номер провадження справи 4/45/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2016 Справа № 908/1528/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергетичне машинобудування (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, 10 поверх)

до відповідача 1 Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 11/15)

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Термінатор Плюс (69035, АДРЕСА_1)

про стягнення 225433,91 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, директор (протокол загальних зборів №4 від 19.11.2012р.;

ОСОБА_2, довіреність № 1 від 23.05.2016р.;

від відповідача 1 ОСОБА_3, довіреність б/н від 22.01.2016р.;

від відповідача 2 не зявився;

02.06.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергетичне машинобудування, м. Київ з позовною заявою до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач, м. Київ та до Товариства з обмеженою відповідальністю Термінатор Плюс, м. Запоріжжя про стягнення 225433,91 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 02.06.2016 р. справу № 908/1528/16 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.06.2016р. порушено провадження у справі № 908/1528/16, справі присвоєно номер провадження 4/45/16, судове засідання призначено на 22.06.2016 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 22.06.2016 р., на підставі ст. ст. 69 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 908/1528/16 на пятнадцять днів, до 17.08.2016 р., судове засідання призначити на 09.08.2016 р. Ухвалою суду від 09.08.2016 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 15.08.2016р.

В судовому засіданні 15.08.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача та відповідача-1 розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представники позивача у судовому засіданні в повному обсязі підтримали вимоги позовної заяви. Заявлені вимоги викладені в позовній заяві та відповідно до яких, на підставі договору поставки №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р., ст., ст. 525, 526, 549 550, 551, 553, 554, 625, 712 ЦК України та ст. ст. 173, 193 ГК України, позивач просить позов задовольнити, стягнути солідарно з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач, м. Київ та Товариства з обмеженою відповідальністю Термінатор Плюс, м. Запоріжжя суму 225433,91 грн., з яких 123 699, 99 грн. основний борг, 6 835, 70 грн. пеня, 7442, 33 грн. 3% річних та 87 455,89 грн. інфляційні втрати.

Відповідач-1 проти позову заперечив, заявлені позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, свої заперечення мотивує тим, що в порушення умов Договору поставки №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р., Постачальником не здійснено навчання працівників роботі з поставленою продукцією, як то передбачено п.п. 5.5., 6.1 Договору, у зв'язку з чим ДП «Укрзалізничпостач» не отримано актів, які б слугували підставою для проведення остаточних розрахунків з Позивачем в сумі 123 699,99 грн. (5% від суми Договору). У звязку із викладеним відповідач-1 просить суд в позові відмовити повністю. Крім того, відповідачем-1 подане клопотання про застосування строку позовної давності щодо солідарного стягнення 6 835, 70 грн. пені, у зв'язку з чим також просив відмовити в задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Відповідача-2 15.08.2016р. надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не визнає в частині стягнення заборгованості з ТОВ Термінатор Плюс, м. Запоріжжя, оскільки позивач до відповідача-2 з вимогою як до поручителя не звертався. Просив відмовити ТОВ Торговий дім Енергетичне машинобудування в позові в частині стягнення з ТОВ Термінатор Плюс та задовольнити позов в частині стягнення до ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач. Крім того, просив розглядати справу за відсутністю уповноваженого представника відповідача-2.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку представників позивачів та відповідача-1 з цього приводу, судом клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача-2 задоволено.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергетичне машинобудування (позивачем у справі) та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач (відповідачем-1 у справі) був укладений Договір поставки №ЦПХ-06-02713-01 (далі за текстом Договір).

За умовами Договору позивач (Постачальник) зобовязався поставити та передати у власність, а відповідач-1 (Замовник) прийняти та оплатити Продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується у специфікації, яка є невідємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому договорі. (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору (в редакції додаткової угоди до договору №1 від 18.12.2013р.) загальна сума даного договору на момент його підписання складає 2 061 666,60 грн., крім того ПДВ 20% - 412 333, 32 грн., що разом становить 2 473 999,92 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору позивач здійснює поставку продукції ав томобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ до матеріального складу ДП Укрзалізничпостач: Київська область, м. Фастів, вул. Шевченко, 48, (відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2010р.). Вантажовідправником продукції може бути третя особа, зазначена Постачальником.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що поставка продукції здійснюється партія ми протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому продукції. Кожна партія продукції постачається протягом 60-ти календарних днів з дати письмової рознарядки замовника., якщо інше не вказано в рознарядці.

Відповідно до п. 5.3. договору поставки датою поставки продукції вважається да та приймання цієї продукції відповідачем на матеріальний склад ДП «Укрзалізничпостач» Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко 48, що підтверджується належно оформленою ви датковою накладною, довіреністю або актом прийму-передачі.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що Позивач проводить навчання працівників протягом трьох місяців з дати постачання, що підтверджується оформленими актами проведення навчання працівників, підписаними представниками Постачальника та Вантажоодержувача.

Згідно з п. 6.1 Договору Розрахунки між замовником та постачальником здійснюються таким чином:

- замовник перераховує постачальнику оплату в розмірі 95 % від вартості поставленої продукції протягом 75 банківських днів у відповідності з рахунком -фактурою, після дати поставки партії Продукції;

- остаточний розрахунок у розмірі 5 % від вартості поставленої продукції здійснюється протягом 75 банківських днів після надання замовнику актів проведення навчання працівників, підписаних представниками постачальника та вантажоодержувача у відповідності з рахунком-фактурою. обумовлену згідно з п.5.2.

Датою оплати вважається дата відправлення коштів Замовником за банківськими реквізитами Постачальника (п. 6.2 Договору).

Термін дії Договору встановлюється з моменту його підписання обома сторона до 31.12.2013 р., а в разі наявності потреби Замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою до повного виконання (п. 13.7 Договору).

Також, 31.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергетичне машинобудування (Кредитором, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Термінатор Плюс (Поручителем, відповідчем-2) було укладено договір поруки №31/01/2014-ЦХП-06-02713-01 (надалі Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобовязався солідарно відповідати перед Кредитором за виконання ДП МТЗЗТУ Укрзалізнипостач (Боржником) зобовязань за договором поставки № ЦХП-06-02713-01, укладеного 17.12.2013 р. між Кредитором і Боржником в розмірі 1 000,00 грн.

Пунктом 8.1 Договору поруки визначено, що цей договір набирає сили з моменту його підписання і діє до повного виконання взаєморозрахунків між сторонами.

Як встановлено судом в ході судового вирішення спору, на виконання умов Договору поставки №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. позивачем поставлено відповідачу-1 товар, передбачений умовами договору, що підтверджується видатковою накладною, а саме : №: 129 від 23.12.2013 р. на суму 2 473 999,92 грн.

Вище зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими особами позивача та відповідача-1 і скріплена відбитками печаток підприємств.

Отримання відповідачем-1 товару на вказану суму підтверджується підписом уповноваженого представника покупця, довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей встановленої форми, а також наданою позивачем товарно-транспортною накладною на поставку. На оплату відповідачу-1 виставлений рахунок №129 від 23.12.2013р. на суму 2 473 999,92 грн.

Згідно умов договору №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р., що не заперечується позивачем та відповідачем-1, відповідач-1 перерахував 2 350 299, 93 грн., що складає 95% оплати від суми договору.

Предметом розгляду у даній справі є сплата залишку суми належної до сплати за Договором №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. в розмірі 123 699,99грн. (5% від суми Договору), а також 6835, 70 грн. пені, 7 442, 33 грн. 3% річних, 87 455, 89 грн. інфляційних витрат.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до частини другої статті 11 ЦК України є договір. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобовязаний сплатити повну ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором у строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України. (частина 1 статті 693 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.4. ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до частинни першої статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник

не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (стаття 525 ЦК України).

Отже, як вбачається з умов спірного Договору, сторони обумовили, що остаточний розрахунок у розмірі 5 % від вартості поставленої продукції здійснюється протягом 75 банківських днів після надання замовнику актів проведення навчання працівників, підписаних представниками постачальника та вантажоодержувача у відповідності з рахунком-фактурою. обумовлену згідно з п.5.2 підставою для остаточного розрахунку за Договором

В порушення зазначених вище умов Договору, Постачальником не здійснено навчання працівників роботі з поставленою продукцією, у зв'язку з чим ДП «Укрзалізничпостач» не отримано актів проведення навчання працівників, які б слугували підставою для проведення остаточних розрахунків з Позивачем в сумі 123 699,99 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В матеріалах справи відсутній доказ того, що позивачем проведено навчання працівників, як то передбачено п.п. 5.5., 6.1 Договору поставки №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. Доказів зазначеного (відповідних актів, тощо) на запит суду позивачем надано не було.

Отже, оскільки позивачем не було виконано своїх зобов'язань щодо здійснення навчання працівників роботі з поставленою продукцією, як то передбачено п.п. 5.5., 6.1 Договору, у відповідача обов'язок щодо здійснення остаточного розрахунку у розмірі 5 % від вартості поставленої продукції не настав.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання згідно умов Договору не виконав у повному обсязі та належним чином.

Наведене свідчить про відсутність вини відповідача у порушенні зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором поставки №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р., внаслідок не вчинення дій позивачем, що встановлені умовами договору, а отже і відсутність правових підстав для стягнення з відповідача боргу в сумі 123 699,99 грн.

Щодо твердження позивача, що наявність заборгованості відповідача-1 перед позивачем за договором №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. в розмірі 123 699,99 грн. підтверджується актами звірки по спірному договору, судом до уваги не приймається, оскільки згідно з чинним законодавством України акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку. В розумінні ст., ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Крім того, відповідач-1 не заперечив проти факту отримання від позивача товару за Договором №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. на загальну суму 2 473 999,92 грн., проте, з чим погоджується и суд, заперечив щодо настання строку сплатити позивачу 123 699,99 грн. (5 % від вартості поставленої продукції).

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що на час ухвалення судового рішення у відповідача-1 не настав строк сплатити позивачу 123 699,99 грн. заборгованості за поставлений товар. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для стягнення з ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач 123 699,99 грн. основного боргу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача-1 6835, 70 грн. пені, 7 442, 33 грн. 3% річних, 87 455, 89 грн. інфляційних витрат, то оскільки позивач не довів факту наявності у відповідачів обовязку сплатити заборгованість за поставлений товар, то, відповідно, відсутні правові підстави для нараховувань, передбачених ст.ст. 610, 625 ГПК України, на цю заборгованість.

Щодо позовних вимог до ТОВ Термінатор Плюс судом відмовляється в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не доведено факту порушення зобов'язання за Договором поставки №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. відповідачем-1 за якого поручився відповідач-2.

Згідно з ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, позивач не довів суду обставин та нормативних підстав, на яких ґрунтуються заявлені ним позовні вимоги.

Оскільки судом відмовляється в задоволенні позову, то клопотання відповідача-1 про застосування строку позовної давності щодо солідарного стягнення 6 835, 70 грн. пені не розглядається.

У звязку з вищенаведеним позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у доведені спору до суду, судові витрати залишаються за позивачем та до відшкодування не присуджуються.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергетичне машинобудування, м. Київ до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач, м. Київ та до Товариства з обмеженою відповідальністю Термінатор Плюс, м. Запоріжжя відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 16 серпня 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.