ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід

"10" серпня 2016 р.Справа № 916/1588/16

За позовом: Спільного Українсько-Англійського підприємства (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю) „ОСОБА_2 ЛТД (65005, м. Одеса, вул. Михайлівська, 29; )

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Градокс (65009, АДРЕСА_1; )

про стягнення майнового внеску

Суддя господарського суду

Одеської області ОСОБА_3

Суть спору: про стягнення майнового внеску

Спільне Українсько-Англійське підприємство (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю) „ОСОБА_2 ЛТД звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Градокс майнового внеску Спільного Українсько-Англійського підприємства (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю) „ОСОБА_2 ЛТД до статутного капіталу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Градокс у розмірі 4 501 028, 84 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.06.2016р. прийнято позовну заяву Спільного Українсько-Англійського підприємства (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю) „ОСОБА_2 ЛТД до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Градокс до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1588/16.

03.08.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 10.08.2016р. о 10:00 год. у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

08.08.2016р. до господарського суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Градокс про відвід судді у господарській справі № 916/1588/16; передачу господарської справи № 916/1588/16 в канцелярію господарського суду Одеської області для визначення іншого судді. В заяві вказано, що постановою господарського суду Одеської області від 27.04.2016р. по справі № 916/2878/14 визнано банкрутом Спільне Українсько-Англійське підприємство (ТОВ) „ОСОБА_2 ЛТД, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4, якою у вказаній справі надано заяву про спростування майнових дій боржника в порядку ст. 20 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Ухвалою господарського суду Одеської області по справі № 916/2878/14 від 13.07.2016р. було прийнято заяву арбітражного керуючого ОСОБА_4 та призначено до розгляду. ТОВ „Градокс зазначено, що у вказаній заяві викладено прохання щодо спростування майнових дій засновників Спільного Українсько-Англійського підприємства (ТОВ) „ОСОБА_2 ЛТД, які полягають у відмові від отримання майнового внеску у зв'язку з виходом зі складу засновників/учасників TOB „Градокс; визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Спільного Українсько-Англійського підприємства (ТОВ) „ОСОБА_2 ЛТД, оформлене протоколом № 14-12/14 від 08.12.2014р. про зобов'язання директора Спільного Українсько-Англійського підприємства (ТОВ) „ОСОБА_2 ЛТД здійснити попередні заходи по організації проведення в другій декаді лютого 2015 року загальних зборів товариства з метою прийняття рішення стосовно виходу зі складу учасників TOB „Градокс без висування вимог про повернення внеску до статутного капіталу останнього; визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Спільного Українсько-Англійського підприємства (ТОВ) „ОСОБА_2 ЛТД, оформлене протоколом № 15/2 від 30.03.2015р., в якому зазначається про те, що засновниками боржника прийнято рішення про те, що при виході зі складу учасників TOB „Градокс» відмовитися від повернення внесків до його статутного капіталу допоміжних приміщень, користування якими потрібно для виконання функцій управляючої компанії, або отримання компенсації за них.

Посилаючись на положення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21.07.2016 року № 01-06/2511/16 про внесення змін до пункту 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції Закону України від 22.12.2011р. № 4212-VI), відповідач зазначає, що майнові спори, розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, встановлених законом у межах провадження у справі про банкрутство. Таким чином, згідно вказаного листа ТОВ „Градокс зазначає, що господарський суд повинен був відмовити у прийняті позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Градокс» майнового внеску Спільного Українсько-Англійського підприємства (ТОВ) „ОСОБА_2 ЛТД до статутного капіталу ТОВ „Градокс у розмірі 4 501 028, 84 грн., оскільки вказаний позов повинен розглядатися у межах провадження у справі про банкрутство та згідно вказаного Інформаційного листа заборонено суду порушення нових справ у справах про банкрутство.

У заяві зазначено, що господарським судом Одеської області було грубо порушено вимоги діючого законодавства та в свою чергу викликає великі сумніви щодо справедливого та обєктивного розгляду даної господарської справи №916/1588/16, що в даному випадку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Градокс» повністю не довіряючи суду вимушений звернутися до господарського суду Одеської області в рамках господарської справи №916/1588/16 із заявою про відвід судді Грабован Л.І.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2 1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, як-от: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК (у редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін. Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина ст.16 ГПК України), та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (частина восьма статті 23 Закону), у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (стаття 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (частини десята, одинадцята статті 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (частина восьма статті 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

В Інформаційному листі Вищого господарського суду України „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 із змінами і доповненнями, внесеними Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 21.07.2016р. № 01-06/2511/16 пункті 9 викладено наступним чином, „частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством. Крім названих у зазначеній статті Закону справ у спорах, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково). „

Позовна заява до господарського суду Одеської області була подана 13.06.2016р., положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та Інформаційного листа Вищого господарського суду України не визначали процесуальний порядок розгляду вказаних позовних заяв у межах справи про банкрутство, без порушення нових справ, а позиція щодо розгляду таких заяв в межах справи про банкрутство була внесена до Інформаційного листа Вищого господарського суду України в редакції від 21.07.2016р.

Таким чином, судом не було допущено порушень вимог Господарського процесуального кодексу України та Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при прийнятті позовної заяви та порядку її розгляду.

При цьому, слід зауважити, що право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і обєктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Білуха проти України (заява № 33949/02) від 09.11.2006р. сказано: стосовно субєктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Відвід це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Підстави відводу судді це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи.

Перелік обставин, які можуть бути підставами для відводу судді, не є вичерпними, оскільки зазначається, що припускається наявність інших підстав вважати його заінтересованим у результаті розгляду справи. Такі підстави повинні бути обґрунтовані певними доказами особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Враховуючи те, що у заяві ТОВ „Градокс не доведено жодних обставин, які підтверджують упередженість судді, що тягне за собою необхідність відводу судді у порядку ст. 20 Господарського процесуального кодексу України та не додано доказів, що їх підтверджують, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 20, 86 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у заяві ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Градокс про відвід судді Грабован Л.І. у справі № 916/1588/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати ТОВ „Градокс (65069, АДРЕСА_1).

Суддя Л.І. Грабован