліджень та досліджень об'єктів інтелектуальної власності Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса - Губарева В.М. - на підставі свідоцтва від 28.08.2015р. № 535,

судовий експерт Лабораторії економічних досліджень Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса - Стьопін Р.С. - на підставі свідоцтва від 25.01.2008р. № 1197,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_8 (вх.№265Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі № 922/3535/15,

за позовом фізичної особи ОСОБА_8, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія", смт. Орілька, Харківська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_9, смт. Орілька, Харківська область,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа ОСОБА_8 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 825958,90 грн. компенсації вартості майна, пропорційної частці позивача у статутному капіталі, 447003,11 грн. інфляційних втрат, 30277,62 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі №922/3535/15 (судя Ємельянова О.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що оскільки балансова вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" станом на момент виходу фізичної особи ОСОБА_8 з товариства становила від'ємне значення, що підтверджується висновком призначеної у справі судово-економічної експертизи від 07.12.2015р. № 8538, частка позивача в статутному капіталі товариства, виходячи вартості чистих активів, відсутня, що виключає наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині компенсації позивачу вартості майна товариства в розмірі 825958,90грн.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, фізична особа ОСОБА_8 звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі №922/3535/15 частково та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" на користь фізичної особи ОСОБА_8 вартість частини майна, пропорційній частці у статутному капіталі в сумі 386685,00 грн., 3% річних в сумі 14174,92 грн., інфляційні втрати в сумі 284636,88 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги фізична особа ОСОБА_8 зазначає, що оскільки його частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" становила 65%, у відповідності до абз. 4-6 п. 3.7 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007р. № 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" позивач має право на отримання виплат за належну йому частку у статутному капіталі товариства, виходячи з дійсної (ринкової) вартості його майна, в розмірі 386685,00 грн.

При цьому, у зв'язку з порушенням відповідачем вимог ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" щодо обов'язку сплати вартості частини майна товариства при виході учасника, пропорційно його частці у статутному фонді (капіталі) товариства, апелянт зазначає про правомірність заявлених позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Славія" 3% річних в розмірі 14174,92 грн. та інфляційних втрат - в розмірі 284636,88 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_8 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 18.02.2016р.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Славія" просить рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі № 922/3535/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 - без задоволення (вх.№ 2395 від 01.03.2016р.).

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_9 просить рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі №922/3535/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх.№ 2589 від 09.03.2016р.).

В судовому засіданні 10.03.2016р. оголошено перерву до 15.03.2016р.

Фізичною особою ОСОБА_8 подано клопотання про призначення у справі судової експертизи (вх.№ 2867 від 15.03.2016р.), в якому позивач просив суд:

1. Призначити у справі № 922/3535/15 судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- яка дійсна (ринкова) вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" станом на 11 березня 2013 року?

- якій сумі дорівнює частка учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" - ОСОБА_8 у вартості чистих активів товариства, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" та його частки в статутному капіталі станом на 11 березня 2013 року?

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Славія" у строк, що не перевищує 7 календарних днів надати до суду документи, які підтверджують право власності на майно ТОВ "Славія", що знаходилось на балансі підприємства станом на 11 березня 2013 року;

3. Доручити проведення судової товарознавчої експертизи експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

В судовому засіданні 21.03.2016р. ТОВ "Славія" заявлено клопотання про продовження строку розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання додаткових, витребуваних судом документів, яке було задоволено судовою колегію.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні апеляційної інстанції, 21.03.2016р., оголошено перерву до 05.04.2016р. та зобов'язано сторін надати додаткові документи і письмові обґрунтування своїх позицій стосовно заявленого клопотання.

Фізичною особою ОСОБА_8 подано додаткові документи у справі - копія звіту про вартість майна ТОВ "Славія", яке знаходиться за адресою: Харківська обл., Лозівський район, смт. Орілька (вх.№ 3613 від 04.04.2016р.).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Славія" подано письмові пояснення на звіт про оцінку вартості нежитлових будівель та обладнання, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Славія", проведеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 (вх.№3614 від 04.04.2016р.).

Фізичною особою ОСОБА_8 подано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, перелік основних засобів ТОВ "Славія" (вх.№ 3705 від 05.04.2016р.).

В процесі розгляду апеляційної скарги ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. у справі 922/3535/15 продовжено строк розгляду апеляційної скарги; призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України, на час якої провадження у справі було зупинено.

На вирішення експертів ухвалою суду було поставлено наступні питання:

- яка дійсна (ринкова) вартість майна ТОВ "Славія" станом на 11.03.2013р.

- яка дійсна (ринкова) вартість майна ТОВ "Славія" станом на 31.03.2013р.

- яка дійсна (ринкова) вартість чистих активів ТОВ "Славія", що підлягає виплаті ОСОБА_8 станом на 11.03.2013р. пропорційно його частці у статутному капіталі ТОВ "Славія"?

- яка дійсна (ринкова) вартість чистих активів ТОВ "Славія", що підлягає виплаті ОСОБА_8 станом на 31.03.2013р. пропорційно його частці у статутному капіталі ТОВ "Славія"?

Надані сторонами документи для проведення комплексної судової експертизи у справі № 922/3535/15 разом з копією ухвали суду від 05.04.2016р. було направлено до Харківського науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

Судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса в порядку статті 31 Господарського процесуального кодексу України та пункту 2.1 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, подано клопотання про надання додаткових матеріалів та призначення обстеження, необхідних для проведення експертизи № 4417/4900/4901/5136 (вх. № 5852 від 07.06.2016р.), в якому для проведення комплексної судової будівельно-технічної, товарознавчої та автотоварознавчої та економічної експертизи просили:

1. Уточнити перелік майна ТОВ "Славія" (будівель, обладнання, транспортних засобів), що підлягають оцінці на вказаний період часу.

2. Надати відомості щодо технічного стану досліджуваних транспортних засобів станом на 11.03.2013, 13.03.2013. В разі ненадання вище вказаних даних визначено про здійснення розрахунку середньої ринкової вартості.

3. Надати технічні паспорти на всі транспортні засоби, що будуть підлягати оцінці.

4. Надати повні товарні характеристики (рухомого майна - обладнання, оргтехніки, сільськогосподарської техніки, що підлягає оцінці), в тому числі торгівельні марки та моделі та відомості про комплектацію об'єктів дослідження.

5. Надати технічну документацію (витяги з товаросупровідних експлуатаційних документів) на рухоме майно, що підлягає оцінці (паспорти, інструкції, керівництва з експлуатації тощо).

6. Надати складені фахівцями акти технічного стану обладнання станом на 11.03.2013р., 31.03.2013р. (по кожному об'єкту дослідження окремо). Вказати вихідні дані в актах технічного стану щодо досліджуваних об'єктів, а саме: найменування, виробник, модель, основні технічні характеристики, дата випуску (придбання), комплектність (склад, вага), строки експлуатації (інтенсивність), технічний стан (працездатність обладнання) на дату оцінки, висновки щодо можливості подальшої експлуатації та доцільності проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

У відповідності до п. 4.7 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (зі змінами та доповненнями), для проведення даної судової експертизи залучити спеціалістів відповідної спеціалізації, а саме, незалежних спеціалізованих підприємств даного напрямку (виробництво, експлуатація та промислового обладнання), які мають спеціальні пізнання та досвід роботи в даній галузі для можливості чіткої товарної ідентифікації об'єктів дослідження, зазначених в ухвалі.

З урахуванням вищевикладеного для можливості вирішення поставленого питання залучити фахівців спеціалізованих підприємств даного напрямку для можливості проведення технічної ідентифікації досліджуваного рухомого майна (обладнання) за товарною номенклатурою, фактичним технічним станом (можливістю подальшого використання за призначенням) та комплектацією.

7. Дані про технічний стан об'єктів нерухомості станом на 11.03.2013р., 31.03.2013р.

8. Надати дані рекламно-інформаційних видань щодо продажу подібних об'єктів нерухомості станом на 11.03.2013р., 31.03.2013р.

9. Надати оригінали або чітку копію технічних паспортів на всі об'єкти нерухомого майна, що підлягають оцінці.

Забезпечити прибуття експертів, належні умови праці, а також безперешкодне обстеження об'єктів дослідження (нерухомості зовні та всередині).

Визначено, що у разі незадоволення клопотання у 45-денний термін, відповідно до статті 31 Господарського процесуального кодексу України та п. 2.1, 2.2, 4.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 (зі змінами та доповненнями), буде складено повідомлення про неможливість надання висновку.

Також, директором Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса у листі від 30.05.2016р. зазначено, що у зв'язку зі значною завантаженістю експертів, виконання експертизи та надання висновку може бути здійснено лише у термін більший ніж 90 днів, у зв'язку з чим просив суд розглянути питання про узгодження проведення експертизи в указані вище строки, у разі неодержання відповіді запропоновані строки проведення експертизи будуть вважатися погодженими.

У зв'язку з поданням Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса клопотання та необхідністю його розгляду ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2016р. поновлено провадження по розгляду апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_8 на рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі № 922/3535/15; зобов'язано сторін надати зазначені в ухвалі суду документи, а також письмові пояснення; зобов'язано судових експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надати розгорнуті письмові пояснення щодо неможливості самостійного проведення експертизи №4417/4900/4901/5136 з поставлених на вирішення ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.04.2016р. у справі № 922/3535/15 питань без залучення фахівців спеціалізованих підприємств, з зазначенням підстав такого залучення, їх спеціалізації та питань, які необхідно поставити на їх вирішення; викликано в судове засідання представників сторін з належним чином оформленими повноваженнями; зобов'язано Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса забезпечити участь експертів у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.06.2016р. у зв'язку з відпусткою судді Здоровко Л.М. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Плахова О.В.

У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, судових експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса ухвалою суду від 23.06.2016р. відкладено розгляд справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.07.2016р. у зв'язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Здоровко Л.М., судді Плахова О.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Директором Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса подано повідомлення про неможливість присутності експерта Посашкова О.О. у судовому засіданні у справі № 922/3535/15 у зв'язку з знаходженням судового експерта у відпустці з 04.07.2016р. по 22.07.2016р. (вх.№6900 від 11.07.2016р.).

Також, директором Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса у зв'язку зі знаходженням голови комісії судової будівельної, автотоварознавчої та економічної експертизи Посашкова О.О. у тарифній відпустці та знаходження матеріалів в лабораторії будівельно-технічної експертизи, завлено клопотання про перенесення засідання, призначеного на 12.07.2016р., на іншу дату (вх.№ 6929 від 12.07.2016р.).

В судовому засіданні 12.07.2016р. представник позивача зазначив про неможливість надання документів, зазначених в клопотанні про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 4417/4900/4901/5136 (вх. №5852 від 07.06.2016р.), які було зобов'язано надати відповідно до ухали суду від 17.06.2016р., зважаючи на відсутність доступу до документів ТОВ "Славія".

Представник відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, також надав пояснення щодо неможливості надання документів згідно переліку, визначеного в клопотанні про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 4417/4900/4901/5136, пояснюючи вказану обставину тим, що всі документи, які необхідні для вирішення питань, поставлених перед судовими експертами та знаходяться у ТОВ "Славія", були надані під час призначення комплексної судової експертизи у справі.

У зв'язку з неможливістю розгляду вказаного клопотання без виконання сторонами вимог ухвали суду від 17.06.2016р., а також явки в судове засідання судових експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, ухвалою суду від 12.07.2016р. відкладено розгляд справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Славія" подано заяву про доручення проведення експертизи за наявними в матеріалах справи документами, в яких відповідач зазначив про надання всіх матеріалів, які знаходяться в товариства, через канцелярію суду апеляційної скарги ще до направлення справи для проведення експертизи, а також відсутність у товариства інших документів, які посвідчують право власності на майно, встановлюють вартість майна, технічний стан майна станом на 11.03.2013р. та на 31.03.2013р. та додаткових документів, які були витребувані судовим експертом та апеляційним господарським судом (вх. № 7565 від 01.08.2016р.).

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, подано заяву про проведення судового засідання без її участі або його представника (вх.№ 7566 від 01.08.2016р.).

Судовим експертом Посашковим О.О. подано письмові пояснення, в яких зазначено, що без надання технічної документації на всі об'єкти нерухомості, що підлягають оцінці згідно переліку основних засобів, а також без надання даних про технічний стан та рекламно-інформаційних даних продажу подібних об'єктів нерухомості станом на необхідну дату оцінки, у зв'язку з тим, що даний тип оцінки відноситься до ретроспективного виду, визначити ринкову вартість нерухомого майна, що належить ТОВ "Славія", станом на 11.03.2013р. та 31.03.2013р. без надання додаткових матеріалів не надається можливим (т.4, а.с. 30).

Судовим експертом Кіряковим С.О. подано письмові пояснення, в яких зазначено, що без надання переліку об'єктів, що підлягають оцінці, безпосередньо транспортних засобів та їх свідоцтв про реєстрацію, інформації щодо технічного стану вищевказаних КТЗ на дату оцінки (пробіг, наявність корозійних руйнувань, слідів відновлювального ремонту, комплектність), яка необхідна для проведення розрахунків у відповідності із положеннями "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", визначити ринкову вартість колісних транспортних засобів, що належить ТОВ "Славія", станом на 11.03.2013р. та 31.03.2013р. не надається можливим (т.4, а.с. 31).

Судовим експертом Губаревою В.М. подано письмові пояснення, в яких зазначає, що без задоволення клопотання від 30.05.2016р. № 2/1789екс. у повному обсязі, організації огляду майна, надання даних щодо переліку майна, технічного стану обладнання на дату оцінки (11.03.2013 та 31.03.2013) відповідно зазначених вимог (найменування, виробник, модель, основні технічні характеристики, дата випуску (придбання), комплектність (склад, вага), строки експлуатації (інтенсивність), технічний стан (працездатність обладнання) на дату оцінки, висновки щодо можливості подальшої експлуатації та доцільності ремонтно-відновлювальних робіт, визначити ринкову вартість рухомого майна не надається можливим (т.4, а.с. 32-36)

В судовому засіданні представник позивача (апелянта) зазначив про неможливість надання додаткових документів, визначених у клопотанні про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №4417/4900/4901/5136, окрім рекламно-інформаційних даних продажу подібних об'єктів нерухомості станом на визначеною ухвалою суду дату оцінки, у зв'язку з знаходженням відповідних документів у ТОВ "Славія". Також підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив задовольнити її у повному обсязі, оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати частково та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" на користь фізичної особи ОСОБА_8 вартість частини майна, пропорційній частці у статутному капіталі в сумі 386685,00 грн., 3% річних в сумі 14174,92 грн., інфляційні втрати в сумі 284636,88 грн.

Представник відповідача надав пояснення щодо неможливості надання додаткових документів згідно переліку, визначеного в клопотанні про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 4417/4900/4901/5136, у зв'язку з тим, що документи, які необхідні для вирішення питань, поставлених перед судовими експертами та наявні у ТОВ "Славія", були надані під час призначення комплексної судової експертизи у справі; інші документи, які зазначені в клопотанні судових експертів, у товариства відсутні. Крім того, відповідач у справі заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі №922/3535/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судова колегія, зважаючи на відсутність можливості сторін надати документи, визначені в клопотанні судових експертів (вх. №5852 від 07.06.2016р.) в повному обсязі, як виключної обставини, з якою пов'язана можливість надання висновку з поставлених на вирішення призначеної у справі комплексної судової експертизи питань, дійшла висновку про недоцільність його задоволення, у зв'язку з чим відмовили в його задоволенні.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ''Славія" зі змінами, затвердженими загальними зборами засновників товариства на підставі протоколу від 10.03.2011р. № 55 та зареєстрованими державним реєстратором 30.09.2011р. за № 90000151, частка ОСОБА_8 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''Славія" становила 65%; частка ОСОБА_12 - 35% (т.1, а.с. 16).

11.03.2013р. ОСОБА_8 на адресу відповідача надіслано заяву про вихід зі складу засновників (учасників) товариства, посвідчену приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківською області Завадою М. В., про що зроблено реєстраційний запис N 667, у якій передав (відступив) належну йому частку у статутному капіталі громадянці України ОСОБА_12, яка на момент подання заяви від 11.03.2013р., була співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю ''Славія" (т. 1, а.с. 18).

На підставі проведених 11.03.2013р. загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю ''Славія" прийняте рішення про задоволення заяви ОСОБА_8 про вихід зі складу засновників та затверджено відповідні зміни до Статуту, яке оформлене протоколом загальних зборів засновників від 11.03.2013р. № 62 (т. 1, а.с. 17).

Як зазначає позивач, будучи учасником товариства з часткою 65 % у статутному капіталі, розмір якої на час виходу з товариства у грошовому еквіваленті становив 825958,90 грн., заборгованість відповідача перед позивачем щодо виплати йому вартості частки у статутному капіталі за розрахунком позивача становить 825958,00 грн., а також належні до сплати 447003,11 грн. інфляційних витрат, 30277,62 грн. 3% річних, що і стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Судова колегія зазначає, що розмір апеляційних вимог фізичної особи ОСОБА_8 відрізняються від вимог, заявлених під час подання позовної заяви до місцевого господарського суду.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, апеляційному перегляду підлягають вимоги, визначені фізичною особою ОСОБА_8 в позовній заяві, які були предметом розгляду місцевого господарського суду, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення у справі.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю є товариство, що має статутний (складений) капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Згідно приписів ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", учасники товариства мають право, зокрема, право на вихід в установленому порядку з товариства.

При цьому, відповідно до п. 4.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" (далі - Постанова), під час вирішення спорів, пов'язаних з виходом учасника товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до статті 148 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасник ТОВ (ТДВ) має право у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є таким, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 148 Цивільного кодексу України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2013р. ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" подано нотаріально посвідчену заяву про вихід його з учасників товариства. Вказаний факт визнається відповідачем та підтверджується матеріалами справи (т.1, а.с.18).

Як роз'яснено в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Господарського кодексу України установчим документом акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут.

Відповідно до статті 22 Статуту, засновник не має права виходу із товариства на протязі одного року. Протягом наступного року не допускається одночасне відчуження майна та коштів відразу декількома засновниками. За наявності декількох бажаючих, встановлюється черговість, обернено пропорційна розміру частки, засновника першого задовольняється засновник з мінімальним розміром вкладу за зростанням. Інтервал між задоволенням подібного роду клопотання не повинен бути менше 6 місяців.

Як встановлено колегією суддів, в Статуті ТОВ "Славія" не врегульовано порядок і спосіб обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході, у зв'язку з чим до спірних правовідносин застосовуються загальні норми Закону України "Про господарські товариства".

Згідно з ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Судова колегія зазначає, що вихід учасника товариства здійснюється за приписами ст. 148 ЦК України та ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", а відступлення частки регулюється положеннями ст. 53 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції від 06.09.2005 р.).

Згідно частин 1, 2 ст. 147 ЦК України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Що ж стосується відступлення частки в статутному капіталі, то виходячи з норм, що регламентують порядок переходу частки (її частини) учасника товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи, частка в статутному капіталі товариства є предметом відчуження (продажу, дарування тощо).

При цьому, учасник має обрати спосіб відчуження, тобто, продати або іншим чином відступити свою частку (подарувати, обміняти) учасникам або третім особам. При передачі частки (її частини) учаснику або третій особі відбувається одночасний перехід до такої особи всіх прав та обов'язків, що належали учаснику, який продав чи відступив її повністю або частково.

Отже, вихід учасника із товариства та продаж частки іншій особі мають різну правову природу та відповідно різні юридичні наслідки. Зокрема, у разі продажу частки іншій особі учасник-продавець втрачає право на отримання від товариства оплати вартості частки майна товариства, пропорційну розміру частки учасника у статутному капіталі товариства та відповідно право на отримання частки прибутку Таке право набуває покупець.

При цьому, учасник товариства ОСОБА_8 не міг одночаносно реалізувати свою волю на вихід зі складу учасників товариства (наслідком чого є втрата ним корпоративних прав) та розпорядження цими корпоративними правами (відступлення частики у статутному капіталі товариства - відступлення корпоративних прав іншій особі).

Будь-яких угод про відступлення частки в статутному капіталі товариства між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 не укладались, грошові кошти за отриману частку статутного капіталу не передавались. Зазначене підтверджувалося поясненнями позивача, які викладені в позовній заяві, зокрема, наданими під час розгляду справи документами на підтвердження заявлених вимог, а також не спростовано відповідачем у справі.

Враховуючи викладені обставини, наявність волевиявлення позивача щодо виходу з ТОВ "Славія", у формі реалізації свого права за приписами ст. 148 ЦК України, не укладення договору про відступлення частки в статутному капіталі, свідчить про необґрунтованість тверджень відповідача щодо відчуження права власності у розмірі 65 % статутного фонду товариства ОСОБА_12 на підставі заяви про вихід учасника (засновника) товариства, а також відсутності права ОСОБА_8 на отримання частки у статутному капіталі товариства.

Чинним законодавством не передбачено можливості відмовитися від своїх майнових прав на майбутнє. Отже, зазначена учасником у заяві про вихід з товариства відсутність майнових претензій до товариства не свідчить про його відмову від отримання вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, протягом строку, встановленого в статті 54 Закону України "Про господарські товариства" (п. 4.13 Постанови).

У разі виходу учасника з товариства чинне законодавство не передбачає настання у товариства обов'язку здійснити виплату такому учаснику вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства, у строки, коротші, ніж встановлені статтею 54 Закону України "Про господарські товариства". Водночас обов'язок товариства щодо розрахунків при виході з нього учасника виникає на підставі відповідного припису закону та не пов'язаний з наявністю або відсутністю вимоги про здійснення виплати.

Пунктом 4.14 Постанови визначено, що під час розгляду спорів про стягнення вартості частини майна ТОВ та розміру частини прибутку господарські суди повинні мати на увазі, що вартість майна та розмір частини прибутку товариства, що належить до виплати учаснику, який вийшов, обчислюється на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

Частиною 1 статті 145 Господарського кодексу України майновий стан суб'єкта господарювання визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов'язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону.

Відповідно до частини першої статті 190 Цивільного кодексу України майном, крім речей, вважаються майнові права та обов'язки. У частині першій статті 66 та у статті 139 Господарського кодексу України визначено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Таким чином, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати ціні чистих активів товариства, яка визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Як вказано у п. 4.19 Постанови під час вирішення спорів щодо розрахунків з учасником, який вийшов (виключений) з товариства, господарським судам слід враховувати, що вартість частини майна товариства, що належить до виплати такому учаснику, повинна визначатися виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального Кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як вбачається з матеріалів справи, для визначення вартості частки учасника ОСОБА_8 у вартості чистих активів товариства виходячи із його частки в Статутному капіталі, місцевим господарським судом призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса. На вирішення якої поставлено наступне запитання щодо суми, якій дорівнює частка учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" - ОСОБА_8 у вартості чистих активів товариства виходячи з його частки в Статутному капіталі, станом на 11 березня 2013 року.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 07.12.2015р. № 8538 у справі №922/3535/15: - в матеріалах справи баланс товариство з обмеженою відповідальністю "Славія" станом на 11.03.2013 року відсутній. Складання балансу товариства станом на 11.03.2013 року не передбачено вимогами П(С)БО 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності". Тому, визначити суму, яка дорівнює частки учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" - ОСОБА_8 у вартості чистих активів, виходячи з його частки в статутному капіталі саме станом на 11 березня 2013 року не надається можливим.

До матеріалів справи судом залучені фінансові звіти товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" станом на 31.03.2013 року, (т.1, а.с.87). Виходячи з того, що в період з 11.03.2013 року по 31.03.2013 року структура балансу не змінилась, згідно показників фінансової звітності товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" отримала збитки у сумі 3641,2 грн. Балансова вартість майна товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" станом на 31.03.2013 року складає від'ємне значення 2 469,1 грн., тому частка ОСОБА_8 у вартості чистих активів виходячи з його частки в статутному капіталі - відсутня (т. 2, а.с. 56-64).

Таким чином, на підставі проведеної в межах справи № 922/3535/15 судово-економічної експертизи від 07.12.2015р. № 8538 частка ОСОБА_8 у вартості чистих активів виходячи з його частки в статутному капіталі - відсутня.

Відповідно абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Метою оцінки є з'ясування можливості використання даного висновку як джерела фактів, на яких ґрунтується вирішення справи по суті, і водночас самих цих фактів як доказів. Як будь-які інші докази, висновок експерта оцінюється на предмет його допустимості, належності, достовірності і в сукупності - достатності для вирішення справи. Належність висновку експерта визначається наявністю зв'язків встановлених ним фактів і предмета доказування. Для визнання висновку експерта допустимим необхідно, щоб висновок ґрунтувався на результатах дослідження об'єктів, зібраних з дотриманням відповідних процесуальних вимог.

Таким чином, визнавати чи відхиляти експертний висновок - це право господарського суду, який оцінює його сукупно з іншими доказами за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на неможливість складання балансу та звіту про фінансові результати на день/місяць виходу позивача з ТОВ "Славія", а саме 11.03.2013р., суд вважає за можливе використати дані, визначені станом на 31.03.2013р. як на найближчу можливу дату, оскільки відсутній баланс на станом 11.03.2013р., у зв'язку з чим висновок судової економічної експертизи від 07.12.2015р. № 8538, враховуючи та зважаючи на відсутність доказів щодо зміни складових балансу товариства у визначений період часу, є належним доказом у справі.

Разом з тим, відповідно до п. 4.20 вказаної вище постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" учасник ТОВ або ТДВ має право вимагати проведення з ним розрахунки на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а отже, господарським судом має бути задоволено клопотання учасника, який вийшов (виключений) з ТОВ або ТДВ, про здійснення експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов'язань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати такому учаснику.

Під час розгляду справи господарським судом апеляційної інстанції позивачем заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи (вх. № 2867 від 15.03.2016р.), в якому позивач просив суд: призначити у справі № 922/3535/15 судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання щодо визначення дійсної (ринкової) вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" станом на 11 березня 2013 року, а також суми, якій дорівнює частка учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" - ОСОБА_8 у вартості чистих активів товариства, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" та його частки в статутному капіталі станом на 11 березня 2013 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. у справі 922/3535/15 було задоволено клопотання позивача у справі та призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса, на час якої провадження у справі було зупинено.

В подальшому, судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса в порядку статті 31 Господарського процесуального кодексу України та пункту 2.1 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, було надане клопотання про надання додаткових матеріалів та призначення обстеження, необхідних для проведення експертизи № 4417/4900/4901/5136 (вх. № 5852 від 07.06.2016р.),

Судова колегія зазначає, що якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 Господарського процесуального кодексу України), при тому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.06.2016р. було зобов'язано сторін у справі надати документи, а також письмові пояснення; з питань, визначених в клопотаннях судових експертів про надання додаткових матеріалів та призначення обстеження, необхідних для проведення експертизи № 4417/4900/4901/5136.

Зважаючи на надання пояснень учасниками судового процесу щодо неможливості подання на вимогу судових експертів додаткових документів, судовою колегією в порядку ст. 31 ГПК України неодноразово було викликано судових експертів щодо надання пояснень щодо можливості проведення комплексної судової експертизи для вирішення поставлених ухвалою суду від 05.04.2016р. питань за наявними матеріалами.

Так, відповідно до ст. 31 Господарського процесуального кодексу України в судовому процесі може брати участь судовий експерт. Судовий експерт зобов'язаний за ухвалою господарського суду з'явитись на його виклик і дати мотивований висновок щодо поставлених йому питань.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. N 53/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.01.2013р. за N 1/22533, у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об'єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об'єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

З наданих судовими експертами усних та письмових пояснень в судовому засіданні вбачається неможливість надання висновку з поставлених на вирішення призначеної у справі комплексної судової експертизи питань без надання документів, визначених в клопотання від 13.05.2016р. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №4417/4900/4901/5136 (вх.№5852 від 07.06.2016р.), та залучення фахівців спеціалізованих підприємств відповідного напрямку для можливості проведення технічної ідентифікації досліджуваного рухомого майна (обладнання) за товарною номенклатурою, фактичним технічним станом (можливістю подальшого використання за призначенням) та комплектацією.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997р. №475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судова колегія зазначає, що позивачем у справі не доведено наявності підстав для висновку щодо зловживання наданих відповідачу процесуальним законодавством прав та умисне невиконання вимог ухвали суду щодо надання документів, визначених судовими експертами, а також можливості забезпечення виконання клопотання судового експерта в повному обсязі, у зв'язку з чим дійшла висновку про недоцільності подальшого проведення призначеної у справі комплексної судової експертизи, та, відповідно, неможливості визначення дійсної ринкової вартості частики учасника ОСОБА_8 в майні Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія".

За таких обставин, з метою дотримання прав учасників судового процесу, визначених ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, судова колегія вирішила здійснити розгляд справи за наявними в ній документами.

Крім того, господарський суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача у справі щодо розміру ринкової вартості майна ТОВ "Славія", визначеної на підставі звіту про оцінку вартості нежитлових будівель та обладнання, що належить ТОВ "Славія" від 21.01.216р., наданого суб'єктом оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 (т.2, а.с. 161-192), зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Разом з тим, наданий позивачем звіт про вартість майна відповідача від 21.01.2016р. складено після прийняття оскаржуваного рішення у справі (04.01.2016р.) та не був предметом судового розгляду в господарському суді першої інстанції під час прийняття рішення у справі, стороною у справі також не подано належного обґрунтування неможливості подання відповідних доказів в суді першої інстанції, у зв'язку з чим додатково наданий звіт про вартість майна ТОВ "Славія" станом на 11.03.2013р. судова колегія не приймає в якості належного доказу у справі в межах апеляційного перегляду рішення суду.

Позивач у справі не був позбавлений можливості скористатись наданим йому ч.2 ст. 22, 42 Господарського процесуального кодексу України правом щодо звернення до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про проведення судової експертизи з визначення ринкової вартості частки учасника товариства ОСОБА_8 в майні Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія", яке реалізовано не було.

Крім того, з урахуванням наданих судовими експертами пояснень в межах апеляційного перегляду даної справи щодо неможливості визначення ринкової вартості майна ТОВ "Славія" та, відповідно, дійсної (ринкової) вартості чистих активів ТОВ "Славія", що підлягає виплаті ОСОБА_8 станом на 11.03.2013р. пропорційно його частці у статутному капіталі товариства, без надання додаткових документів, які у відповідності до наданих сторонами пояснень відсутні, посилання відповідача на звіт про вартість майна ТОВ "Славія" станом на 11.03.2013р., як належний доказ у справі, без доведення наявності достатніх даних на момент його складення, є необґрунтованим.

За таких обставин, місцевий господарський суд, з чим погоджується колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції, правомірно визначив, що вартість частки майна товариства, яка підлягає виплаті ОСОБА_8, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, яка визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення) станом на 11.03.2013р. (дата подання нотаріально завіреної заяви про вихід ОСОБА_8 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія").

Оскільки існування вартості чистих активів виходячи з його частки в статутному капіталі - відсутня, що підтверджено належними доказами, які містять матеріали справи, висновком експерта та не спростовано позивачем у справі, господарський суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині компенсації вартості майна, пропорційної частці позивача у статутному капіталі у розмірі 825958,90 грн., у зв'язку із відсутністю грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи відсутність прострочення грошового зобов'язання, у зв'язку із відсутністю частки позивача у вартості чистих активів виходячи з його частки в статутному капіталі, відсутні підстави для задоволенні позовних вимог щодо нарахованих позивачем 447003,11 грн. інфляційних втрат, 30277,62 грн. 3% річних.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про правомірність рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі №922/3535/15 та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга фізичної особи ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі №922/3535/15 залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. у справі №922/3535/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 08.08.2016р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов