ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р. Справа № 922/1273/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Курченко В.А.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 30.03.2016р. №30/03-2;

від відповідача ОСОБА_2 - на підставі довіреності від 09.12.2015р. №09-32/680,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків, м. Харків (вх.№1679 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Саприз", м. Харків,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків, м. Харків,

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/16 (суддя Інте Т.В.) позов задоволено; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Акціонерний ОСОБА_3 промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків виконати платіжне доручення Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Саприз" від 30.03.2016р. №18 про перерахування грошових коштів в сумі 244 197,31грн. з поточного рахунку №8638 ТОВ "НВП Саприз", відкритому у Публічному акціонерному товаристві "Акціонерний ОСОБА_3 промислово-інвестиційний банк" на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Саприз" 1984, відкритий у Публічному акціонерному товаристві ОСОБА_3 банк "Приватбанк"; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний ОСОБА_3 промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Саприз" судовий збір в сумі 3 662,97 грн.

Рішення суду з посилання на положення статей 526, 530, 1066, 1068, 1089, 1073, 1074, 1091 Цивільного кодексу України, пунктів 8.1., 8. 4 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" мотивовано тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання за договором банківського рахун ку від 01.12.2011р. №РК-05-1/2/990 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Саприз" щодо перерахування грошових коштів з рахунку позивача згідно платіжного доручення від 30.03.2016р. за №18.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/16 та припинити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що платіжне доручення від 30.03.2016р. №18 було повернуто банком без виконання 17.05.2016р. на підставі пункту 3.5 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" у звязку з закінченням строку виконання, а отже станом на дату прийняття оскаржуваного рішення, платіжних доручень виставлених та не виконаних банком на поточному рахунку позивача не було, а отже господарський суд Харківської області дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Саприз".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. у справі №922/1273/16 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 25.07.2016р.

29.06.2016р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№6603), в якому заперечує проти вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків, вважає рішення господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/16 цілком обґрунтованим та законним та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 25.07.2016р. оголошувалась перерва до 12:20год. 03.08.2016р.

03.08.2016р. о 12:22 годині судове засідання продовжено.

Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/16 та припинити провадження у справі.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення господарського суду першої інстанції цілком обґрунтованим та законним та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що представники сторін у судове засідання зявились і надали пояснення у справі в обґрунтування своїх вимог і заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2011р. між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний ОСОБА_3 промислово-інвестиційний банк" (банк) в особі директора філії "Відділення ПАТ Промінвест в м.Харків" ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Саприз" (клієнт) було укладено договір банківського рахунку №РК-05-1/2/990 (надалі Договір) (т.1 а.с. 14-17).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, банк, на підставі заяви клієнта, відкриває клієнту поточні (-ий) рахунки (-ок) в національній та/або іноземній (-их) валюті (-ах) та здійснює розрахунково-касове обслуговування позивача, відповідно до ліцензії банку, тарифів, законодавства України, а також умов функціонування кореспондентських рахунків банку.

Згідно з пунктом 1.4. Договору, типові умови відкриття та обслуговування поточного рахунка, а також права і обовязки сторін, встановлюються:

1.4.1. Загальними умовами надання банківських послуг юридичним та фізичним особам-підприємцям, затвердженими рішенням Правління Банку №10366/1 від 25.03.2011р., з усіма наступними змінами та доповненнями (надалі - Загальні умови надання банківських послуг).

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що дія цього Договору рівною мірою поширюється на всі поточні рахунки, відкриті клієнтом у банку.

Договір укладається сторонами на невизначений строк та вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами (пункт 7.1 Договору).

На підставі вказаного Договору, в Обласному відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Саприз" було відкрито поточний рахунок №8638.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку позивача (т.1 а.с.19), станом на 29.03.2016р. вихідний залишок складав 244 552,41 грн.

30.03.2016р. позивачем було подано до виконання до Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків платіжне доручення від 30.03.2016р. №18 на суму 244 197,31 грн. (т.1 а.с. 20) про перерахування коштів на поточний рахунок позивача №1984, відкритий у ПАТ ОСОБА_3 "Приватбанк".

Проте, вказане платіжне доручення виконано не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків з запитом №21 від 30.03.2016р. (т.1 а.с. 21), в якому просив відповідача надати офіційне пояснення невиконання банком своїх зобов'язань згідно з договором банківського рахунку №РК-05-1/2/990 від 01.12.2011р. пункт 8.5 та додатком 1 до загальних умов надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям (пункт 1.7, пункт 2.1. Загальних умов).

У відповідь на цей запит позивач отримав від Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків лист 121-20-2/218 від 01.04.2016 р. (т. 1 а.с. 22), в якому зазначалося, що відповідач, розуміючи занепокоєність позивача фактом невиконання зазначеного платіжного доручення у строки, визначені договором банківського рахунку, підтверджує свої зобов'язання перед позивачем щодо виконання зазначеного платіжного доручення і вживає вичерпні заходи для їх виконання у найкоротші строки.

Враховуючи те, що платіжне доручення від 30.03.2016р. №18 на суму 244 197,31грн. виконано не було, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Саприз" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний ОСОБА_3 промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків (т.1 а.с.4-8) про зобовязання виконати платіжне доручення від 30.03.2016р. №18 про перерахування грошових коштів в сумі 244 197,31 грн.

В обґрунтування позивних вимог позивач зазначав про неналежне виконання ПАТ "Промінвестбанк" своїх зобовязань за договором банківського рахун ку від 01.12.2011р. №РК-05-1/2/990.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/15 позов задоволено повністю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязок.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За приписами статті 623 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу України встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1089 Цивільного кодексу України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Частиною 1 статті 1091 Цивільного кодексу України встановлено, що банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Пунктом 1.7. додатку 1 до Загальних умов надання банківських послуг встановлено, що банк забезпечує надійне збереження на поточному рахунку коштів, ввірених йому клієнтом за договором банківського рахунка. Банк має право використовувати грошові кошти на поточному рахунку клієнта, не обмежуючи при цьому можливість клієнта безперешкодно розпоряджатися такими коштами.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу проводиться зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Відповідно до пункту 7.1.2. статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів, відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Пунктом 1.30 статті 1 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача;

Як вже було зазначено, 30.03.2016р. позивачем було подано до виконання до Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків платіжне доручення від 30.03.2016р. №18 на суму 244 197,31 грн. (т.1 а.с. 20) про перерахування коштів на поточний рахунок позивача №1984, відкритий у ПАТ ОСОБА_3 "Приватбанк".

У відповідності до пункту 1.15 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" (надалі - Інструкція) (затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22), доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, встановлений законодавством України.

Підпунктами 2.3.1., 2.3.2. пункту 2.3. додатку 1 до Загальних умов надання банківських послуг встановлено, що банк приймає до виконання Розрахунковий документ виключно за умови, що: розрахунковий документ складений у встановленій Банком формі з урахуванням вимог законодавства України, належним чином заповнений та підписаний клієнтом та містить всі реквізити, що вимагаються законодавством України та/або банком; сума коштів на поточному рахунку є достатньою для виконання розрахункового документа та сплати відповідної комісії банку, якщо інше прямо не передбачено в договорі банківського рахунка або іншому договорі послуг, укладеному між клієнтом та банком.

Пунктом 3.5 Інструкції встановлено, що банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

Платіжне доручення позивача було виписано 30.03.2016р. та прийнято відповідачем до виконання у той же день 30.03.2016р., що підтверджується відтиском штампу Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків.

Відповідно до пункту 3.6. Інструкції, платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, що його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника. Договором між банком та платником може бути встановлено інший порядок приймання та виконання платіжних доручень.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку позивача (т.1 а.с.19), станом на 29.03.2016р. вихідний залишок складав 244 552,41грн.

Крім того, у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 03.08.2016р. представник апелянта також підтвердив, що на момент подання позивачем платіжного доручення, на рахунку ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Саприз" було достатньо коштів для його виконання.

У відповідності до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з пунктом 2.19. Інструкції, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Пунктом 8.4. статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україніі" встановлено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Враховуючи те, що позивач 30.03.2016р. звернувся до відповідача за виконанням платіжного доручення №18 від 30.03.2016р., банк в порядку пункту 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" повинен був його виконати до 04.04.2016р.

За приписами пункту 22.7 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача до 04.04.2016р. у прийнятті до виконання платіжного доручення від 30.03.2016р. №18 та повернення його позивачу без виконання з встановлених законом підстав.

Щодо доводів апелянта, що вказане платіжне доручення було повернуто банком без виконання 17.05.2016р. на підставі пункту 3.5 Інструкції у звязку з закінченням строку виконання, у зв'язку з чим відповідач не може виконати оскаржуване рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3.5 Інструкції встановлено, що банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки.

Отже, вказаним пунктом Інструкції встановлено строк для прийняття банком платіжних доручень до виконання, а не підстави їх повернення.

Щодо доводів апелянта, що платіжне доручення було повернуто без виконання 17.05.2016р. через електронну систему Клієнт-Банк, колегія суддів зазначає, що вказані доводи не були заявлені до суду першої інстанції та надано лише до апеляційної скарги, причин неподання зазначених доказів до суду першої інстанції представником відповідача не названо та необґрунтовано.

Крім того, як вже було зазначено, платіжне доручення позивача було виписано 30.03.2016р. та прийнято відповідачем до виконання у той же день 30.03.2016р., що підтверджується відтиском штампу Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків, відповідачем до 04.04.2016р. у порядку пункту 22.7 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення повернуто не було.

Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України встановлено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Згідно приписів статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, позивач в силу приписів закону є власником грошових коштів, які знаходяться на його рахунку №8638 відкритому в Обласному відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків та може бути позбавлений або обмежений у праві вільного володіння, користування та розпорядження грошовими коштами лише з передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач мав передбачені законом підстави обмежувати права позивача щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на рахунку останнього.

До того ж, матеріали справи не містять доказів повернення платіжного доручення від 30.03.2016р. №18 на суму 244 197,31 грн. у письмовому вигляді з відповідною відміткою банку.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується наявність на рахунку позивача грошових коштів для виконання платіжного доручення, станом на момент його подання, що відповідачем на доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України неможливості виконання платіжного доручення від 30.03.2016р. №18 на суму 244 197,31 грн., колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення від 30.03.2016р. №18 про перерахування грошових коштів в сумі 244 197,31грн. з поточного рахунку №8638 ТОВ "НВП Саприз", відкритому у Публічному акціонерному товаристві "Акціонерний ОСОБА_3 промислово-інвестиційний банк" на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Саприз" №1984, відкритий у Публічному акціонерному товаристві ОСОБА_3 "Приватбанк".

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 30.05.2016р. у справі №922/1273/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2016р.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.