КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Справа№ 910/10097/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Лобаня О.І.

за участі представників:

від позивача: Швець М.П. - представник

від відповідача: Горєв В.О. - представник

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 року у справі №910/10097/16 (суддя: Турчин С.О.)

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси»

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 року у третейській справі № 2200-15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси»

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива груп»

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» звернулось із заявою до Господарського суду міста Києва про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у третейській справі №2200-15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення», Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива груп» про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі № 910/10097/16 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у третейській справі № 2200-15.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у третейській справі № 2200-15 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі № 910/10097/16 скасувати та прийняти нове рішення про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у третейській справі № 2200-15.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 02.08.2016.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку представників сторін, з урахуванням строків розгляду спору передбачених чинним законодавством, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників третіх осіб.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків із позовом про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест», яке діє як компанія з управління активами від свого імені та за рахунок ПЗНВІФ «І.С.КАПІТАЛ» право здійснити позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: рухомого майна - мазуту М-100 в кількості 12066,95 тонн та мазуту М-100 в кількості 16097,30 тонн, переданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» у якості застави за договорами застави товарів в обороті від 25.11.2008 №19/07-К-2Z та від 25.11.2008 №24/07-К-4Z, шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з особою-покупцем або на публічних торгах.

Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15.01.2016 було залучено до участі у справі як третіх особі Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива груп».

В подальшому, згідно із заявами від 19.01.2016 та від 10.05.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест» змінювало позовні вимоги.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у справі №2200-15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест» задоволено частково; вирішено звернути стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті від 25.11.2008 № 24/07-К-4Z, а саме: товари в обороті, мазут М-100, в кількості 16097,30 тонн, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» () та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»), шляхом продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» () мазут М-100, в кількості 16097,30 тонн, з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Олеся Гончара, 45-В, код ЄДРГІОУ: 33630923) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Груп» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мельникова, 12, ) за договором про надання кредиту №24/07-К від 26.12.2007 у розмірі 19567091 грн. 23 коп.

Звернути стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті від 15.11.2008 № 19/07-К-22, а саме: товари в обороті, мазут М-100 в кількості 12066,95 тонн, шо належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» () та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»), шляхом продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» () мазут М-100, в кількості 12066,95 тонн, з укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Олеся Гончара, 45-В, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мельникова, 12, ) за договором про надання кредиту №19/07-К від 19.09.2007 у розмірі 14669599 грн. 43 коп.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення», Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Груп» відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Олеся Гончара, 45-В, ) 25499 грн. 99 коп. витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Положеннями ч. 1 статті 51 Закону України «Про третейські суди» визначено, що рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Не погоджуючись з рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у справі №2200-15, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про скасування вищевказаного рішення третейського суду.

Приписами частини 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди» наведено перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду.

Так, рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якою рішення третейського суду може бути скасоване у разі якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Обґрунтовуючи свою заяву та апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» посилається на наступні підстави для скасування рішення третейського суду:

- відступлення права вимоги згідно із договорами купівлі-продажу прав вимоги б/н від 12.01.2015 не є правонаступництвом щодо угоди, а відтак у ТОВ «І.С.Інвест» не відбулося правонаступництва щодо договорів застави та не відбулося правонаступництва щодо третейських застережень, що містяться у пунктах 5.2. договорів застави. У зв'язку із чим, рішення прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою (п. 2 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди», п. 2 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України);

- зі змісту третейських угод у вигляді третейських застережень, що містяться у п. 5.2. договорів застави, вбачається, що сторони не погодили який саме спір може бути переданий на розгляд третейського суду, а тому третейські угоди не можуть вважатися укладеними, що також свідчить про те, що оскаржуване рішення прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою (п. 2 ч. 3 ст. 51 Закону України Закону України «Про третейські суди», п. 2 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України);

- в порушення ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 40, ст. 43 Закону України «Про заставу» та ухвали Господарського суду м. Києва від 12.05.2009 у справі № 41/207 третейський суд звернув стягнення на майно особи, яка не брала участі у справі - ПАТ «Київенерго», що свідчить про наявність підстави для скасування оскаржуваного рішення, тобто третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі (п. 5 ч. 3 ст. Закону України «Про третейські суди», п. 5 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України);

- всупереч ч. 3 ст. 39 Закону України «Про третейські суди» третейський суд за 10 днів до засідання не повідомив ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та взагалі не повідомив ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива Груп» про засідання 18.05.2016, чим позбавив останніх можливості прийняти участь у справі, що також свідчить про те, що третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі (п. 5 ч. 3 ст. Закону України «Про третейські суди», п. 5 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України).

Дослідивши обставини справи, колегія суддів встановила наступне:

25.11.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Столиця» (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» (заставодавець) укладено договір застави товарів в обороті № 19/07-К-2Z, відповідно до умов якого передбачено, що заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення» зобов'язань за договором про надання кредиту №19/07-К від 19.09.2007, всіма додатками та договорами про внесення змін до нього, а саме: мазут М-100 в кількості 12066,95 тон. Предмет застави зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1а, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»).

Також, 25.11.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Столиця» (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» (заставодавець) укладено договір застави товарів в обороті № 24/07-К-4Z, умовами якого передбачено, що заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтернативна Група» зобов'язань за договором про надання кредиту № 24/07-К від 26.12.2007, всіма додатками та договорами про внесення змін до нього, а саме: мазут М-100 в кількості 16097,30 тон. Предмет застави зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1а, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»).

Згідно із п. 5.2. договорів застави, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходяться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається Гаврищуком Василем Васильовичем.

У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

12.01.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Столиця» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, умовами якого передбачено, що продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплати купівельну ціну.

Відповідно до п. 2.3. договору купівлі-продажу прав вимоги, права вимоги переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

З дня підписання акту приймання-передачі покупець набуває статусу нового кредитора по відношенню до позичальників за кредитними договорами, а також до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення (п. 2.4. договору).

На виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Банк Столиця» та ТОВ «І.С.Інвест» підписано акт приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 12.01.2015, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, зазначені в договорі та додатках до договору, чим посвідчується факт здійснення відступлення. Згідно із додатком №1 до договору купівлі-продажу ТОВ «І.С.Інвест» передано право вимоги за договорами про надання кредиту №19/07-К від 19.09.2007, № 24/07-К від 26.12.2007 та договорами застави товарів в обороті від 25.11.2008 №19/07-К-2Z та № 24/07-К-4Z.

Як встановлено судом вище, третейське застереження про те, що спір за договорами застави товарів в обороті від 25.11.2008 № 19/07-К-2Z та № 24/07-К-4Z розглядається у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, що знаходяться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15 було викладене у пунктах 5.2. вказаних договорах застави, які були укладені між ТОВ комерційний банк «Столиця» та ТОВ «Торговий дім «Ресурси».

Статтею 13 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід'ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому.

Якщо третейська угода укладена у вигляді окремої угоди, то у разі заміни кредитора у зобов'язанні останній повинен повідомити нового кредитора про її існування. Зміна третейської угоди в такому випадку можлива лише за умови явно вираженої згоди іншої (інших) сторони (сторін) угоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про третейські суди», якщо у первісного кредитора є право на розгляд спору третейським судом, то це право може бути передане новому кредитору, зокрема, шляхом відступлення права вимоги. У такому випадку третейська угода (третейське застереження) укладене між боржником та первісним кредитором, охоплюватиме і відносини між боржником та новим кредитором.

В силу положень п. 1, п. 2. ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під правонаступництвом у цивільному законодавстві розуміється перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва і до нового кредитора переходять права первісного кредитора за відповідними договорами в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у даному випадку, новим кредитором є ТОВ «І.С.Інвест», до якого внаслідок відступлення права вимоги переходять права первісного кредитора ТОВ КБ «Столиця» за договорами про надання кредиту №19/07-К від 19.09.2007, № 24/07-К від 26.12.2007 та договорами застави товарів в обороті від 25.11.2008 №19/07-К-2Z та № 24/07-К-4Z, в тому числі, право на звернення до третейського суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» (покупець) отримало право вимоги за договорами застави товарів в обороті від 25.11.2008 №19/07-К-2Z та №24/07-К-4Z на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 12.01.2015, в якому і визначається весь обсяг прав та обов'язків, що перейшов до ТОВ «І.С.Інвест».

Так, за змістом статті 1 договору купівлі-продажу прав вимоги під «права вимоги» розуміються всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні та і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю щодо виконання позичальником та/або особам, які надали забезпечення будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Наведені обставини свідчать, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.Інвест» внаслідок відступлення права вимоги перейшли всі права вимоги та засоби захисту прав, що визначені договорами про надання кредиту №19/07-К від 19.09.2007, № 24/07-К від 26.12.2007 та договорами застави товарів в обороті від 25.11.2008 №19/07-К-2Z та № 24/07-К-4Z, а відтак, посилання відповідача на недійсність третейського застереження не приймаються колегією суддів у зв'язку з необґрунтованістю.

Щодо доводів відповідача (апелянта) про те, що сторони не погодили який саме спір може бути переданий на розгляд третейського суду, а тому третейські угоди не можуть вважатися укладеними, необхідно зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, чинній на час укладення договорів застави, які містять третейське застереження) до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ч. 1, ч. 2 статті 12 Закону України «Про третейські суди» (в редакції до 31.03.2009, чинній на час укладення договорів застави, які містять третейське застереження) третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» в редакції до 31.03.2009, чинній на час укладення договорів застави, які містять третейське застереження).

Згідно із ч. 5, ч. 8 вказаної статті Закону України «Про третейські суди» посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Вищенаведені положення закону, у редакції чинній на час укладення договорів застави, які містять третейське застереження, не містять вимог про те, що у третейській угоді мають бути конкретизовані спори, які передаються на розгляд третейського суду. Не містять такої вимоги й інші норми законодавства.

Натомість, як правильно зазначив у оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, третейськими застереженнями, викладеними у договорах застави, сторони надали свою згоду на розгляд у третейському суді спору, що може виникнути у зв'язку з виконанням договорів застави.

Третейські застереження, передбачені договорами застави відповідають приписам статей 2, 5, 12 Закону України «Про третейські суди» і не суперечать вимогам законодавства щодо форми та змісту, у зв'язку із чим, безпідставними є посилання заявника на те, що сторонами не погоджено, який спір передається на розгляд третейському суду. Відтак, наведені обставини не можуть бути підставою для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у справі №2200-15 згідно із п. 2 ч. 2 ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у рішенні Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 у справі №910/4808/16 за позовом ТОВ «Торговий дім «Ресурси» до ТОВ «І.С.Інвест» за участю третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПАТ «Банк Столиця» про визнання недійсним третейського застереження було встановлено відповідність положення п. 5.2. договору застави товарів в обороті № 24/07-К-4Z від 25.11.2008 вимогам чинного законодавства, в тому числі ст. 12 Закону України «Про третейські суди».

Заявник також посилається на необхідність скасування рішення третейського суду з підстав, передбачених у п. 5 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України, оскільки в порушення ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 40, ст. 43 Закону України «Про заставу» та ухвали Господарського суду м. Києва від 12.05.2009 у справі № 41/207 третейський суд звернув стягнення на майно особи, яка не брала участі у справі - ПАТ «Київенерго» та всупереч ч. 3 ст. 39 Закону України «Про третейські суди» третейський суд за 10 днів до засідання не повідомив ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та взагалі не повідомив ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива Груп» про засідання 18.05.2016.

Суд зазначає, що положеннями п. 5 ч. 3 ст. Закону України «Про третейські суди», п. 5 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України передбачено скасування рішення третейського суду у випадку, коли третейський суд вирішив питання саме про права і обов'язки особи, яка не брала участі у справі.

В розумінні положень п. 5 ч. 3 ст. Закону України «Про третейські суди», п. 5 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України відповідач (ТОВ «Торговий дім «Ресурси»), який є стороною по третейській справі №2200/15, але не скористався своїм процесуальним правом на участь у засіданні 18.05.2016 та треті особи ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива Груп», які залучені до участі у розгляді третейського спору, не є особами, які не брали участь у справі, але щодо яких третейським судом вирішено питання про їх права і обов'язки.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про третейські суди», третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Так, згідно із до ч. 1, ч. 3 ст. 39 Закону України «Про третейські суди», третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні.

Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про третейські суди» обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами. У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду. Якщо сторони не дійшли згоди з цих питань або у разі невизначеності цих питань у регламенті третейського суду, документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Частиною 2 статті 52 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків встановлено, що документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані стороною в день їх доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Відповідно до ст. 7 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, третейський суд не пізніше 5-ти днів з моменту призначення чи обрання складу суд, останній виносить ухвалу про порушення третейського розгляду, в якій зазначається про день та місце проведення засідання третейського суду дана ухвала сторонам має бути направлена не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання.

Згідно із ч. 4 ст. 39 Закону України «Про третейські суди» третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2015 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесено ухвалу про порушення провадження у справі №2200/15; справу призначено до розгляду на 16.12.2015. Вказана ухвала 03.12.2015 була відправлена на юридичну адресу ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та отримана останнім 14.12.2015, про що свідчить наявні в матеріалах третейської справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та реєстр відправки поштової кореспонденції.

Ухвалою від 16.12.2015 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків відкладено розгляд справи №2200/15 на 15.01.2016. Вказана ухвала 04.01.2016 була направлена на юридичну адресу ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та отримана останнім 11.01.2016, про що свідчить наявні в матеріалах третейської справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та реєстр відправки поштової кореспонденції.

Ухвалою від 15.01.2016 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків залучено до участі у справі у якості третіх осіб Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива груп», розгляд справи №2200/15 відкладено на 19.02.2016. Вказана ухвала 18.01.2016 була направлена на юридичну адресу ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та отримана останнім 20.01.2016. Також 18.01.2016 дана ухвала направлялась на юридичні адреси третіх осіб, що підтверджується наявними в матеріалах третейської справи №2200/15 повернутими поштовими відправленнями із зазначенням причин їх повернення (відповідні документи містяться в матеріалах третейської справи).

Ухвала від 19.02.2016 якою відкладено розгляд третейської справи на 16.03.2016 направлялась 01.03.2016 року на юридичні адреси ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та третіх осіб, що підтверджується наявними в матеріалах третейської справи повідомленням про вручення поштового відправлення та повернутими поштовими відправленнями.

Ухвала від 16.03.2016 про відкладення розгляду третейської справи на 08.04.2016 направлялась на юридичні адреси ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та третіх осіб 28.03.2016, що підтверджується наявними в матеріалах третейської справи повідомленням про вручення поштового відправлення та повернутими поштовими відправленнями

В судових засіданнях 08.04.2016, 22.04.2016 та 11.05.2016 були присутні представники ТОВ «І.С.Інвест» та ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та у судових засіданнях оголошувались перерви, що підтверджується розпискою, що міститься в матеріалах третейської справи. З матеріалів третейської справи вбачається, що оголошення перерви відбулось на підставі спільного клопотання ТОВ «І.С.Інвест» та ТОВ «Торговий дім «Ресурси».

В матеріалах третейської справи наявні докази направлення на адресу третіх осіб ухвал від 22.04.2016, від 11.05.2016 про відмову у задоволенні клопотань ТОВ «Торговий дім «Ресурси» про зупинення провадження у справі, докази повідомлення третіх осіб про судові засідання 22.04.2016, 11.05.2016 та 18.05.2016 відсутні.

Тобто, третейським судом було дотримано положення ч. 3 ст. 39 Закону України «Про третейські суди», щодо своєчасного повідомлення сторін третейського розгляду про розгляд справи.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про третейські суди», ненадання витребуваних третейським судом доказів, інших письмових документів чи матеріалів, неявка у засідання третейського суду сторін або їхніх представників, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і проведення засідання третейського суду, не є перешкодою для третейського розгляду і прийняття рішення, якщо причина ненадання документів або неявки сторін у засідання визнана третейським судом неповажною.

В той же час, статтею 24 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники. Питання щодо участі третіх осіб та їх процесуальні права у третейському розгляді вирішуються третейським судом відповідно до регламенту третейського суду або угоди сторін у третейському суді для вирішення конкретного спору. Третя особа бере участь у третейському розгляді добровільно.

Положеннями статті 20 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків передбачено, що сторонами третейського розгляду можуть бути юридичні і фізичні особи, які пред'явили в Третейський суд позов щодо захисту своїх прав та інтересів (позивач) або до яких пред'явлено позов (відповідач).

Відповідно до статті 24 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, треті особи вступають до третейського розгляду лише зі згоди сторін, які сперечаються. Для залучення до розгляду третьої особи вимагається також згода залученої особи. Згода на залучення третьої особи повинна бути виражена в письмовій формі. Для об'єктивного та правильного третейського розгляду третейський суд має право за особистою ініціативою залучати третіх осіб. В будь-якому випадку третя особа бере участь у третейському розгляді добровільно.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, третейський суддя має право оголосити перерву в засіданні з наступною вказівкою про це в рішенні. Про наступне засідання третейський суддя повідомляє сторони.

За змістом вищенаведених положень Закону України «Про третейські суди» та Регламенту, треті особи беруть участь у розгляді третейського спору добровільно, а згідно із приписами статті 39 вказаного закону розгляд третейської справи здійснюється за участю сторін або їх представників, якими (сторонами) є позивач та відповідач.

З матеріалів третейської справи вбачається, що Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ухвалами від 15.01.2016, від 19.02.2016, від 16.03.2016 здійснювалось повідомлення третіх осіб - ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива груп» про розгляд справи №2200/15 та направлялось рішення по даній справі, що підтверджується наявними в матеріалах третейської справи №2200/15 повернутими поштовими відправленнями із зазначенням причин їх повернення.

З огляду на наведене, не повідомлення третіх осіб про судові засідання 22.04.2016, 11.05.2016 та 18.05.2016 не є достатньою підставою для скасування рішення третейського суду.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу.

Однак ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення», ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива груп» не звертались за захистом своїх прав, щодо участі у розгляді третейської справи, та не надавали прав представляти їх інтереси Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рсурси», а тому посилання відповідача на порушення третейським судом прав третіх осіб не приймається колегією суддів.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» було обізнане про розгляд зазначеного спору в судовому порядку, проте, наданими йому процесуальними правами, передбаченими Законом України «Про третейські суди», не скористався.

Як зазначалось судом вище, у відповідності до приписів статті ст. 39 Закону України «Про третейські суди», повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду має бути направлене сторонам не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання.

Вказана імперативна норма закону, яка спрямована на забезпечення завчасного повідомлення сторін про майбутнє судове засідання, не допускає жодних застережень щодо можливості коригування згаданого 10-денного терміну в бік його зменшення як умовами третейської угоди так і положеннями Регламенту третейського суду.

Разом з тим, зі змісту положень ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України, саме лише порушення визначеного ч. 3 ст. 39 Закону України «Про третейські суди» 10-денного терміну не може бути достатньою підставою для скасування рішення третейського суду.

Враховуючи те, що представник ТОВ «Торговий дім «Ресурси» був присутній в судовому засіданні 11.05.2016 та повідомлений про відкладення розгляду справи на 18.05.2016, що не заперечується самим заявником, та відповідно не був позбавлений можливості взяти участь в судовому засіданні за результатами якого прийняте оскаржуване рішення, а також з огляду на значний строк розгляду третейської справи, участь в якому приймав представник ТОВ «Торговий дім «Ресурси», обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, про відсутність підстав для скасування рішення третейського суду у зв'язку із не дотриманням третейським судом 10-денного терміну, встановленого ч. 3 ст. 39 Закону України «Про третейські суди».

Також, як на підставу скасування рішення третейського суду позивач посилається на порушення прав та обов'язків ПАТ «Київенерго», оскільки в порушення ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 40, ст. 43 Закону України «Про заставу» та ухвали Господарського суду м. Києва від 12.05.2009 у справі № 41/207 третейський суд звернув стягнення на майно ПАТ «Київенерго», тобто особи, яка не брала участі у справі.

Як вже зазначалось, що у разі порушення прав чи законних інтересів особи, яка не брала участі у третейській справі, рішення третейського суду з наведеної підстави оскаржується безпосередньо такою особою.

Проте, відомості щодо оскарження Публічним акціонерним товариством «Київенерго» рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у третейській справі №2200-15 у суду відсутні та протилежного не доведено.

Водночас, судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Київенерго» не є стороною самої третейської угоди та не є учасником спору, що був переданий на вирішення третейського суду за третейською угодою.

Рішення, яке оскаржене з підстави вирішення питання про права і обов'язки особи, яка не брала участь у справі повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є така особа.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення прямо вказано про права та обов'язки такої особи.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між такою особою та сторонами спору не може братися до уваги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що третейський суд не зобов'язував ПАТ «Київенерго» вчиняти будь-які юридично значимі дії стосовно предмету застави або утримуватися від їх вчинення. Оскаржуване рішення не містить висновків про права та обов'язки Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Пунктом 6.1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 ГПК.

Отже, суд не вповноважений переглядати заново розглянутий спір по суті, не здійснює оцінки законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення третейського суду в цілому, та не встановлює правомірності висновків третейського суду щодо застосування норм матеріального права в даному випадку Закону України «Про заставу», а лише перевіряє наявність підстав для скасування, як це передбачено ст. 122-5 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 у третейській справі №2200-15.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 року у третейській справі № 2200-15 та апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 року у справі №910/10097/16 задоволенню не підлягають, оскільки доводи скаржника не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ресурси» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 по справі № 910/10097/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/10097/16 та матеріали третейської справи № 2200/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

О.І. Лобань