номер провадження справи 8/67/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 Справа № 908/1631/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Скіфія» (69095, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» (72252, Запорізька область, Веселівський район, с. Білоріцьке, пров. Молодіжний, 1-А)

про стягнення 36282 грн. 35 коп. основного боргу за договором № ПР14/04-2013 від 24.04.2013 р., 15461 грн. 12 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 1117 грн. річних процентів, 7504 грн. 40 коп. пені

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача ОСОБА_2, директор

ОСОБА_3, дов. від 04.07.2016 р.

Відповідача ОСОБА_4, дов. 04.01.2016 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 36282 грн. 35 коп. основного боргу за договором № ПР14/04-2013 від 24.04.2013 р., 15461 грн. 12 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 1117 грн. річних процентів, 7504 грн. 40 коп. пені

Розгляд справи, призначений на 04.07.2016 р., відкладався до 19.07.2016 р., в судовому засіданні оголошувалася перерва до 04.08.2016 р. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 04.08.2015 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позові, відповідно до ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 530, 526, 625, 629, 692 ЦК України. В обґрунтування вимог вказує, що на виконання договору купівлі-продажу № ПР11/04-2013, укладеного з відповідачем 24.04.2013 р., за видатковою накладною № РН-0000022 від 25.04.2013 р. останньому передано товар на суму 20560 грн. Підпунктом 5.1 договору передбачено, що покупець здійснює оплату за поставлений товар у розмірі 100% в строк до 01.11.2013 р. Відповідач зобовязання щодо оплати виконав з порушенням строку, перерахувавши 28000 грн. 25.08.2015 р. Згідно п. 2.3 договору ціна товару розрахована по курсу НБУ 7,99 за 1 долар США на дату поставки товару є попередньою. Ціна товару може бути змінена за умови зміни курсу долара США на дату оплати товару. У звязку з тим, що на дату оплати курс долара становив 22,09 грн. за долар США згідно курсу валют НБУ, ТОВ «ВТК «Скіфія» провело коригування вартості проданих товарів та направило ТОВ «Агрофірма «Славутич» протокол про зміну ціни та вартості поставленого товару від 25.08.2015 р. з новою вартістю, яка складає 56842 грн. 35 коп. Отже, непогашена сума заборгованості складає 36282 грн. 35 коп., яка вирахувана як різниця вартості по накладній № РН-0000022 від 25.04.2013 р. та вартості згідно протоколу від 25.08.2015 р. Позивач просить стягнути з відповідача 26828 грн. 35 коп. боргу. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань у відповідності до п. 7.2 договору до стягнення заявлено 7504 грн. 40 коп. пені, нарахованої за період з 02.11.2013 р. по 01.11.2014 р. У відповідності до ст. 625 ЦК України до стягнення заявлено 1117 грн. річних процентів, нарахованих за період з 02.11.2013 р. по 24.08.2015 р., та 15461 грн. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з 02.11.2013 р. по 31.07.2015 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов вказує, що відповідач не міг виконати належним чином зобовязання в частині оплати основного боргу внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, які підтверджені уповноваженим органом Торгово-промисловою палатою України та не несе відповідальності за часткове невиконання обовязків за договором. Відповідач вважає, що між виниклими форс-мажорними обставинами та невиконанням відповідачем зобовязань за договором існує причино-наслідковий зв'язок, тому відповідач повинен бути звільнений від відповідальності, а саме річних процентів в сумі 1117 грн. та інфляційних збитків в сумі 15461 грн. 12 коп. По-друге, посилання позивача на п. 2.3 договору щодо зміни ціни товару у звязку зі зміною курсу долара США на дату оплати товару та нарахування заборгованості у розмірі 36828 грн. 35 коп. є безпідставними та незаконними, оскільки 13.08.2013 р. сторонами укладено додаткову угоду, якою п. 2.3 та п. 2.4 договору виключені. Крім того, договором передбачено зміну ціни лише за згодою обох сторін. Щодо вимог про стягнення пені відповідач заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Скіфія» (продавець, позивач у справі) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» (покупець відповідач у справі) 24.11.2013 р. укладено договір № ПР14/04-2013 купівлі-продажу партії товару, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупця товар, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.2 договору загальна вартість товарів по даному договору складає 20560 грн. без ПДВ. Згідно п. 5.1 договору оплата товару здійснюється в розмірі 100% вартості, встановленої п. 2.2 договору в строк до 01.11.2013 р.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання умов договору поставки № ПР14/04-2013 від 24.04.2013 р. за видатковою накладною № РН-0000022 від 25.04.2013 р. позивачем поставлено відповідачу товар на суму 20560 грн., який отримано відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача на зазначеній накладній та довіреність № 13 від 25.04.2013 р.

Згідно доданих позивачем платіжних документів відповідач здійснив оплату за отриманий товар 25.08.2015 р., що останній не оспорив.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що ціна товару розрахована по курсу НБУ 7,99 за 1 долар США на дату поставки товару та є попередньою. Ціна товару може бути змінена за умови зміни курсу долара СШПА на дату оплати. В разі зміни вартості товару на дату оплати має бути складений протокол зміни ціни та підписаний обома сторонами (п. 2.4 договору).

Відповідач надав суду додаткову угоду № 1 до договору від 13.08.2013 р., якою п. 2.3 та 2.4 договору виключені. Позивач заперечив підписання такої додаткової угоди його уповноваженою особою, про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявив.

В матеріалах справи наявний протокол про зміну ціни та вартості поставленого товару по договору № ПР14/04-2013 від 24.04.2013 р., відповідно до якого виконане коригування ціни товару, поставленого за накладною № РН-0000022 від 25.04.2013 р., та розраховано вартість товару на дату оплати 25.08.2015 р. за курсом 22,09 грн. за 1 долар США, яка складає 56842 грн. 35 коп. З урахуванням здійсненої відповідачем оплати товару різниця складає 36282 грн. 35 коп.

Як вбачається, зазначений протокол про зміну ціни товару підписаний представником позивача, підпис представника відповідача відсутній.

Умовами договору № ПР14/04-2013 від 24.04.2013 р. підставою для зміни вартості товару на дату оплати передбачено складення протоколу зміни ціни, який підписується обома сторонами. За відсутності узгодження та підписання протоколу обома сторонами, як зазначено в договорі, у відповідача не виникли зобовязання по оплаті товару за зміненою ціною. Таким чином, на момент розгляду справи у позивача відсутнє право на стягнення курсової різниці.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 36282 грн. 35 коп. заборгованості, внаслідок чого в задоволенні позову в цій частині відмовляється.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач заперечує проти вимог в частині стягнення річних процентів та втрат від інфляції грошових коштів в звязку з наявністю форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком Торгово-промислової палати України.

Згідно з частиною першою статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що в разі виникнення обставин непереборної сили та інших обставин, які не залежать від волі сторін, та причин, які перешкоджають будь-якій із сторін виконувати повністю або частково свої зобовязання по даному договору, строк виконання договору продовжується на період дії таких обставин.

З аналізу ст.. 625 ЦК України вбачається, що проценти річних та втрат від інфляції грошових коштів є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто проценти річних не можна розцінювати як штрафні санкції за порушення зобовязань. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки встановлено, що відповідачем в порушення умов договору сплачено вартість отриманого товару з порушенням строку, суд знаходить правомірним нарахування річних процентів та втрат від інфляції грошових коштів.

Розрахунок заявлених до стягнення річних процентів в розмірі 1117 грн., нарахованих за період з 02.11.2013 р. по 24.08.2015 р., та втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 15461 грн. 12 коп., нарахованих за період з 02.11.2013 р. по 31.07.2015 р., судом перевірено в межах заявленого періоду. Згідно перерахунку річних процентів, виконаного за допомогою інформаційної системи Законодавство, судом встановлено, що розмір річних процентів складає 1117 грн.; розмір втрат від інфляції грошових коштів складає 15381 грн. 59 коп., нарахованих за перо із грудня 2013 р. по липень 2015 р.

Вимоги про стягнення річних процентів суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розрахунку втрат від інфляції позивачем не враховано, що початком нарахування є місяць, наступний за місяцем в якому платіж мав бути здійснений. Вимоги про стягнення 15461 грн. 12 коп. втрат від інфляції грошових коштів задовольняються частково в розмірі 15381 грн. 59 коп. за період з грудня 2013 р. по липень 2015 р.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 7504 грн. 40 коп., нарахованої за період з 02.11.2013 р. по 01.11.2014 р., позивач обґрунтовує умовами п. 7.2 договору № ПР14/04-2013, яким передбачено, що за неоплату або несвоєчасну оплату покупець сплачує пеню в розмірі 0,1% від вартості поставленого та неоплаченого товару (частини товар) за кожний день прострочки.

Статтею 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Розрахунок пені позивачем виконано без врахування передбаченого ст. 232 ГК України обмеження для нарахування штрафних санкцій при розрахунку пені.

Відповідно до ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом. Статтею 258 ЦК України встановлена позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки. Враховуючи, що відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, строк позовної давності за вимогами про стягнення неустойки у даних спірних відносинах скінчився. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з того, що у відповідності з приписами ч. 6 ст. 232 ГК України період нарахування пені має становити з 02.11.2013 року по 02.05.2014 року, у той час як до господарського суду позовну заяву було подано 14.06.2016 р., позивачем пропущено позовну давність стосовно вимоги щодо стягнення неустойки. До вимог про стягнення пені суд застосовує наслідки спливу позовної давності, про яку заявлено відповідачем.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. ст. 193, 232 ГК України, ст. ст. 261, 267, 526, 549, 625, 632 ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» (72252, Запорізька область, Веселівський район, с. Білоріцьке, пров. Молодіжний, 1-А, ідентифікаційний код 30896126) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Скіфія» (69095, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 32551359) 1117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн. річних процентів, 15381 (п'ятнадцять тисяч триста вісімдесят одна) грн.. 59 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 376 (триста сімдесят шість) грн. 63 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 10 серпня 2016 року.

Суддя І.А. Попова