ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.07.16р. Справа № 904/4558/16
СЕРВІС", м. Нікополь

до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ ЖИТЛОВО-РЕМОНТНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ОБЄДНАННЯ" ЖОВТОВОДСЬКОЇ ОСОБА_1, м. Жовті Води

про стягнення 692 572,91 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2М, - довіреність № 1 від 27.05.16;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 01-07/46 від 11.01.16.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НІКОПОЛЬ ТЕХНО СЕРВІС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ ЖИТЛОВО-РЕМОНТНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ОБЄДНАННЯ" ЖОВТОВОДСЬКОЇ ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 692 572,91 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань покладених на нього згідно Договору підряду №83 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 01.07.15.

У судовому засіданні оголошено перерву до 27.07.16.

У судовому засіданні 27.07.16 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог. Згідно уточненої заяви просить стягнути з відповідача 554 000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання зявився, проти позову заперечив, свої заперечення виклав у відзиві на позов.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 27.07.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (Підрядник) та Відповідачем (Замовник) укладено договір Договору підряду №83 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 01.07.15 (Договір) та Договір підряду №73 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 05.06.2015. Згідно предмету вищевказаних договорів, замовник доручає і оплачує, а підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт з повного технічного обслуговування, технічного огляду, ремонту ліфтів (робіт) на обєктах замовника, а Замовник (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами (ч.4 ст.882 ЦК України).

Позивач виконав свої зобов'язання за Договорами, і виконав роботи на загальну суму 548 922 грн., що підтверджується актами надання послуг, довідками, розрахунками вартості (а.с.21-64).

Відповідно до ч.4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 7.3 Договорів передбачено, на підставі підписаних актів замовник оплачує виконані роботи у безготівковій, або іншій формі, що не суперечить діючому законодавству з відстрочкою платежу до 60 днів з моменту виконання робіт та отримання рахунку підрядника.

Однак, відповідач порушив умови договору і не оплатив вартість виконаних робіт. Внаслідок цього, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи складає 548 922,60 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 24,09 грн. за актом № 510 за період прострочки з 23.02.16 по 22.07.16; та в сумі 1 044,48 грн. за актом № 37 за період прострочки з 04.04.16 по 22.07.16.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 85,99 грн. актом № 510 за період прострочки з 23.02.16 по 22.07.16; та в сумі 3 923,60 грн. за актом № 37 за період прострочки з 04.04.16 по 22.07.16.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак неправильно враховує періоди нарахувань. Зокрема позивачем неправильно визначено перший день прострочки відповідача, оскільки останній день виконання зобов'язання не є прострочкою боржника. Крім того, позивачем не враховано, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Так, сума заборгованості за Актами № 510 та № 37 має наступний склад:

Номер акту №Дата складання актуВартість робітРозмір заборгованостіОстанній день виконання зобов'язанняПерший день прострочки за розрахунком суду
51025.12.15116 174,841 941,7523.02.201624.02.2016
3702.02.15115 525,83115 525,8302.04.2016 (є вихідним днем)05.04.2016
Отже, 3 % річних за актом № 510 за період з 24.07.16 по 22.07.16 (150 днів) складають 1941,75х3%:365х150=23,94 грн.; а за актом № 37 за період з 05.04.16 по 22.07.16 (109 днів) складають 115525,83х3%:365х109=1034,98 грн.

З розрахунку інфляційних втрат позивача вбачається, що його воля спрямована на застосування індексу інфляції з актом № 510 за період лютий-липень 2016, а за актом № 37 за квітень-липень 2016.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань N 14" від 17.12.2013, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Оскільки перший день прострочки за актом № 510 виник після 15 числа місяця, то індекс інфляції за лютий 2016 не можна включати до розрахунку інфляційних втрат. Крім того, станом на день прийняття рішення індекс інфляції за липень 2016 не визначено та не опубліковано. Отже, індекс інфляції за липень 2016 також не можна включати до розрахунку інфляційних втрат

За розрахунком суду інфляційні втрати за заборгованістю за Актом № 510 за період прострочки березень-червень 2016 складають 86,02 грн. Оскільки позивачем заявлено до стягнення 85,99 грн., то інфляційні втрати в цій частині слід стягнути в межах заявлених вимог.

За розрахунком суду інфляційні втрати за заборгованістю за Актом № 37 за період прострочки квітень-червень 2016 складають 3923,60 грн., що відповідає сумі заявленої позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а судовий збір покласти на Відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 629, 837, 882 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ частково.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ ЖИТЛОВО-РЕМОНТНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ОБЄДНАННЯ" ЖОВТОВОДСЬКОЇ ОСОБА_1 (Дніпропетровська область, м. Жовті Води, код 20202467) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НІКОПОЛЬ ТЕХНО СЕРВІС"( 53200, м. Нікополь, вул. З.Космодем'янської,10, код 31687103) заборгованість сумі 548 922,60 грн., 1 058,92 грн. - 3 % річних, 4 009,59 грн. - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 309,87 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 01.08.16.

Суддя М.О.Ніколенко