КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2016 р. Справа№ 910/2622/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду м. Києва від 11.05.2016 (cуддя Андреїшина І.О.)

позовом ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства "Тутковський"

про визнання недійсним рішення наглядової ради від 05.02.2016 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ «Тутковський» про визнання недійсним рішення наглядової ради.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.05.2016 в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 11.05.2016, та прийняти нове рішення яким визнати недійсним рішення наглядової ради від 05.02.2016.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи, апеляційна скарга була передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.08.2016.

В судові засідання представники сторін не з`явилися, про день та час розгляду скарги повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями наявними в матеріалах справи.

Враховуючи, те що представники сторін були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги, ними не було подано суду доказів неможливості явки в призначені судові засідання інших представників, вони не були позбавлені можливості, у випадку неявки в судове засідання та при наявності необхідності, подати письмові додаткові пояснення по суті спору чи подати відзив на апеляційну скаргу, те, що наявні матеріали справи достатні для прийняття повного, всебічного та обґрунтованого рішення, а неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_2 (позивач), є акціонером Публічного акціонерного товариства "Тутковський".

За твердженнями позивача, йому стало відомо, що 05.02.2016 наглядовою радою товариства було проведено засідання, на якому було прийнято рішення щодо надання згоди голові правління товариства на пошук інвестора для купівлі, та згоду на відчуження нерухомого майна товариства, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дубровицька, 28, за умови попереднього погодження такого відчуження чи іншого обтяження майна з усіма третіми особами-кредиторами.

Відповідне рішення було оформлено протоколом № 01/02 - 2016 засідання наглядової ради від 05.02.2016.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач мотивує свої вимоги тим, що оскаржуване рішення наглядової ради товариства не містить інформації щодо того якою кількістю присутніх на засіданні членів наглядової ради товариства були прийняті відповідні рішення, крім того, прийняте рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна товариства (укладення значного правочину по відношенню до майна, ринкова вартість якого перевищує 25 відсотків вартості активів товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів акціонерного товариства і, в жодному випадку, не може бути прийнято наглядової радою товариства. Прийнятим рішення, на думку позивача, його фактично було позбавлено можливості примати участь в управління товариством, оскільки якщо б це питання було винесено на голосування на загальних зборах акціонерів товариства, то позивач голосував би "проти", оскільки він вважає таке рішення передчасним та необ'єктивним.

Відповідач своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надав, в судове засідання обох інстанції вповноваженого представника не направлял.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до Статуту товариства (нової редакції, затвердженої загальними заборами акціонерів протокол № 1-11 від 17.05.2011, наглядова рада товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом товариства та Законом України "Про акціонерні товариства", контролює та регулює діяльність виконавчого органу (Правління товариства) (п. 11.1. Статуту).

Порядок роботи наглядової ради визначається статутом, чинним законодавством, положенням про наглядову раду товариства (п.11.4. Статуту).

Пунктом 11.7. Статуту передбачено, що організаційною формою роботи наглядової ради є чергові та позачергові засідання, порядок скликання та проведення засідань наглядової ради визначається Положенням про наглядову раду.

Відповідно до Положення про наглядову раду Публічного акціонерного товариства "Тутковський", затвердженого черговими загальними зборами акціонерів, протокол № 01-11 від 17.05.2011, для реалізації мети діяльності наглядова рада повинна керуватися такими принципами: прийняття рішень на основі достовірної інформації про діяльність товариства; усунення обмежень прав акціонерів на участь в управлінні справами товариства, отримання дивідендів та інформації про товариство; досягнення балансу інтересів різних груп акціонерів та прийняття наглядовою радою максимально об'єктивних рішень в інтересах усіх акціонерів товариства.

Розділом 5 Положення про наглядову раду визначено порядок роботи наглядової ради.

Зокрема, там передбачено, що рішення наглядової ради приймається простою більшістю голосів членів наглядової ради, (п. 5.8.).

Рішення наглядової ради оформлюється у вигляді протоколу. Протокол засідання наглядової ради оформлюється протягом 5 (п'яти) днів після проведення засідання. Протокол засідання підписується головою та секретарем наглядової ради товариства.

Згідно з інформацією, розміщеною на веб-сайті товариства та на сторінці товариства на веб-сайті Національкої комісії з цінних паперів та фондового ринку, головою наглядової ради товариства є ОСОБА_3, секретарем наглядової ради - ОСОБА_4, членами наглядової ради - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Оскаржуваним рішенням передбачено, що на засіданні наглядової ради 05.02.2016 були присутні лише голова наглядової ради ОСОБА_3 та член наглядової ради ОСОБА_7, що є менше ніж половина статутного складу (чисельності) наглядової ради товариства.

Стаття 25 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачає, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: участь в управління акціонерним товариством; отримання дивідендів; отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Згідно зі ст. 88 Господарського Кодексу України, учасники господарського товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

За приписами ст. 32 Закону України "Про акціонерні товариства", загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Таким чином, способом реалізації права акціонера товариства на участь в управлінні акціонерним товариством, полягає, зокрема в участі акціонера в роботі загальних зборів акціонерного товариства.

Стаття 33 Закону України "Про акціонерні товариства" визначає перелік питань, які відносяться до виключної компетенції загальних зборів акціонерів товариства. Зокрема, до виключної компетенції загальних зборів віднесено прийняття рішення про вчинення товариством значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності (п. 22 ст. 33 Закону України "Про акціонерні товариства").

Аналогічне положення містить і Статут товариства (п. 10.4.22.).

Відповідно до даних балансу (звіту про фінансовий стан) ПАТ "Тутковський" на 31.12.2014, вартість активів товариства становить 44 090 тис. грн. Відповідно до даних балансу (звіту про фінансовий стан) ПАТ "Тутковський" станом на 30.09.2015, вартість активів товариства становить 38 909 тис. грн.

Відповідно - 25 відсотків вартості активів товариства становить 11022,50 тис. грн. (9727,25 тис. грн.)

Позивач, оскаржуючи постановлене місцевим судом рішення, стверджує, що ринкова вартість нерухомого майна товариства, яке складається з декількох майнових комплексів, виробничих та офісних приміщень (загальною площею понад 30 тис. кв.м.), що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дубровицька, 28, становить не менше 100 мільйонів гривень.

Таким чином, прийняття рішення щодо надання згоди на відчуження нерухомого майна товариства (укладення значного правочину по відношенню до майна, ринкова вартість якого перевищує 25 відсотків вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності) відноситься до виключної компетенції загальних зборів акціонерного товариства і, в жодному випадку, не може бути прийнято наглядової радою товариства.

Відповідно до ч. 2. ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства", якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 % вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій, рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними

З останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

За твердженням позивача, прийняття оскаржуваного рішення, позбавило його права вимагати від товариства викупу належних йому простих іменних акцій ПАТ "Тутковський" за ринковою ціною, відповідно до ст. ст. 68, 69, 70 Закону України "Про акціонерні товариства".

Статтею 98 ЦК України визначено можливість оскарження учасником товариства лише рішень загальних зборів товариства. Проте учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради, рішенням виконавчого органу, можуть оскаржити таке рішення до суду, оскільки ці органи приймають обов'язкові для виконання рішення, це відповідає також ст. 55 Конституції України (довідка Вищого господарського суду від 01.02.2014 про узагальнення судової практики вирішення спорів про корпоративне управління та реалізацію корпоративних прав).

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред'явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство. При вирішенні спорів, пов'язаних з порядком скликання і роботи наглядової ради товариства, визначенням правомочності її засідання, необхідно застосовувати положення установчих документів товариства. У випадку їх неврегульованості в установчих документах застосовується аналогія закону в частині норм, що регулюють відповідні питання скликання та проведення загальних зборів товариства (обов'язковість повідомлення усіх членів наглядової ради про проведення засідання, надання інформації з питань порядку денного, правомочність, порядок прийняття рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Цивільного кодексу України, в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства. Статутом акціонерного товариства і законом встановлюється виключна компетенція наглядової ради. Питання, віднесені статутом до виключної компетенції наглядової ради, не можуть бути передані нею для вирішення виконавчому органу товариства.

Пунктом 22 ч. 2 ст. 33 Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), в акціонерному товаристві з числа акціонерів може створюватися рада акціонерного товариства (наглядова рада), яка представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах компетенції, визначеної статутом, контролює і регулює діяльність правління.

Відповідно до пунктів 11.1., 11.4 Статуту ПАТ "Тутковський", пункту 3.1. Положення про наглядову раду ПАТ "Тутковський", затверджених протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ "Тутковський" № 01-11 від 17.05.2011, наглядова рада є органом товариства, що здійснює захист прав акціонерів товариства у період між загальними зборами. Наглядова рада обирається загальними зборами з числа акціонерів строком на 3 роки.

Пунктом 11.5.18 Статуту ПАТ "Тутковський", п. 4.1.18. Положення про наглядову раду ПАТ "Тутковський" передбачено, що до компетенції наглядової ради належить прийняття рішень, зокрема, про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом становить від 10 до 25 % вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, а також списання основних засобів, придбання та відчуження основних засобів, застави основних засобів, іпотеки.

У відповідності до п. 5.7. Положення про наглядову раду ПАТ "Тутковський", засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому беруть участь більше половини її складу.

Рішення наглядової ради приймається простою більшістю голосів членів наглядової ради, які беруть участь у засіданні та мають право голосу.

Як вже зазначалось, 05.02.2016 наглядовою радою ПАТ "Тутковський" прийнято рішення, оформлене протоколом № 01/02-2016, яким надано дозвіл голові правління товариства на пошук інвестора для купівлі та згоду на відчуження нерухомого майна товариства, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дубровицька, 28, за умови попереднього погодження такого відчуження чи іншого обтяження майна з усіма третіми особами-кредиторами.

З огляду на викладене, місцевим судом вірно був зроблений висновок, що наслідком спірного рішення стало не укладення значного правочину, а вирішення питання про можливість знайти потенційного інвестора для купівлі та згоду на відчуження нерухомого майна товариства, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дубровицька, 28.

При цьому, виключно, за умови попереднього погодження такого відчуження чи іншого обтяження майна з всіма третіми особами, які можуть мати право вимоги на таке майно, в тому числі іпотекодержателями та заставодержателями такого майна за всіма договорами, за якими товариство виступає боржником, поручителем, майновим поручителем, заставодавцем або іпотекодавцем, в тому числі, за умови, якщо це не суперечитиме умовам, укладених товариством договорів іпотеки, застави, поруки, позики чи інших договорів та чинному законодавству. Така попередня згода повинна бути отримана до підписання договорів про відчуження.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що прийняття такого рішення наглядовою радою було зумовлене тим, що ПАТ "Банк "Український капітал" 01.02.2016 пред'явив претензію до товариства щодо сплати заборгованості за кредитним договором за позичальника - ТОВ "Тутковський Інтегровані Рішення" в сумі 5848 684,09 грн., а кошти у ПАТ "Тутковський" відсутні для погашення даної заборгованості.

Отже, враховуючи те, що фактичного укладення правочину щодо купівлі-продажу об'єктів за адресою: вул. Дубровицька, 28, предмет якого перевищував би 10 - 25 % вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності ПАТ "Тутковський", не відбулось, то підстав для визнання спірного рішення недійсним, немає, а вимоги позивача є передчасними.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 ГПК України завданням господарського судочинства є захист підприємств, установ, організацій, інших суб'єктів господарювання від порушень їх прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Відтак, рішення суду не може прийматись як застереження від будь - яких порушень, і також не може бути умовним.

Розглядати справу і приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявності не існуюче порушення, суперечить вимогам діючого законодавства України.

Таким чином, передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 "У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)" визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позивач не мотивував та документально не підтвердив, як оскаржене рішення порушило чи оспорило його права або охоронювані законом інтереси.

Крім того, доводи апелянта (позивача), викладені в апеляційній скарзі є ідентичними із доводами та мотивуваннями позовних вимог, нових доказів на підтвердження порушення прийнятим рішенням Наглядової ради його прав як акціонера товариства позивачем не надано (із можливістю їх подачі, відповідно до ст. 101 ГПК України).

Таким чином, враховуючи те, що ані місцевим судом, ані судом апеляційної інстанції не встановлено факту порушення рішенням наглядової ради ПАТ "Тутковський", оформленим протоколом № 01/02-2016 від 05.02.2016, вимог чинного законодавства України при прийнятті цього рішення, а також прав та законних інтересів учасника товариства - ОСОБА_2, то відсутні й підстави для визнання спірного рішення недійсним, а відтак - позов правомірно не був задоволений Господарським судом міста Києва.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи все вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_2, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга ОСОБА_2 залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2016 у справі № 910/2622/16- без змін.

Матеріали справи № 910/2622/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко