ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року Справа № 915/741/16

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. № 13204/10 від 22.07.2016,

від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, 54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 55-Е (ідентифікаційний код 20916468),

до Приватного акціонерного товариства ЗАНГАС-НГС, 54017, м. Миколаїв, вул. М. Морська, 34/3 (ідентифікаційний код 20919780)

про стягнення грошових коштів в сумі 2678,42 грн.

встановив:

06.07.2016 управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва подано до господарського суду Миколаївської області позовну заяву №11580/10 від 30.06.2016 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ЗАНГАС-НГС» заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 2678,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон №1058), витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_3 за період з січня по червень 2016 року включно не відшкодував, заборгованість станом на 30.06.2016 становить 2678,42 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 07.07.2016 (суддя Корицька В.О.) порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 08.08.2016.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду №201 від 01.08.2016 здійснено повторний автоматичний розподіл справи шляхом її прикріплення до справи №915/1918/15 про банкрутство ПрАТ «ЗАНГАС-НГС», яка перебуває у провадженні судді Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 02.08.2016 справу №915/741/16 прийнято в провадження суддею Ржепецьким В.О.

В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, про порушення провадження у справі, дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 08.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав.

Ухвалою суду від 21.12.2015 року порушено провадження у справі № 915/1918/15 про банкрутство ПАТ "ЗАНГАС-НГС".

Частиною 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон) встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК України та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Відповідно до абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону, поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть предявити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Пунктом 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI), з наступними змінами та доповненнями, розяснено, що справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина статті 16 ГПК) та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (частина восьма статті 23 Закону), у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (стаття 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (частини десята, одинадцята статті 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (частина восьма статті 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва.

Колишній працівник ПрАТ «ЗАНГАС-НГС» ОСОБА_3 отримує пенсію, призначену відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «б-з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, яким передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до абзацу 4 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- ІV зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Абзацом 4 п.1 ст. 2, абз. 3 п.1 ст. 4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР та п. 6.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 №64/8663 (далі - Інструкція) встановлено, що підприємства платники страхових внесків зобовязані покривати фактичні витрати на виплату і доставку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у розмірі 100%.

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з підпунктом 6.7 пункту 6 Інструкції підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Позивачем направлені відповідачеві відповідні розрахунки, про що свідчать супровідні листи від 01.02.2016 №1775/05 та від 18.04.2016 №7228/05. Зазначені листи отримано відповідачем, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №234 від 02.02.2016 та №769 від 18.04.2016 (арк. спр. 12-13, 15-16).

Відповідач має перед позивачем борг по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня по червень 2016 року включно в сумі 2678,42 грн.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується:

- карткою особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком 2 (арк. спр. 7);

- розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (арк. спр. 14, 17).

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідач своїм правом не скористався, позов не заперечив, доказів погашення заборгованості станом на час розгляду справи не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 2 ст. 49 ГПК України встановлено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 08.09.2016 позивачу було надано відстрочку сплати судового збору до винесення рішення у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» з 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн.

На підставі вищенаведеного, суд вважає що, судовий збір в розмірі 1378,00 грн. слід стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України з відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства ЗАНГАС-НГС (54017, м. Миколаїв, вул. М. Морська, 34/3, ідентифікаційний код 20919780) на користь управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 55-Е, ідентифікаційний код 20916468) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з січня по червень 2016 року у сумі 2678,42 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства ЗАНГАС-НГС (54017, м. Миколаїв, вул. М. Морська, 34/3, ідентифікаційний код 20919780) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 11 серпня 2016 року.

Суддя В.О.Ржепецький