КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р. Справа№ 925/140/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Степанець О.В.,

від позивача - не з`явились;

від відповідача - не з`явились.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року

у справі №925/140/16 (суддя Пащенко А.Д.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес", м. Черкаси

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 12 липня 2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 12 липня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено норми ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та права позивача, оскільки останній за місяць до закінчення терміну дії договору звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про поновлення договору оренди земельної ділянки, втім, додаткова угода укладена не була.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі №925/140/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

При прийняті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з того, що позивач втратив переважне право на поновлення Договору оренди землі від 12.07.2011 року, крім того позивачем запропоновано змінити істотні умови договору.

Не погодившись із вказаним рішенням, приватне акціонерне товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес"подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі №925/140/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі №925/140/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г. та призначено її розгляд на 18.05.2016 року.

16.05.2016 року через загальний відділ діловодства позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю здійснення заміни представника для належного представлення власних інтересів.

У зв'язку з перебуванням судді Рудченка С.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Рудченка С.Г. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі №925/140/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Сулім В.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі № 925/140/16 апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Сулім В.В., Чорногуз М.Г.

В судове засіданні 18.05.2016 року представники сторін не з`явились.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року розгляд справи відкладено на 22.06.2016 року.

18.05.2016 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін та розглядати справу без участі представника відповідача.

У зв'язку з перебуванням судді Сулім В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Сулім В.В. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі №925/140/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі № 925/140/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

В судовому засіданні 22.06.2016 року, представник позивача надав усні пояснення по суті спору, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року розгляд справи відкладено на 10.08.2016 року.

В судове засідання призначене на 10.08.2016 року представники позивача, відповідача, третьої особи1 та третьої особи2 не з'явились, були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомили.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи, неодноразове відкладення розгляду справи, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

12.07.2011 року між Золотоніською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та відкритим акціонерним товариством "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі "Прогрес" правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" (Орендар) було укладено договір оренди землі, у відповідності до якого Орендодавець відповідно розпорядження райдержадміністрації від 15.06.2011 року №253 поновляє, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Новодмитрівської сільської ради за межами населеного пункту (том 1, а.с.9-12).

Договір зареєстрований у міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01. 2012 року за № 04614.

Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 104,1646 га ріллі, за рахунок земель державної власності (резервного фонду).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (з урахуванням коефіцієнта індексації 3.2) складає 1 736 637, 00 грн. (п. 4 Договору).

Відповідно до п. 7 Договору, Договір укладено на 5 років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Враховуючи даний пункт договору, позивач (орендар) був зобов`язаний звернутись до відповідача (орендодавця) не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору.

Однак, доказів звернення позивача до відповідача не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку його дії з повідомленням про намір продовжити його дію позивачем не надано.

Матеріали справи містять звернення позивача з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки (том 1, а.с. 13) №186 від 25.11.2015 року, яке отримано позивачем та лист за вих. № 202 від 29.12.2015 року з проханням повідомити про необхідність замовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок загальною площею 104,1646 га та замовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.(том 1, а.с. 17).

Тобто обидва звернення позивача, що додані до матеріалів справи, були надіслані ним в порушення пункту 7 Договору оренди земельної ділянки від 12.07.2011 року.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Порядок поновлення договору оренди встановлений ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об'єднує два випадки його пролонгації.

Так, у частинах першій - п'ятій цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, виходячи із положень ст. ст. 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства, належними доказами у справі, які підтверджують наявність у орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі, встановленого частиною першої статті 33 Закону України "Про оренду землі", є докази:

- належного виконання орендарем своїх обов'язків за договором;

- орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надавались до суду докази, що підтверджують належність виконання договору оренди землі, зокрема, щодо відсутності заборгованості по сплаті орендної плати. Позивач своєчасно, як то встановлено умовами договору за три місяця до його закінчення не повідомив відповідача про намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк. Всі звернення позивача, які наявні в матеріалах справи, були направлені відповідачеві після встановленого договором строку.

Крім цього, орендодавець повідомив позивача про наявність заперечень, а саме Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом №839/2-16 від 19.01.2016 року заперечило проти поновлення договору оренди землі від 12.07.2011 року і вимагало повернення орендодавцеві земельної ділянки посилаючись на те, що позивачем не дотримано вимоги статей 15, 33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 18 Закону України "Про оцінку земель". (том 1, а.с. 18).

За таких обставин, колегія судів вважає, що позивачем не було дотримано процедури повідомлення орендодавця про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди, як того вимагають норми чинного законодавства та умови Договору оренди земельної ділянки. А відтак, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на підставі частини 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" припиняється.

Другий випадок пролонгації договору оренди встановлений ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів:

- орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою;

- орендар належно виконує свої обов'язки за договором;

- відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди;

- сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

При цьому, додаткова угода укладається на той самий строк та на тих самих умовах.

Як вже зазначалось вище, позивачем не надано доказів належного виконання своїх обов`язків за договором. Одночасно, матеріали справи містять докази заперечень орендодавця, щодо поновлення договору оренди землі.

Одночасно, судом першої та апеляційної інстанції досліджено проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 12.07.2011 року зареєстрованого 16.01.2012 року за №04614, який був направлений відповідачу, зі змісту тексту якого вбачається, що запропонована скаржником редакція передбачає поновлення договору оренди земельної ділянки на 7 років. Тобто, позивачем запропоновано змінити строк дії договору не на той самий строк, який був раніше встановлений (5 років), а поновити на 7 років, що суперечить ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Твердження апелянта, що внесення зміни до Договору в частині строку дії, а саме 7 років є правомірними з огляду на те, що дана умова відрізняється від умови пункту 7 Договору, за якою сторони домовились про укладання Договору на 5 років, тому на думку скаржника це зовсім інша умова і розглядати її керуючись приписами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» неможливо, колегією суддів відхиляються з огляду на необґрунтованість та неналежність наданих пояснень.

Скаржником не надано суду доказів звернення до відповідача із вимогою продовжити договір оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена. Тому, судова колегія вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах і того факту, що його право на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" є порушеним, оскільки з такою пропозицією скаржник до відповідача не звертався, а навпаки просив змінити істотні умови договору.

Отже, договір не був продовжений на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів правовідносини за якими припинені і які не є чинними.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання додаткової угоди оренди земельної ділянки укладеною, задоволенню не підлягає.

Твердження скаржника про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка була направлена позивачем відповідачу.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 у справі №925/140/16 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 у справі №925/140/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" на рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі №925/140/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі №925/140/16 залишити без змін.

3. Справу №925/140/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз