ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р.Справа № 922/634/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агробудтехцентр" (м. Київ)
до ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ворота" (м. Харків) , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ)
про визнання кредиторських вимог та внесення змін до реєстру,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача (ПАТ "ОСОБА_2 ворота") - не з'явився,

відповідача (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати його кредитором ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ворота" на суму 1525972,55 грн., а також внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та внести ПАТ "Агробудтехцентр" у реєстр вимог кредиторів в процедурі ліквідації ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ворота". Свої позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем (ПАТ "ОСОБА_2 ворота") положень ст. 111 ЦК України та ст.ст. 89, 92, 93 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки відомості про вимоги позивача відсутні в переліку пред'явлених кредиторами вимог.

Відповідач (ПАТ "ОСОБА_2 ворота"), у відзиві на позовну заяву про визнання кредиторських вимог (т. 1 а.с. 127-130), заперечує проти позовної заяви в повному обсязі та просить суд в задоволенні позовних вимог ПАТ "Агробудтехцентр" про визнання кредиторських вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач надсилав на адресу ПАТ "ОСОБА_2 ворота" 27.06.2014 р. і 17.07.2014 р. вимоги про повернення вкладу та виконання договірних зобов'язань, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб після отримання постанови НБУ №781 від 04.12.2014 р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ОСОБА_2 ворота" опублікував відомості про порядок прийняття вимог кредиторів в газеті "Голос України" від 10.12.2014 р., таким чином останній строк для заявлення кредиторських вимог до ОСОБА_2 - 09.01.2015 р., але жодних вимог щодо включення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів на адресу ОСОБА_2 не надходило ні до початку процедури ліквідації, ні після її запровадження.

Відповідач (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) у відзиві на позовну заяву, заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (т. 2 а.с. 33-36).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2016 р., зокрема, був залучений, за клопотанням позивача, до участі у справі №922/634/16 інший відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, б-р Т. Шевченка, 33-Б); продовжений строк розгляду спору, за клопотанням позивача, за межи строку, встановленого ст. 69 ГПК України, на 15 днів - до 13.07.2016 р.

08.06.2016 р. розгляд справи був відкладений на 04.07.2016 р. о 12:00 год.

04.07.2016 р. представники сторін не зявилися у судове засідання, в звязку з чим розгляд справи був відкладений на 11.07.2016 р. о 11-30 год.

Позивач не в повному обсязі надав витребувані судом документи.

Позивач надав клопотання про відкладення розгляду справи для надання письмових пояснень та відзняття копій матеріалів справи, посилаючись на неможливість ознайомитись з матеріалами справи.

Розглянувши надане клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його частково, оголосивши перерву у судовому засіданні до 14-00 год. 11.07.20016 р., оскільки продовжений за клопотанням позивача строк вирішення спору закінчується 12.07.2016 р.

Представники відповідачів (ПАТ "ОСОБА_2 ворота" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) у судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча відповідачі (ПАТ "ОСОБА_2 ворота" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач (ПАТ "ОСОБА_2 ворота") надав письмові пояснення щодо вимог ухвали від 04.07.2016 р.

Відповідач (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) не надав витребувані судом документи.

Ознайомившись з матеріалами справи та відзнявши необхідні копії матеріалів справи, представники позивача після перерви не зявилися у судове засідання, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи під розпис.

Після перерви позивач знову надав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись вже на те, що у його представника - ОСОБА_3 був зворотній квиток у м. Київ на 13-16 год.

Розглянувши надане клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його, як зловживання представниками позивача своїми процесуальними правами, оскільки клопотання позивача про відкладення розгляду було розглянуто та частково задоволено судом до перерви.

Також позивач надав клопотання про здійснення фіксування судових засідань з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його, оскільки відповідно до ст. 81-1 ГПК України у випадку неявки у судове засідання всіх учасників судового процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15.06.2006 р. ПАТ «Агробудтехцентр» (вкладник) був укладений з АТ «ОСОБА_2 ворота» (Банк) договір банківського вкладу (депозиту) №93Д/06 (надалі договір депозиту), за яким вкладник перераховує в Банк зі свого поточного рахунку грошові кошти в сумі 700000,00 грн. (надалі вклад), а Банк приймає вклад та зобовязується на умовах і в порядку, передбачених договором, повернути вкладнику вклад та виплачувати проценти із розрахунку 16,5% річних.

Відповідно до п. 1.2 договору депозиту датою повернення вкладу ОСОБА_2 є 18 червня 2007 р.

На виконання п. 2.1.1 вищевказаного договору вкладнику були відкриті: депозитний рахунок №03 та рахунок нарахованих процентів №03.

Договором про зміни №13 від 10.07.2013 р. до договору депозиту були внесені зміни до пунктів 1.1 та 1.2 договору депозиту, а саме - продовжено строк повернення вкладу до 15.07.2014 р., збільшено суму вкладу до 1500000,00 грн., а також розмір процентів 21% річних.

Договором про внесення змін №14 від 23.12.2013 р. до договору депозиту були внесені зміни до п. 21.1 договору депозиту, а саме змінені номери рахунків відкриті депозитний рахунок №3662 та рахунок нарахованих процентів №3662.

У звязку з припиненням діяльності філії АТ «ОСОБА_2 ворота» в м. Київ та створення на її базі Центрального регіонального відділення АТ «ОСОБА_2 ворота» в м. Київ, залишки по наведених рахунках перенесені на нові рахунки.

На день перенесення вкладу з попереднього рахунку №03 на рахунок №3662 (03.01.2014 р.) його сума склала 1500000,00 грн., процентів 26753,42 грн.

Наведена сума процентів 03.01.2014 р. за вказівкою позивача переведена на його рахунок в ПАТ «Омега банк», що підтверджується матеріалами справи.

Як зазначає відповідач (ПАТ "ОСОБА_2 ворота"), під час звернення позивача до банку в червні і липні 2014 року з вимогою про повернення вкладу за договором депозиту, ПАТ «ОСОБА_2 ворота» не мав змоги виконати вимогу щодо повернення суми вкладу у звязку з погіршенням ліквідності ОСОБА_2, що підтверджується віднесенням його до категорії проблемних відповідно до постанови Правління Національного банку України №384/БТ від 26.06.2014 р. «Про віднесення АТ «ОСОБА_2 ворота» до категорії проблемних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 31.07.2014 р. №456 «Про віднесення ПАТ «ОСОБА_2 ворота» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2014 р. прийнято рішення №67 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_2 ворота» строком на 3 місяці з 04.08.2014 р. по 04.11.2014 р. включно. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування №114 від 31.10.2014 р. продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації на один місяць - до 04.12.2014 р.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 р. №781 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ОСОБА_2 ворота» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 05.12.2014 р. №142 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ОСОБА_2 ворота» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» строком на 1 рік з 05.12.2014 р. по 04.12.2015 р. включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. З ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VІ від 23.02.2012 р. (надалі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 03.12.2015 р. №215 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ОСОБА_2 ворота» та делегування повноважень ліквідатора на 1 рік до 04.12.2016 р. включно.

У відповідності до вимог п. 2 статті 45 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в газеті Голос України №238 (5988) від 10.12.2014 р. було опубліковано відомості про початок процедури ліквідації ПАТ «ОСОБА_2 ворота» та початок прийому вимог кредиторів банку.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону кредитори протягом 30 днів з дня опублікування зазначених відомостей мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Встановлений термін прийому кредиторських вимог до ПАТ «ОСОБА_2 ворота» закінчився 09 січня 2015 року.

Позивач не надав у встановлений місячний строк ані ОСОБА_2, ані Фонду заяви про включення його до реєстру кредиторів.

Внаслідок чого, 07.04.2015 р. вклад у сумі 1500000,00 грн. та проценти по ньому за період червень-липень 2014 року в сумі 25972,60 грн., у зв'язку із набуттям статусу погашених кредиторських вимог, були перенесені на 6 клас «інші доходи ОСОБА_2» відповідно до розділу «Клас 6. Доходи» Інструкції «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку України», затвердженої постановою НБУ №280 від 17.06.2004 р.

Таким чином, станом на день розгляду справи на депозитному рахунку позивача №3662 обліковується сума вкладу 0,00 грн., а на процентному рахунку за депозитом №3662 також обліковується сума процентів 0,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Позивач надсилав на адресу ПАТ «ОСОБА_2 ворота» 27.06.2014 р. та 17.07.2014 р. листи №30/64-59 та 30/66-59 з вимогами про повернення вкладу та виконання договірних зобовязань.

Однак, ці вимоги стосувалися повернення вкладу, а не включення кредиторських вимог позивача до реєстру вимог кредиторів. Також, ці вимоги направлялися ще до запровадження в ОСОБА_2 тимчасової адміністрації і початку процедури ліквідації, та не були адресовані уповноваженій особі Фонду.

Жодних вимог щодо включення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів на адресу ОСОБА_2 не надходило ні до початку процедури ліквідації, ні після її запровадження.

Отже, позивач не скористався своїм правом щодо звернення до уповноваженої особи Фонду в порядку та строки, встановлені Законом України «Про систему гарантування складів фізичних осіб», з вимогою про визнання його кредитором та включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Владником же, згідно з ст. 2 Закону, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. А кредитором є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з аналізу статті 2 Закону убачається, що позивач є кредитором, а не вкладником. Відтак він не має права навіть на гарантовану Фондом суму відшкодування за вкладом. Вимоги кредиторів задовольняються в порядку, встановленому ст. 52 Закону, за умови дотримання вимог статей 45, 49 Закону.

Посилання позивача на положення Закону України «Про банки та банківську діяльність», зокрема, щодо ліквідації банків (ст. 89, 92, 93), суд вважає безпідставними, оскільки у звязку з прийняттям у 2012 р. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вони втратили чинність.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час застосування процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Посилання відповідача (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) на непідсудність господарському суду даного спору та необхідність припинення провадження у справі, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Дана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 16.02.2016 р. по справі №826/2043/15.

За таких обставин, позовні вимоги до Фонду суд вважає необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню повністю.

Позовні вимоги до ПАТ «ОСОБА_2 ворота» суд вважає необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню повністю, оскільки Законом на Банк не покладено функцій по визнанню вкладників кредиторами банків, а також внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення їх у реєстр вимог кредиторів в процедурі ліквідації банків. Відтак, банк є неналежним відповідачем. Ці функції виконує Фонд через своїх уповноважених осіб.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 1060 ЦК України, ст.ст. 2, 45, 48, 49 Закону України «Про систему гарантування складів фізичних осіб», ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 33-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові до ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ворота" відмовити повністю.

В позові до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити повністю

Повне рішення складено 18.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_4