номер провадження справи 18/50/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 Справа № 908/1585/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Центр будівельних технологій» (69124, м. Запоріжжя, Хортицьке шосеАДРЕСА_1)

до відповідача публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

про стягнення 98630,34 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2 від 20.05.2016 р., паспорт серія СЮ № 124808 від 05.03.2009 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 18-164 від 30.12.2015 р., паспорт серія СА № 546753 від 02.10.1997 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 09.06.2016 р. звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Центр будівельних технологій» з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про стягнення 98630,34 грн., які складаються з: 72950,40 грн. основного боргу, 11794,62 грн. пені, 10198,47 грн. 3% річних та 3686,85 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором підряду від 11.04.2014 р. № 357, внаслідок чого виникла заборгованість. У звязку з наявністю порушення відповідачем грошового зобовязання позивачем застосовані штрафні та компенсаційні санкції у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 10.06.2016 року порушено провадження у справі № 908/1585/16, присвоєно справі номер провадження 18/50/16, судове засідання призначене на 21 липня 2016 року. Ухвалою суду від 17.06.2016 р. розгляд справи перенесено на 27.07.2016 р. Ухвалою суду від 27.07.2016 р. розгляд справи відкладався на 03.08.2016 р.; в судовому засіданні оголошувалась перерва до 09.08.2016 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними документами та закінчений 09.08.2016 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Від відповідача 09.08.2016 р. до суду надійшла заява № 18-041/5 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення за позовом ПАТ «ЗФЗ» до ТОВ «Центр будівельних технологій» про стягнення штрафних санкцій.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву про зупинення провадження у даній справі.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви відповідача про зупинення провадження у справі, у звязку з відсутністю правових підстав.

Розглянувши клопотання відповідача, приймаючи до уваги доводи сторін, суд відмовив у зупинені провадженні у справі № 908/1585/16, виходячи з наступного: положення ст. 79 ГПК України містять вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі. Подання до суду позову про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору підряду в частині строків виконання підрядних робіт ніяким чином не перешкоджає зясуванню спірних питань, що постали перед судом в даній справі. Справа за позовом ПАТ «Запорізький завод феросплавів» до ТОВ «Центр будівельних технологій», що поданий до господарського суду Запорізької області 08.08.2016 р., не порушена станом на 09.08.2016 р. Отже передчасним є припущення відповідача, що встановлені юридичні факти в іншій справі, яка ще не порушена, впливатимуть на вирішення даного спору та матимуть преюдиційне значення.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволені позовних вимог з підстав, що зазначені у позові; на вимогу суду надав витребувані документи.

Представник відповідача підтримав заперечення, що викладені у відзиві від 29.07.2016 р. № 18-041/1, вважав позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, просив в позові відмовити; на виконання вимог суду надав витребувані документи. Обґрунтовуючи заперечення відповідач посилався на наступне: вартість робіт за договором в редакції додаткової угоди № 1 від 17.10.2014 р. складає 1057452,00 грн. Граничний строк виконання робіт, зазначений у графіку, згідно додаткової угоди № 2 від 30.12.2014 р., встановлено 30.07.2015 р. Незважаючи на те, що в договорі № 357 передбачена зупинка робіт при затримці оплати, терміни в 2015 році зривалися і при своєчасних оплатах. Крім того, частина робіт (бетонування надземної частини ГОС-2) взагалі не виконана. Так, роботи по актам виконаних робіт № 19, № 20-д за листопад 2015 р., і роботи з бетонування надземної частини Д-1, Д-2, згідно з графіком до додаткової угоди № 2 до договору № 357 повинні бути закінчені в перший тиждень червня 2015 р. Фактично роботи по актам виконаних робіт № 19, № 20-д виконані в серпні 2015 р., про що свідчить лист від ТОВ «Центр будівельних технологій» за № 194п від 22.09.2015 р. Таким чином позивачем перевищені терміни виконання робіт, що є суттєвим порушенням п. 1.3 договору, в редакції додатку № 6 до додаткової угоди № 2 від 30.12.2014 р. Враховуючи, що робота по актам виконаних робіт № 19, № 20-д виконані з суттєвим порушенням наведених вище положень договору підряду відповідач вважає, що умови договору з боку позивача виконані не належним чином. Крім того посилався на те, що ПАТ «ЗФЗ» не порушувало умов договору, так як момент для сплати за виконані роботи відповідно до умов п. 5.1 розділу 5 договору, не настав, оскільки позивачем неналежним чином виконані умови договору № 357. Таким чином, на думку відповідача, оскільки у нього відсутні правові підстави для оплати актів виконаних робіт № 19, № 20-д, то нарахування ТОВ «Центр будівельних технологій» 3 % річних та інфляційних втрат у позовній заяві зроблено безпідставно. Відповідачем висунуто заперечення щодо нарахування позивачем пені, оскільки стягнення пені з відповідача за прострочення строків оплати робіт взагалі не передбачено ні одним пунктом договору підряду. На підставі зазначеного, просив в позові відмовити.

В судовому засіданні 09.08.2016 р. представник відповідача надав заяву про продовження строку вирішення спору з метою визначення факту порушення провадження у справі за позовом відповідача, поданого до суду 08.08.2016 р., яке, на його думку, має суттєве значення для вирішення спору в даній справі.

Представник позивача заперечив проти застосування положень ст. 69 ГПК України.

Судом заява відповідача про продовження строку вирішення спору відхилена, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору по суті, про необхідність додаткового часу для подання сторонами спору додаткових доказів не заявлялося їх представниками, всі наявні у сторін документальні докази, що мають суттєве значення для даної справи ними подано. Отже, обєктивні причини для продовження строку вирішення спору відсутні. Продовження строку вирішення спору з метою визначення факту порушення провадження у справі за позовом відповідача, поданого до суду 08.08.2016 р., є недоцільним та процесуально невиправданим.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (замовник, відповідач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Центр будівельних технологій» (підрядник, позивач у справі) 11.04.2014 р. уклали договір підряду № 357 (надалі договір).

Згідно з п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання загально будівельних робіт по обєкту: цех № 4. Реконструкція мокрих газоочисток печей № 31-38 і підключення до сухих газоочисток печей № 33 та № 34 ГОС1, ГОС2. Нульовий цикл.

Відповідно до п. 1.2. договору обєми робіт, вартість матеріалів, вартість роботи машин та механізмів визначаються на підставі підписаних сторонами розрахунку договірної ціни (Додаток № 1), пояснювальної записки (Додаток № 2), локальних кошторисів (Додаток № 3), підсумкових відомостей ресурсів (Додаток № 4), загальновиробничих витрат (Додаток № 5), графіку виробництва робіт (Додаток № 6).

Термін виконання робіт визначається згідно з графіком виробництва будівельно-монтажних робіт (Додаток № 6) (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 17.10.2014 р.) вартість робіт за даним договором складає 1057452,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 176242,00 грн. Договірна ціна на обєми робіт є твердою і перегляду в бік збільшення не підлягає впродовж усього терміну дії договору.

Відповідно до п. 4.1.2. договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 30.12.2014 р.) підрядник зобовязується в день виникнення у нього податкових зобов'язань з ПДВ по операціях, здійснюваних на виконання цього договору виписати і зареєструвати протягом п'яти днів з дати виконання робіт податкову накладну відповідно до вимог статей 187, 201 Податкового кодексу України, порядку заповнення податкових накладних, затвердженого відповідним державним органом, та надати її Замовнику в електронній формі через програму М.Е.Dос».

Підрядник зобов'язаний в строк до 4 робочих днів з дати завершення етапу робіт, надати: - оригінали документів (рахунок, накладну, акт виконаних робіт у відповідності з формою КБ- 2в, акт прийому-передачі і тому подібне), оформлених на державній мові і відповідно до вимог п.2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» № 88 від 24.05.1995р. зі змінами і доповненнями»; - податкову накладну, оформлену згідно вимог пункту 4.1.2. цього договору» (п. 4.1.6. договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 30.12.2014 р.).

Пунктом 5.1. договору встановлено умови оплати, відповідно до якого оплата здійснюється за фактом виконаних робіт шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний в розділі «ОСОБА_1 і реквізити сторін» цього договору, з відстрочкою платежу 35 календарних днів від дати рахунку, виставленого на підставі підписаної сторонами довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), за умови виконання підрядником п. 4.1.2., 4.1.3., 4.1.6., 4.1.7., 4.1.8. цього договору.

Згідно з п. 7.1 договору виконані роботи здаються замовникові по ОСОБА_1 виконаних робіт у відповідності з формою КБ-2 за фактично виконані роботи, за цінами згідно договірної ціни (Додаток 1) та локальних кошторисів (Додаток 3). Увесь пакет документів виконується в ПК АВК-5 і надається відповідно до п. 2.6 цього договору. Підрядник надає замовникові 4 (чотири) екземпляри підписаних (з його боку) ОСОБА_1 виконаних робіт у відповідності з формою КБ-2в на протязі 4 робочих днів після закінчення виконання робіт, але не пізніше 26 числа поточного місяця з урахуванням виконання умов п. 4.1.21.

Пунктом 12.1. договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 30.12.2014 р.) визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 30 липня 2015 р., а з питань виконання зобов'язань по договору, до повного їх виконання.

Про факт виконання позивачем підрядних робіт, свідчать підписані учасниками правочину довідки про вартість будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт № 19 та 20-д від 30.11.2015 р. на загальну суму 72950,40 грн.

На виконання умов договору позивачем виставлено рахунки-фактури № СФ-0000475 (на суму 70381,20 грн.) та № СФ- 0000474 від 30.11.2015 р. (на суму 2569,20 грн.).

Відповідач зобовязання щодо вчасної та повної оплати виконаних підрядних робіт не здійснив, що є порушенням умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 72950,40 грн.

Внаслідок наявності порушення строків оплати виконаних підрядних робіт, на адресу замовника 12.05.2016 р. спрямована претензія № 126 від 12.05.2016 р. з вимогою протягом 10-ти днів з моменту отримання даної претензії сплатити виниклу заборгованість за договором підряду № 357 від 11.04.2014 р.

Претензія позивача залишена без відповіді, борг без оплати, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за виконані підрядні роботи у розмірі 72950,40 грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо розрахунку за виконані позивачем підрядні роботи у розмірі 72950,40 грн. не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача заборгованості за виконані підрядні роботи у розмірі 72950,40 грн. задовольняється судом.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач, просив стягнути суму пені у розмірі 11794,62 грн. за період прострочення з 05.01.2016 р. по 23.05.2016 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Зазначена вимога щодо стягнення суми пені судом відхилена, оскільки заявлена безпідставно виходячи з наступного:

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» встановлено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобовязання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань" передбачається, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1).

Тобто, неустойка, у вигляді пені, є санкцією договірною, окрім випадків встановлення її розміру і бази певним нормативним актом.

Аналіз умов договору та діючого законодавства свідчить про неузгодження сторонами договору ні розміру пені, ні бази її нарахування, внаслідок чого, суд відмовляє у задоволені вимоги щодо стягнення пені.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 10198,47 грн. за 139 днів прострочення з 05.01.2016 р. по 23.05.2016 р., а також 3686,85 грн. інфляційних втрат за період з січня 2016 р. по квітень 2016 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним невірно через допущену помилку при визначенні кількості днів в році, а саме позивачем не враховано, що 2016 рік є високосним, а також через невірно обраний метод розрахунку, у звязку із чим позовні вимоги про стягнення 3% річних за вказаний позивачем період, тобто за 139 днів прострочення, задовольняються в частині стягнення 831,16 грн., в частині стягнення 9367,31 грн. 3% річних у позові відмовляється.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав виконаними вірно, а вимоги про стягнення з відповідача 3686,85 грн. інфляційних втрат за січень 2016 р. квітень 2016 р., такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач суду не надав.

Заперечення відповідача в частині безпідставності нарахування штрафних санкцій (пені) знайшли підтвердження, прийняті судом до уваги.

Стосовно посилань позивача на відсутність правових підстав для оплати виконаних позивачем підрядних робіт, внаслідок прострочення строку виконання робіт підрядником, який встановлений Графіком виробництва робіт, слід зазначити наступне:

Умовами договору сторонами узгоджені порядок здійснення розрахунків та платежів, а саме за фактом виконаних робіт з відстрочкою платежу від дати рахунку, виставленого на підставі підписаної сторонами довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3).

Матеріали справи містять узгоджені та підписанні обома сторонами довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форми № КБ-3), акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за листопад 2015 року та виставлені рахунки на оплату, як то передбачено договором. Спірні роботи виконані підрядником за графіком влітку 2015 року, однак відповідач від прийняття виконаних робіт ухилявся, в звязку із чим супровідним листом № 131/1п від 20.07.2015 р. акти виконаних робіт № 19 та № 20 з додатками по обєкту «Реконструкція мокрих газоочисток печей № 31-38 і підключення до сухих газоочисток печей № 33 та № 34 ГОС1, ГОС2. Нульовий цикл» направлялися замовнику для підписання, потім акти виконаних робіт № 19 та № 20-д повторно направлялися супровідним листом № 184п від 15.09.2015 р. Після чого, тільки у листопаді 2015 року спірні виконанні роботи були прийняті замовником шляхом підписання спірних актів та довідок форми № КБ-3 та форми КБ-2в.

Докази про неналежне виконання підрядником робіт, виявлення недоліків в роботі підрядника суду не надані.

Про відмову в оплаті виконаних робіт відповідачем саме через їх невчасне виконання (з порушенням погодженого графіку) не заявлено, в порядку пункту 5.3. договору та статті 853 ЦК України.

Таким чином, наявні всі правові підстави для здіснення замовником оплати виконаних підрядних робіт у передбачений договором строк, оскільки дія договору з питань виконання зобовязань встановлена до їх повного виконання, в редакції Додаткової угоди № 2 від 30.12.2014 р.

Крім того, суду надані листи (№ 039п від 06.04.2015 р., № 097п від 18.06.2015 р.), які свідчать про можливе порушення підрядником строків виконання робіт, але з вини замовника, внаслідок не забезпечення всіма необхідними матеріалами, не вжиття дій для належного виконання підрядником робіт, які залежали саме від замовника.

Суд звертає увагу відповідача, що положеннями чинного законодавства передбачена цивільна та господарська відповідальність за неналежне виконання зобовязань за договором. В той же час, накладання штрафу, стягнення пені за допущені порушення умов договору підрядником тощо не є підставою для не оплати виконаних підрядних робіт, які прийняті замовником.

Решта заперечень ґрунтується на припущеннях, нормативно та документально не доведена, у звязку з чим судом відхилена.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11; ідентифікаційний код 00186542) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Центр будівельних технологій» (69124, м. Запоріжжя, Хортицьке шосеАДРЕСА_1; ідентифікаційний код 32446420) 72950,40 грн. (сімдесят дві тисячі девятсот пятдесят грн. 40 коп.) основного боргу, 831,16 грн. (вісімсот тридцять одну грн. 16 коп.) 3% річних, 3686,85 грн. (три тисячі шістсот вісімдесят шість грн. 85 коп.) інфляційних втрат, 1162,03 грн. (одну тисячу сто шістдесят дві грн. 03 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 15 серпня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець