ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р.Справа № 916/639/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.

Суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Кіртока Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №01-36/20 від 21.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, директор ТОВ Компанії ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН»

на рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2016р.

по справі № 916/639/16

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН»

про стягнення 85 911,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН» (відповідач) з вимогами про стягнення 85 911,30 грн,, з яких 8395,70 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення №2/50 від 28.03.2012р. та 76366,84грн. неустойки за користування приміщенням після закінчення строку дії договору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.05.2016р. по справі № 916/639/16 (суддя Степанова Л.В.) позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії "ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 8395грн. 70коп. заборгованості з орендної плати, 76366 грн. 84коп. неустойки, 1378 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що станом на день розгляду справи відповідач заборгованість з орендної плати у сумі 8395,70грн. не сплатив та документів, спростовуючих позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати не надав, тому вимоги позивача щодо стягнення орендної плати у сумі 8395,70грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи.

Також судом встановлено, що орендоване приміщення було передано позивачу 18.09.2015р. у примусовому порядку відповідно до акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського РУЮ (копія в матеріалах справи), тому позивач правомірно нарахував неустойку за період з 19.12.2014р. (наступний день після набрання чинності рішення суду по справі №916/4056/14) по 18.09.2015р. (акт державного виконавця) у сумі 76366,84грн. на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, та прийняти нове рішення, яким частково відмовити в задоволенні позову, в частині стягнення неустойки.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд в оскаржуваному рішенні безпідставно не прийняв до уваги той факт, що ТОВ Компанія «ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН» повернула орендоване приміщення Департаменту комунальної власності ще 19.12.2014 року, про що складено акт приймання-передачі нежитлового приміщення. Акт приймання-передачі не було долучено до матеріалів справи, оскільки відповідач взагалі був позбавлений права на участь у справі, оскільки процесуальні документи суду були отримані особою, позбавленою прав на їх одержання, про що свідчить наказ №17/Д від 25.02.2016 року.

В частині стягнення орендної плати за період з 01.10.2014 року до 18.12.2014 року у розмірі 8395,70 грн. скаржник погоджується.

В судовому засіданні 09.08.2016 року представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив частково скасувати рішення з винесенням нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.85 ГПК України, в судовому засіданні 09.08.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.03.2012р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанією "ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН" (Орендар, Відповідач) було укладено договір оренди нежилого приміщення №2/50 (далі договір), згідноп.п.1.1, 1.3 якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 91,6кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 67 для надання побутових послуг (ксерокопіюванням) з терміном з 28.03.2012р. по 28.02.2015р.

Згідно п.п. 2.1. 2.4. договору, орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ОСОБА_3 розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою Постановою КМУ від 04.10.1995р. зі змінами та доповненнями, рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради. За орендоване приміщення Орендар, зобовязується сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди, місяць 1069,64грн. (без урахування ПДВ та індексу інфляції) та є обовязковою ставкою орендної плати за місяць До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями. Орендар зобовязаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до п.3.3. договору, Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання у разі невикористання орендованого приміщення на протязі 3-х місяців, або невиконання чи порушення умов цього договору Орендарем.

Згідно з п. 4.7 спірного договору оренди передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов'язаний у 15-ти денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об'єкта оренди.

Згідно п. 5.1 договору, за невиконання або неналежне виконання обовязків за цим договором вина сторона відшкодовує іншій стороні збитки у відповідності з чинним законодавством. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.

Умовами п. 5.5 договору, за невиконання або неналежне виконання орендарем обовязків, передбачених п. 4.1, п. 4.2 абз. „а, „г, „е, „м, „л, п. 4.3, п. 4.8, п. 4.9, п.4.13 цього договору, орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди, у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Пунктом 7.6. договору оренди сторони визначили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди.

Додатковим договором №1 від 20.02.2014р. про внесення змін до договору оренди не житлового приміщення від 28.03.2012р. №2/50 було змінено профіль використання не житлового приміщення підвалу, а саме виключно під розміщення кафе, що здійснює продаж підакцизної групи та було змінено орендну ставку з 20.02.2014р. на 2294,23грн.

Крім того, п.п. „м п. 4.2 договору викладено у наступній редакції: „окремо сплачувати за власні кошти плату за користування земельною ділянкою, для чого у місячний термін з дати підписання додаткового договору, звернутися до управління Держкомзему у м. Одесі з клопотанням про визначення нормативно-грошової оцінки землі та у 5-ти денний термін з дня отримання відповідної довідки надати податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) до державної податкової інспекції за місцезнаходженням земельної ділянки.

Як встановлено судом з пояснень позивача, за час дії договору оренди відповідачем порушувалися його умови, що стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості з орендної плати.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2014р. по справі №916/4056/14 позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволені у повному обсязі, розірвано договір оренди нежитлового приміщення №2/50 від 28.03.2012р., укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанією "ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН", виселено Товариство з обмеженою відповідальністю Компанію "ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН" з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 91,6кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 67 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, а також стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії "ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість з орендної плати у розмірі 9245,86грн., пеню у розмірі 287,88грн. за період з 01.01.2014 року по 30.09.2014 року та витрати по сплаті судового збору у сумі 4263,00грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що за відповідачем залишилась непогашена заборгованість з орендної плати за період з 01.10.2014 року по 18.12.2014 року день набрання законної сили рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2014р. по справі №916/4056/14, у розмірі 8 395,70 грн.

Також позивач просив стягнути неустойку за користування відповідачем приміщенням після закінчення строку дії договору, у розмірі подвійної орендної плати 76 366,84 грн., за період з 19.12.2014 року по 18.09.2015 року день примусового виселення відповідача зі спірного приміщення згідно акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського РУЮ.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. ст. 10,18, 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, істотною умовою договору оренди, зокрема, є орендна плата. Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату своєчасно та в повному обсязі. Орендар вносить орендну плату за договором незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що за відповідачем залишилась непогашена заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 8395,70грн. за період з 01.10.2014р. по 18.12.2014р. Розмір та період нарахування орендної плати визнається відповідачем в апеляційній скарзі.

За таких обставин, оскільки відповідачем визнано заборгованість з орендної плати, доказів погашення відповідної заборгованості не надано, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8395,70 грн. орендної плати за період з 01.10.2014р. по 18.12.2014р.

Разом з тим, що стосується стягнення неустойки, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

Пунктом 4.7. договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобовязаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду.

Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивач нарахував відповідачу неустойку за період з 19.12.2014р. (наступний день після набрання чинності рішення суду по справі №916/4056/14) по 18.09.2015р. (виселення відповідача згідно акту державного виконавця) у сумі 76366,84грн.

В підтвердження факту звільнення приміщення 18.09.2015 року позивачем до матеріалів справи долучено акт державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського РУЮ, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН" було виселено з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 91,6кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 67 та приміщення передано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради лише 18.09.2015 року.

Разом з тим, до апеляційної скарги відповідачем долучено акт приймання-передачі нежитлового приміщення за договором оренди від 28.03.2012 року №2/50, складений 19.12.2014 року, відповідно до якого комісія у складі начальника орендного відділу №1 ОСОБА_3, головного спеціалісту орендного відділу №1 ОСОБА_4, в присутності директора ТОВ Компанії «Екстерєр-Дизайн» ОСОБА_5, склали цей акт про те, що 19.12.2014 року орендар повернув, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 91,6 кв.м., розташоване за адресою м. Одеса, вул.Рішельєвська, 67, за згодою сторін. Акт підписаний з обох сторін уповноваженими особами, та скріплений печатками Департаменту комунальної власності та ТОВ Компанії «Екстерєр-Дизайн».

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Обґрунтовуючи неможливість подання акту приймання-передачі нежитлового приміщення в суд першої інстанції, апелянт зазначає, що він був не обізнаний взагалі про розгляд даної справи, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі та всі інші процесуальні документи були отримані особою ОСОБА_6, яка була позбавлена права на отримання кореспонденції у міському відділенні звязку №78 відповідно до наказу №17/Д від 25.02.2016 року.

Відповідно до наказу №17/Д від 25.02.2016 року, ТОВ Компанія «Екстерєр Дизайн» скасувала довіреність, видану ОСОБА_6 з метою отримання листів у міському відділенні звязку №78 строком до 31.12.16р.

Скаржник зазначав, що дізнався про існування рішення по справі №916/639/16 лише 07.07.2016 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Судова колегія приймає такі доводи апелянта та вважає за необхідне прийняти акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 19.12.2014 року в якості належного та допустимого доказу по справі в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, оскільки він має суттєве та вирішальне значення для правильного вирішення спору по суті.

За таких обставин, оскільки відповідно до акту приймання-передачі, приміщення було передано відповідачем позивачу 19.12.2014 року, після набрання законної сили рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2014р. по справі №916/4056/14, судова колегія доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної орендної плати за використання обєкта оренди після розірвання договору оренди.

Отже, у задоволенні вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення з ТОВ Компанії «Екстерєр Дизайн» неустойки у розмірі 76366 грн. 84коп., слід відмовити.

Підсумовуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а висновки суду першої інстанції є передчасними, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для часткового скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення, яким слід стягнути з Приватного підприємства «Центр промислової безпеки» на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» 11355,12 грн., в решті позову відмовити.

Керуючись ст.99, п.2 ч.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН» задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 17 травня 2016 року по справі № 916/639/16 скасувати в частині стягнення 76366 грн. 84 коп. неустойки, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії "ЕКСТЕР'ЄР-ДИЗАЙН" (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, код ЄДРПОУ 2630259) 8395 (вісім тисяч триста дев'яносто пять) грн. 70коп. заборгованості з орендної плати.

В решті позову відмовити.»

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін..

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 15.08.2016 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Г.П. Разюк