ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" серпня 2016 р.Справа № 916/452/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Никифорчук М.І.

Суддя Цісельський О.В.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 368 від 11.05.2016р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреності від 24.01.2016р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" до відповідача ОСОБА_3 товариства з обмеженою відповідальністю "ІВА" про стягнення 1 680 668,07 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 25.02.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 товариства з обмеженою відповідальністю "ІВА" про стягнення 2 242 349,82 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області (суддя Никифорчук М.І.) від 26.02.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

18.03.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 23.03.2016р. представником позивача було надано суду письмові пояснення по справі.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області №483 від 13.04.2016р., відповідно до п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у звязку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, а саме: перебування судді Никифорчука М.І. з 11.04.2016р. на лікарняному, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи та відповідно до п. 3.12. рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол від 03.02.2016р. №17-2/2016) призначено повторний автоматичний розподіл та вказану справу передано на розгляду судді Зайцева Ю.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.04.2016р. справу №916/452/16 було прийнято до свого провадження суддею Зайцевим Ю.О.

30.06.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 1 680 668,07 грн.

В судовому засіданні 07.06.2016р. представник відповідача надав до суду клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.06.2016р. строк розгляду справи №916/452/16 продовжено на 15 днів.

Відповідно до ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. справу №916/452/16 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

На підставі вищезазначеної ухвали відповідальною особою апарату суду було здійснено автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії, та визначено наступний склад колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя - Зайцев Ю.О., суддя Никифорчук М.І., суддя Цісельський О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2016р. справу № 916/452/16 було прийнято до колегіального розгляду у наступному складі суду: головуючий суддя Зайцев Ю.О., суддя Никифорчук М.І., суддя Цісельський О.В. та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

01.08.2016р. в судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив:

17 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємство «АВІС» (надалі ОСОБА_4 1) та ОСОБА_3 товариством з обмеженою відповідальністю «ІВА» (надалі - ОСОБА_4 2) було укладено Договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №ДА-47/1 (надалі іменується «Договір»), відповідно до пункту 1.1. якого, сторони домовилися, що в порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі:

1.1.1. ОСОБА_4 1 зобовязується передати у власність ОСОБА_4 2 посівний матеріал високоолеїнового соняшника (надалі іменується «Посівний матеріал») та здійснити розрахунок за поставлений ОСОБА_4 2 Соняшник, вирощений із Посівного матеріалу;

1.1.2. ОСОБА_4 2 зобовязується прийняти Посівний матеріал й використати його за призначенням, встановленим даним Договором, здійснити за нього розрахунок та поставити ОСОБА_4 1 соняшник, вирощений із Посівного матеріалу (надалі іменується «Соняшник»);

1.1.3 ОСОБА_4 1 зобовязується прийняти Соняшник, вирощений ОСОБА_4 2 із Посівного матеріалу та оплатити його вартість протягом десяти банківських днів від дня фактичного отримання Соняшника від ОСОБА_4 2 із одночасним підписанням накладних, актів приймання-передачі та інших документів, передбачених даним Договором.

Згідно із пунктом 1.2 Договору ОСОБА_4 домовилися, що Посівний матеріал та Соняшник разом у цьому Договорі іменуються «Предмет Договору».

За приписами пункту 1.3 Договору найменування, кількість предмету Договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума предмету Договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, актах приймання-передачі та інших товарно-супровідних документах, які є невідємною частиною даного Договору.

Підпунктом 2.1.1 Договору передбачено, що ОСОБА_4 1 зобовязується передати у власність ОСОБА_4 2 Посівний матеріал у кількості 350 (триста пятдесят) посівних одиниць, загальною вартістю 563 181,50 (пятсот шістдесят три тисячі сто вісімдесят одна грн. 50 коп.) грн. на день укладання даного Договору з метою його посіву на земельній ділянці розміром 700 (сімсот) га.

Згідно із п.2.1.6. п. 2.1. Договору, сторони дійшли згоди, що ціна Соняшника, за якою здійснюється його продаж, визначається як ринкова ціна товарного Соняшника станом на день його поставки (купівлі-продажу) у регіоні місцезнаходження Позивача (ОСОБА_4 1) по заліковій вазі згідно квитанцій оформлених лабораторією Позивача (ОСОБА_4 1).

Відповідно до п. 2.2. Договору Відповідач (ОСОБА_4 2) зобов'язується:

2.2.1. своєчасно та в повному обсязі прийняти від ОСОБА_4 1 Посівний матеріал;

2.2.2. своєчасно й належним чином засіяти земельну ділянку розміром 700 (сімсот) га. Посівним матеріалом;

2.2.3. своєчасно, у повному обсязі та з найменшими втратами виростити, зібрати врожай Соняшника та зберігати його у належних умовах до дня передачі ОСОБА_4 1 із усіма, передбаченими законодавством та цим Договором, супровідними документами;

2.2.4. оплатити ОСОБА_4 1 вартість Посівного матеріалу не пізніше 20 жовтня 2014 р.;

2.2.5. продати Соняшник, вирощений із Посівного матеріалу, виключно ОСОБА_4 1 на умовах, передбачених пунктами 2.1.6 Договору у такому порядку:

50% (пятдесят) % від загального обсягу врожаю Соняшника до 31 грудня 2014 р.;

50% (пятдесят) % від загального обсягу врожаю Соняшника до 31 травня 2015 р.;

2.2.6. поставити Соняшник, вирощений ОСОБА_4 2 із Посівного матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 700 (сімсот) га у загальній кількості із розрахунку двадцять пять центнерів з одного гектару власними транспортними засобами та за власний рахунок на адресу розташування виробничих потужностей ОСОБА_4 1 (Позивача), а саме: Вінницька область, смт Крижопіль, вул. Куйбишева, 88. Поставка Соняшника транспортом ОСОБА_4 1 можлива за попередньою письмовою домовленістю про це між ОСОБА_4 з одночасним коригуванням ціни із врахуванням транспортних витрат;

2.2.7. визнати результати дослідження якості Соняшника, проведені лабораторією ОСОБА_4 1 такими, що відповідають дійсності;

2.2.8. передати ОСОБА_4 1 передбачені законодавством супровідні документи до партії Соняшника вчасно та в повному обсязі.

Згідно із п. 5.2. Договору ОСОБА_4 погодили, що на дату оплати ОСОБА_4 2 вартості Посівного матеріалу, передбаченої пп. 2.2.4 пункту 2.4 Договору, його ціна підлягає обовязковому уточненню ОСОБА_4 1 без додаткового узгодження із ОСОБА_4 2 за визначеною формулою.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що на дату оплати вартість Посівного матеріалу підлягає обов'язковому уточненню ОСОБА_4 1 без додаткового узгодження із Відповідачем ОСОБА_4 2 за визначеною формулою:

Відповідно до п. 5.4. Договору, у випадку, коли на дату оплати за поставлений Посівний матеріал Коп/Кпост більше або дорівнює 1,01, то ціна Посівного матеріалу підлягає коригуванню ОСОБА_4 1 без додаткового узгодження із ОСОБА_4 2. ОСОБА_4 1 виставляє рахунок на оплату вирахуваної вартості Посівного матеріалу, а ОСОБА_4 2 зобовязується оплатити даний рахунок не пізніше трьох банківських днів з дня отримання такого рахунку. У цьому випадку вартість Посівного матеріалу, що вказується в рахунку підлягає розрахунку за визначеною формулою.

Згідно із п. 5.6. Договору збільшення вартості Посівного матеріалу, поставленого на умовах відстрочки платежу, якщо таке збільшення відбулось до моменту її сплати ОСОБА_4 2, є підставою для проведення ОСОБА_4 2 перерахунку його вартості.

Відповідно до пункту 5.7. Договору, оплата за Предмет Договору здійснюється ОСОБА_4 шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточні рахунки Сторін, зазначені у даному Договорі.

Відповідно до п. 7.1. Договору, у випадку порушення Договору винна ОСОБА_4 несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Відповідно до п. 7.4. Договору, при порушенні виконання зобовязань, передбачених пунктами 2.2.4 пункту 2.2. Договору, сторона 2 сплачує на користь сторони 1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період протермінування платежу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних або несвоєчасно виконаних зобовязань за кожен день прострочення за весь період протермінування платежу.

За приписами п. 7.5. Договору, у разі, якщо ОСОБА_4 2 порушила умови підпунктів 2.2.5 й 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від ОСОБА_4 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньї штраф у розмірі двадцяти % від ринкової вартості не переданого Позивачу (ОСОБА_4 1) Соняшника у встановлений термін та кількості, але не менше із розрахунку: із площі 700 га. При врожайності 1,5 т. з одного га. та вартості 3 550 грн. за одну тону.

На виконання умов Договору ОСОБА_4 1 поставила ОСОБА_4 2 Посівний матеріал у кількості 350 п.о. загальною вартістю 563 181,50 грн., що підтверджується видатковою накладною № АУ000023886 від 19 квітня 2014р.

Посівний матеріал за довіреністю № 31 від 06 березня 2014р. був прийнятий головним агрономом ОСОБА_5.

До 31 грудня 2014 року ОСОБА_4 2 була зобовязана поставити ОСОБА_4 1 Соняшник у кількості 50% від загального обсягу поставки, а натомість ОСОБА_4 2 поставила ОСОБА_4 1 Соняшник лише у кількості 109 тон 512 кг.

13 лютого 2015р. ОСОБА_4 1 було направлено на адресу ОСОБА_4 2 Вимогу № 114 про виконання договірних зобовязань та сплату штрафних санкцій.

Проте, сторона 2 вимогу не виконала, про результати її розгляду сторону 1 не повідомила.

13 січня 2016р. позивач вдруге направив на адресу відповідача вимогу про виконання договірних зобовязань № 37, в якій повторно вимагав сплатити суму коригування вартості Посівного матеріалу.

Проте, відповідач (ОСОБА_4 2) вимогу не виконав, про результати її розгляду Позивача не повідомив.

З наведених підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом та уточненням до нього до відповідача ОСОБА_3 товариства з обмеженою відповідальністю "ІВА" про стягнення 1 680 668,07 грн., з яких 596 749,57 грн. - штраф за недопоставку Соняшника та 1 083 918,50 грн. - коригування вартості посівного матеріалу.

Відповідачем було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємство «АВІС» та ОСОБА_3 товариством з обмеженою відповідальністю «ІВА» виникли на підставі укладеного між ними Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 17.02.2014р. №ДА-47/1.

У позовній заяві та зменшенні до неї, позивач просить суд стягнути з СТОВ «ІВА» 20% штрафу згідно п.7.5. Договору в розмірі 596 749,57 грн. за недопоставлений до 31.12.2014р. у кількості 765,49 тон соняшнику.

В обґрунтування вказаних вимог, позивач посилається на обставини поставки відповідачу у квітні 2014 року 350 посівних одиниці соняшника високоолеїнового загальною вартістю 563 181,5 грн. зі строком його оплати до 20.10.2014 року. СТОВ «ІВА» поставило ТОВ «АВІС» до 31.12.2014 року лише 109,512 тон соняшника високоолеїнового на суму 569462,4 грн. із 875 тон, які мало б поставити по Договору.

Судом встановлено, що СТОВ «ІВА» було поставлено до 29 жовтня 2014 року ТОВ «АВІС» насіння соняшника в кількості 109,512 тон на загальну суму 569 462,40 грн., що підтверджується видатковими накладними №01 від 22.10.2014 року, №02 від 23.10.2014 року, №03 від 28.10.2014 року, №04 від 29.10.2014 року, що підтверджується наданими позивачем до позовної заяви копіями даних документів.

В свою чергу ТОВ «АВІС», у порушення вимог п.п. 2.1.6, 2.2.5 Договору, та визначеного підпунктом 1.1.3. пункту 1.1. Розділу 1 Договору десятиденного строку не провів розрахунок за поставлений згідно зазначених вище накладних із СТОВ «ІВА». Факт порушення зобовязань щодо оплати товару встановлено в рішенні господарського суду Вінницької області у справі №902/1382/15 від 21.12.2015 року.

Таким чином, ТОВ «АВІС» порушило взяті на себе згідно розділу 1 Договору №ДА-47 від 17.02.2014 року зобовязання щодо оплати у десятиденний термін придбаного товару - насіння соняшника.

Для застосування передбаченого пунктом 7.5. Договору штрафу до відповідача можливе при порушенні з його боку пунктів 2.2.5 та 2.2.6 Договору.

Так, відповідно до п.2.2.5 Договору ОСОБА_4 2, тобто СТОВ «ІВА» зобовязується продати/поставити Соняшник, вирощений із посівного матеріалу, виключно ОСОБА_4 1, тобто ТОВ «АВІС», на умовах, передбачених пунктом 2.1.6 Договору.

Згідно пункту 2.1.6 ОСОБА_4 1 зобовязується оплатити вартість Соняшника, вирощеного ОСОБА_4 2 із посівного матеріалу, яка складається із ринкової ціни товарного Соняшника станом на день його поставки (купівлі-продажу) у регіоні місцезнаходження ОСОБА_4 2 по заліковій вазі згідно квитанцій, оформлених лабораторією ОСОБА_4 1 у строки, передбачені пп.1.1.3 п.1.1. Договору, тобто у десятиденний термін з часу отримання товару.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що необхідною умовою виконання зобовязання по поставці соняшника СТОВ «ІВА» є здійснення оплати за поставлений соняшник з боку ТОВ «АВІС».

Проте, ТОВ «АВІС» зобовязання щодо оплати за поставку соняшника за договором №ДА-47 від 17.02.2014 року здійснено не було.

Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч.3 ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Аналогічне право передбачено ч. 6 ст.193 ГК України, згідно якої зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Таким чином, оскільки ТОВ «АВІС» за час дії Договору №ДА-47 від 17.02.2014 року не провело розрахунок за поставлений соняшник взагалі у сумі 569462,4 грн., що є необхідною умовою виконання Договору в частині поставки соняшника ОСОБА_4 2 ОСОБА_4 1, тобто неналежно виконало свій обовязок, то СТОВ «ІВА» правомірно припинила подальше виконання взятих на себе зобовязань по поставці іншої частини соняшника згідно даного Договору, оскільки згідно п.2.2.5 Договору це було обовязковою умовою виконання зобовязання по поставці соняшника.

Відповідно до ч.4 ст. 226 ГК України не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.219 ГК України, якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов'язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

Крім того, за змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобовязання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. У нашому випадку, із-за несплати коштів за поставлений соняшник з боку позивача відповідач припинив послідуючу поставку насіння соняшника по Договору, а тому його прострочення не настало. Крім того, позивачем не доведено факту вирощування вказаної у позовній заяві кількості соняшника відповідачем.

Особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 ЦКУкраїни).

Частиною 1 ст. 615 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом.

Законом такий випадок відмови від зобовязання передбачено, зокрема, ч. 3 ст. 538 ЦК України, ч.6 ст. 193 ГК України, а також частиною 5 ст. 692 ЦК України, якою визначено, що якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Отже, суд доходить до висновку, що СТОВ «ІВА» правомірно не поставляла іншу частину товару ТОВ «АВІС» через його неправомірні дії, які виразились у невиконанні обовязку по оплаті товару, як обовязкової умови виконання обовязку по поставці товару з боку СТОВ «ІВА» згідно п.2.2.5 Договору, що є самостійною підставою відповідно до ч.З ст.219 ГК України для звільнення судом СТОВ «ІВА» від відповідальності, а саме від сплати штрафу за невиконання договору в частині недопоставки товару.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 083 918,5 грн. коригування вартості насіння соняшника, господарський суд зазначає наступне.

Курсова різниця - це різниця, яка є наслідком перерахунку однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах, що виникає в зв'язку із знеціненням грошових коштів. Втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів. Сума, що виникає в зв'язку з курсовою різницею, і є інфляційними втратами.

Відповідно до п. 7.4. Договору, при порушенні виконання зобовязань, передбачених пунктами 2.2.4 пункту 2.2. Договору, сторона 2 сплачує на користь сторони 1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період протермінування платежу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних або несвоєчасно виконаних зобовязань за кожен день прострочення за весь період протермінування платежу.

Таким чином, враховуючи, що сторонами при укладанні Договору у п.7.4. було передбачено відшкодування суми інфляційних втрат, у суду відсутні підстави для стягнення курсової різниці.

Крім того, рішенням господарського суду Одеської області у справі №916/3875/15 від 02.10.2015 року, з СТОВ «ІВА» стягнуто 253 632,01 грн. інфляційних втрат за невчасне проведення розрахунку за насіння соняшника по Договору №ДА-47 від 14.02.2014 року. Вказане рішення виконано СТОВ «ІВА» у повному обсязі, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження від 31.05.2016р. та від 27.04.2016р.

За таких обставин, господарський суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення зі відповідача коригування вартості насіння соняшника.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача згідно зі ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" до відповідача ОСОБА_3 товариства з обмеженою відповідальністю "ІВА" про стягнення 1 680 668,07 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 08 серпня 2016 р.

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Никифорчук М.І.

Суддя Цісельський О.В.