ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2016 р. Справа № 911/1551/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 14-137 від 13.05.2014 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №1-184 від 22.12.15);

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз", м. Боярка, Київська область

про стягнення 7 425, 72 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „НАК „Нафтогаз України звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" про стягнення 5 926, 65 грн пені, 313, 74 грн інфляційних збитків, 1 185, 33 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за поставлений позивачем природний газ згідно договору № 12/4-302-В на купівлю-продаж природного газу від 28.09.2012 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.05.2016 р. порушено провадження у справі № 911/1551/16 за позовом Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" про стягнення 7 425, 72 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 08.06.2016 р.

08.06.2016 р. до загальної канцелярії господарського суду від відповідача надійшов відзив № б/н від 07.06.2016 р., у якому він просив суд зменшити заявлений позивачем розмір пені на 80 %.

08.06.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 22.06.2016 р.

22.06.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 01.07.2016 р.

01.07.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав документи, витребувані судом, та усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні заперечення проти позову.За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 12/4-302-В на купівлю-продаж природного газу (далі-договір), відповідно до якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для забезпечення власних потреб обєктів, які знаходяться на балансі покупця.

Згідно п. 2.1. договору продавець передає покупцеві у період з 01.09.2012 р. по 31.12.2012 р. газ обсягом до 347, 00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): січень 0, лютий 0, березень 0, квітень 0, травень 0, червень 0, липень 0, серпень 0, вересень 0, жовтень 77, 00, листопад 115, 00, грудень 155, 00. I квартал 0, II квартал 0, III квартал 0, IV квартал 347, 00.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3 509, 00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу: крім того збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ -2 %, ПДВ 20 %.

До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 80, 10 грн, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 96, 12 грн.

До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 3 659, 28 грн, крім того ПДВ 20 % - 731, 86 грн, всього з ПДВ 4 391, 14 грн.

Згідно п. 6.1. договору оплата за природний газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше, ніж за пять банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплата в розмірі 70 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться в порядку, визначеному у п. 6.2. договору.

Відповідно до п. 6.2. договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунку покупця

на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа, наступного за місяцем поставки.

Пунктом 11.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.09.2012 р. і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору протягом жовтня 2012 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ загальною вартістю 314 370, 20 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2012 р. на суму 314 370, 20 грн, наявним у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем лише станом на 25.12.2012 р. було виконано свій обовязок по оплаті природного газу, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача, наявними у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача пеню, передбачену договором № 12/4-302-В на купівлю-продаж природного газу від 28.09.2012 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті природного газу з 10.11.2012 р. по 25.12.2012 р. всього на загальну суму 5 926, 65 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що за період дії договору та на його виконання відповідачем лише станом на 25.12.2012 р. було виконано свій обовязок по оплаті природного газу, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, наявними у матеріалах справи.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1., п. 6.2 цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 9.2. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань встановлюється тривалістю у пять років.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором наступний:

період заборгованості - з 10.11.2012 р. по 24.12.2012 р., сума основної заборгованості 314 370, 20 грн, кількість днів заборгованості 45 днів, розмір облікової ставки НБУ 7, 50 %

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
314370.2010.11.2012 - 24.12.2012457.5000 %0.041 %*5797.81
314 370, 20 грн х 7, 50 % х 2 х 45/365 = 5 797, 81 грн

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором № 12/4-302-В на купівлю-продаж природного газу від 28.09.2012 р. у вищевказаний період становить 5 797, 81 грн.

Крім того, відповідач у своєму відзиві № б/н від 07.06.2016 р. на позовну заяву просить суд зменшити заявлений позивачем розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 80 %.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3) ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність обставин, що є підставою у відповідності до положень ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України для реалізації судом права на зменшення розміру штрафних санкцій.

У звязку із тим, що відповідач не зазначив жодних обставин та доказів їх підтвердження, передбачених положеннями ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, то у суду відсутні правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру пені, заявленої позивачем, а тому суд дійшов висновку про залишення клопотання відповідача про зменшення розміру пені без задоволення.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені від суми основної заборгованості у розмірі 5 797, 81 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за період прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті природного газу з 10.11.2012 р. по 25.12.2012 р. на суму 313, 74 грн та 1 185, 33 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 313, 74 грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості наступний:

період заборгованості - з 10.11.2012 р. по 24.12.2012 р., сума основної заборгованості 314 370, 20 грн, кількість днів заборгованості 45 днів, розмір річних 3, 00 %.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
314370.2010.11.2012 - 24.12.2012453 %1162.74
314 370, 20 грн х 0, 03 % х 45/365 = 1 162, 74 грн

Отже, загальний розмір 3 % річних від суми основної заборгованості згідно договору у вищевказаний період становить 1 162, 74 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 1 162, 74 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (ідентифікаційний код 20578072) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720) 5 797 (пять тисяч сімсот девяносто сім) грн 81 (вісімдесят одна) коп. пені, 313 (триста тринадцять) грн 74 (сімдесят чотири) коп. інфляційних збитків, 1 162 (одна тисяча сто шістдесят дві) грн 74 (сімдесят чотири) коп. 3 % річних та судові витрати 1 349 (одна тисяча триста сорок девять) грн 90 (девяносто) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

12 липня 2016 р.