Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" серпня 2016 р. Справа № 906/322/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Юзвенко В.Г., довіреність від 24.07.2015р. (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції),

від відповідача: Бодрягов В.С., довіреність №1/16 від 22.02.2016р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК" (м.Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне)

про стягнення 2428848,84 грн. (згідно з заявою про збільшення позовних вимог від 01.06.2016р. за вх.№02-44/502/16)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК" (м.Київ) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне) про стягнення 2285563,68 грн., з яких 2248547,00 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу №08/12-04 від 08.12.2015р., 26235,12 грн. пені, 10781,56 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.04.2016р. (суддя Ляхевич А.А.) позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/322/16 та призначено її розгляд на 24.05.2016р.

У зв'язку з надходженням до господарського суду по справі №906/322/16 21.04.2016р. клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК" за довіреністю про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, за результатом розгляду даного клопотання Господарським судом Житомирської області (суддя Сікорська Н.А.) винесено ухвалу від 26.04.2016р., яким задоволено клопотання представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК" від 21.04.2016р. про забезпечення проведення судового засідання у справі №906/322/16, що призначене на 24.05.2016р., в режимі відеоконференції; ухвалено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції за участю повноважного представника позивача у справі господарського суду Житомирської області №906/322/16 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК"; зобов'язано позивача забезпечити виконання вимог ухвали суду від 07.04.2016р. Про проведення судового засідання з розгляду даної справи сторони були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення відповідної кореспонденції суду.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, надіславши до суду електронною поштою клопотання (вх.№5608/16 від 13.05.2016р. та №5683/16 від 16.05.2016р.) про відкладення розгляду справи для надання можливості проведення переговорів з метою укладення мирової угоди. Крім того, представник відповідача просив витребувати у позивача оригінали довіреності на отримання відповідачем товару, рахунків фактур на оплату за отриманий товар згідно договору від 08.12.2016р., складські квитанції на зерно згідно договору від 08.12.2015р.

В засіданні суду, надаючи пояснення в режимі відеоконференції, представник позивача підтримав позов, повідомивши при цьому, що відповідач погасив частково суму основного боргу, а тому позивач має намір подати заяву про зменшення позовних вимог, за якою буде просить до стягнення з відповідача 2148547,00 грн., 26235,12 грн. пені, 10781,56 грн. 3% річних.

Представник також зазначив, що оригінали документів, які необхідно було надати суду для огляду на виконання вимог ухвал суду, знаходяться в нього (враховуючи проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснення судом безпосереднього огляду оригіналів необхідних доказів по справі було неможливим), гарантував надання даних документів суду для огляду (шляхом направлення їх поштою на адресу суду) до наступного судового засідання. У зв'язку з чим позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи та продовження встановленого законом строку розгляду спору у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України, зазначивши, що з огляду на проведення засідання в режимі відеоконференції, відповідне письмове клопотання позивач направить до суду електронною поштою. Представник також підтримав клопотання про проведення наступних судових засідань по справі в режимі відеоконференції.

За наведених обставин, ухвалою від 24.05.2016р., враховуючи заявлені сторонами клопотання, у зв'язку з необхідністю надання сторонами додаткових доказів по справі та належного виконання вимог ухвал суду, господарський суд відклав розгляд справи на 16.06.2016р., продовживши встановлений законом строк вирішення спору у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України на 15 днів. При цьому, ухвалою доручено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції за участю повноважного представника позивача у справі господарського суду Житомирської області №906/322/16 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК"; зобов'язано сторони надати суду відповідні докази.

24.05.2016р. після судового засідання на електронну адресу суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог (вх.№02-44/455/16, а.с.58) та клопотання про продовження строку розгляду справи (а.с.59). Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог позивач просив стягнути на свою користь 2148547,00 грн. основного боргу, 26235,12 грн. пені, 10781,56 грн. 3% річних. Оригінальний примірник даної заяви (а.с.119) надійшов до суду поштою 06.06.2016р. серед інших документів, надісланих позивачем на вимогу ухвал суду, в т.ч. оригіналів видаткових накладних, довіреностей на отримання цінностей, рахунків на оплату. Оригінали вказаних документів долучені судом до матеріалів справи та можуть бути вилучені зі справи на підставі відповідної заяви позивача після закінчення провадження у справі, із заміною на подані засвідчені копії.

Водночас, 06.06.2016р. до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог (а.с.61-67), згідно якої позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 2148547,00 грн. несплаченої суми боргу, 252218,18 грн. пені та 28083,66 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 13.06.2016р. у зв'язку із запланованою відпусткою судді розгляд справи №906/322/16, призначений на 16.06.2016р., перенесено на 26.07.2016р.; ухвалено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції за участю повноважного представника позивача у справі господарського суду Житомирської області №906/322/16 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК".

25.07.2016р. на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, долучений до матеріалів справи (а.с.128-133).

Разом з тим, у зв'язку з перебуванням судді Ляхевич А.А. на лікарняному, розгляд справи №906/322/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК" (м.Київ) до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне) про стягнення 2285563,68грн., призначений на 26.07.2016р., не відбувся. Про те, що розгляд справи з поважних причин не відбудеться сторонам 25.07.2016р. повідомлено в телефонному режимі (телефонограми в матеріалах справи).

За наведених обставин, ухвалою суду від 01.08.2016р. по справі №906/322/16 розгляд даної справи призначено на 09.08.2016р.; доручено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції за участю повноважного представника позивача у справі господарського суду Житомирської області №906/322/16 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК"; зобов'язано сторони надати суду необхідні для вирішення спору докази.

08.08.2016р. на адресу суду з супровідним листом №9514 від позивача надійшли витребувані судом документи, а саме: довідка про стан заборгованості; додаткові пояснення стосовно складських квитанцій; докази надсилання електронною поштою для підписання акта звірки взаємних розрахунків; акт звіряння взаємних розрахунків (а.с.150-156) та оригінали товарно-транспортних накладних. Оригінали товарно-транспортних накладних судом оглянуті в судовому засіданні та, як ухвалено судом, підлягають поверненню позивачу; до справи долучено виготовлені судом ксерокопії поданих товарно-транспортних накладних (а.с.157-175).

09.08.2016р. на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив, за яким відповідач просить зменшити розмір пені на 50%, відстрочити виконання рішення суду до виконання відповідачем п.5.1., 5.1.1., 5.3. договору №08/12-04, зокрема, до надання відповідачу податкових накладних та квитанції про занесення її до ЄРПН, посвідчення якості, складської квитанції продавця. Згідно з відзивом, відповідач вважає, що за своїм змістом заява про збільшення позовних вимог від 01.06.2016р. є заявою позивача до суду про розгляд додаткових позовних вимог у даній справі. Серед іншого відповідач також наводить у відзиві свої заперечення стосовно здійсненого позивачем розрахунку пені. Вказує, що відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Посилаючись на вказану норму закону, відповідач стверджує, що названий Закон є спеціальним, а відтак, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у даній справі має обраховуватись від суми простроченого платежу, а не від загальної суми вартості товару, обумовленої п.3.2. договору, крім цього розмір пені має обраховуватися із ставки 0,02% за кожен день прострочення платежу. У відзиві відповідач наводить власний контррозрахунок пені та 3% річних.

В засіданні суду представник позивача (приймав участь в режимі відеоконференції) позов підтримав з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 2148547,00грн. основного боргу, 252218,18грн. пені та 28083,66 грн. 3% річних.

Судом приймається до уваги викладене у пункті 3.11 Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", а саме, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Стосовно поданих позивачем заяв суд зауважує, що заява про зменшення позовних вимог (вх.№02-44/455/16) судом до розгляду не була прийнята (з огляду на те, що слухання справи не відбувалось) та не розглядається судом, враховуючи, що пізніше позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та саме її підтримує позивач, згідно пояснень повноважного представника.

Водночас, всупереч доводам відповідача, заява позивача за вх.№02-44/502/16 оцінюється судом саме як заява про збільшення розміру позовних вимог, подання такої заяви є правом позивача. Тому, суд приймає до розгляду вказану заяву про збільшення позовних вимог; розгляд справи здійснюється в межах позовних вимог згідно вказаної заяви, а саме: про стягнення 2148547,00грн. основного боргу, 252218,18грн. пені та 28083,66 грн. 3% річних.

Представник відповідача підтримав доводи наведені у відзиві на позовну заяву. Вважає, що мало місце прострочення кредитором виконання свого зобов'язання. Представник відповідача вказав також, що є прив'язка оплати до складської квитанції, яку до позову не додано. Просить суд зменшити пеню на 50% та відстрочити виконання рішення суду.

Представник позивача заперечив проти зменшення пені та відстрочки виконання рішення суду, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Щодо доводів відповідача представник позивача пояснив, що сторони уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу товар, що підтверджується, зокрема, товарно-транспортними накладними. Оскільки сторони не укладали договору зберігання, тому і складські квитанції не складалися.

Стосовно тривалості розгляду даної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006р. №3477-ІУ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно п.31 Рішення Європейського суду з прав людини від 1 лютого 2007 р. у справі "Макаренко проти України" суд нагадує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника і компетентних органів та інтерес, який мав заявник у цьому спорі.

Відповідно до п.27 Рішення Європейського суду з прав людини від 8 квітня 2010 року у справі "Гутка проти України" суд також частково погодився з твердженням Уряду України про те, що сторони сприяли тривалості оскаржуваного провадження. Вірним є те, що, хоча стороні в цивільній справі не можна ставити за вину використання доступних за національним законодавством засобів для захисту своїх інтересів, вона має враховувати те, що такі дії неминуче призводять до затягування відповідного провадження (згідно ухвали у справі "Малицька-Васовська проти Польщі" від 5 квітня 2001 року, №41413/98).

Зважаючи на викладене, маючи на меті забезпечити розгляд справи за результатом дослідження усіх доказів по справі в їх сукупності та вжити передбачених законом засобів для встановлення належності і допустимості доказів по справі, неодноразово для надання можливості сторонам подати відповідні докази в наступне слухання справи, призначене на іншу дату, суд дійшов висновку, що розумним для розгляду даної справи є саме строк, що мав забезпечити як реалізацію процесуальних прав сторін по справі, так і повний, всебічний, об'єктивний розгляд справи та правильне вирішення господарського спору. Сприяли тривалому часу розгляду справи також наявні об'єктивні та поважні причини, як то - запланована відпустка судді та її перебування на лікарняному, внаслідок яких слухання справи переносились.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши їх доводи та заперечення по справі, дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

08.12.2015р. між Приватним акціонерним товариством "Кремнянський крохмальний завод" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК" (продавець) уклали договір купівлі-продажу №08/12-04 (а.с.12-13,74-75), за яким продавець зобов'язався поставити і передати у власність, а покупець - прийняти і оплатити кукурудзу українського походження, 2015 року врожаю згідно ДСТУ 4525-2006 (товар) насипом на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п.2.1. договору кількість товару вказується у специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємними частинами. Згідно з пунктом 4.2. договору, товар поставляється окремими партіями у відповідності до специфікацій до договору.

У відповідності до п.3.1. договору, ціна на товар вказується в специфікаціях до даного договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно з п.3.2. договору, загальна вартість договору становить суму специфікацій до даного договору.

Ціна на товар вказується в специфікаціях з урахуванням ставки ПДВ - 20% згідно п.15 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (п.3.3. договору).

Відповідно до п.4.1. договору, продавець зобов'язується передати покупцеві товар на умовах DAP: франко-зерновий склад ПрАТ "Кремнянський крохмальний завод", 11334, Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне, вул.Центральна,90 або франко-зерновий склад Овруцька філія ПАТ "Компанія Райз", 11101, Житомирська обл., Овруцький р-н, вул.Шевченка, 39 (згідно Інкотермс у редакції 2010 року).

У відповідності до п.4.3. договору товар приймається покупцем: по кількості - на підставі даних складського або іншого документу заводу; за якістю - на підставі посвідчення якості або картки аналізу на товар, виданих лабораторією заводу.

Згідно з п.4.4. договору, датою передачі товару вважається дата зарахування товару на особову складську квитанцію продавця і видачі заводом складських документів.

Право власності на товар і всі ризики, пов'язані з ним, переходять від однієї сторони до іншої з моменту зарахування повної суми вартості товару на розрахунковий рахунок продавця (п.4.5. договору).

Відповідно до п.5.1. договору, покупець здійснює 100% оплату шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку продавця, протягом трьох банківських днів після отримання товару на складську квитанцію.

В пп.5.1.1. договору передбачено, що продавець зобов'язаний надати: оригінал рахунку-фактури виставленого на 100% вартості поставленого товару, із зазначенням кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати; оригінал видаткової накладної, виписаної у відповідності до діючого законодавства України на 100% вартості поставленого товару; а також, зобов'язаний зареєструвати податкову накладну на протязі 15 днів згідно п.201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України.

Згідно з п.5.2. договору, оплата вважається здійсненою в момент списання коштів з банківського рахунку покупця.

Пунктом 5.3. договору визначено, що продавець зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, складену у відповідності з вимогами ст.201 Податкового кодексу України, а також, копію квитанції про внесення такої податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних, у разі якщо з урахуванням пункту 10 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України така вимога розповсюджується щодо суми податку на додану вартість, яка зазначається в податковій накладній. У разі відмови з боку продавця товару надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних, покупець залишає за собою право скористатись п.201.10 Податкового кодексу України та подати до податкового органу відповідну скаргу на продавця. Продавець усвідомлює, що подача такої заяви є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 6.1. договору, у випадку якщо покупець здійснить оплату пізніше строків, передбачених пп.5.1 розділу 5 "Порядок розрахунків", покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,02% загальної суми вартості товару, обумовленої п.3.2. даного договору за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.9.2. договору, договір вступає в силу від дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, що випливають з даного договору.

До даного договору сторонами підписано специфікацію №1 від 08.12.2015р. (додаток №1) та специфікацію №2 (додаток №2) (а.с.14,15,75 на звороті,76), якими визначено товар, його кількість, ціну за тонну та загальну вартість.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до статті 629 цього ж кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до умов договору купівлі - продажу позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, поставивши відповідачу товар відповідно до специфікацій, на підставі довіреностей (а.с.22,23,83,84) та видаткових накладних (а.с.17-21, 78-82):

- №8 від 09.12.2015 р. на суму 322122,00 грн.,

- №14 від 11.12.2015 р. на суму 307174,00 грн.,

- №23 від 18.12.2015 р. на суму 901912,00 грн.,

- №24 від 24.12.2015 р. на суму 1393568,00 грн.,

- №26 від 25.12.2015 р. на суму 303067,00 грн., на загальну суму 3227843,00 грн.

Як уже зазначалось, відповідно до п.5.1. договору, оплату за поставлений товар відповідач зобов'язаний був здійснити протягом трьох банківських днів після отримання товару на складську квитанцію продавця.

Водночас, згідно пояснень представника позивача, наданих при розгляді справи, які представник відповідача не заперечив, у зв'язку з тим, що товар на зберігання не передавався, складські квитанції не оформлялись, товар переданий у власність відповідачу на підставі видаткових накладних. Тому, враховуючи, що за змістом договору суттєвим є пов'язаність строку оплати саме з моментом отримання товару (при цьому, договором обумовлено отримання товару на складську квитанцію - документ, який сторонами не оформлявся), як і відповідно до чинного законодавства покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, у разі якщо договором не передбачено іншого, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на прострочення кредитора та ненастання строку оплати отриманого відповідачем товару. Так, всупереч доводам відповідача, жодної пов'язаності між наданням позивачем визначеного переліку документів та здійсненням відповідачем оплати за отриманий ним товар, зміст договору не передбачає. При цьому, приймання-передачі товару відповідачем ним не заперечується та належним чином підтверджується матеріалами справи; датою передачі - отримання товару є дата видаткової накладної, підписаної сторонами.

В свою чергу, відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару належним чином відповідно до умов договору не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем за поставлений згідно вищевказаних накладних товар в сумі 2148547,00 грн.

Відповідно до наявних у справі доказів, станом на день розгляду справи вказана заборгованість не погашена і становить 2148547,00 грн.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Водночас, доказів погашення існуючої суми заборгованості відповідачем суду до справи не надано.

Таким чином, аналіз наведених норм права та встановлених обставин справи свідчить про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача 2148547,00 грн. заборгованості; позов в цій частині слід задоволити.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 252218,18 грн. пені та 28083,66 грн. 3% річних. З приводу даних вимог суд враховує наступне.

Згідно з встановленими обставинами справи підтверджується порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу №08/12-04 від 08.12.2015р.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконання частини зобов'язання, або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В пункті 6.1. договору сторонами було встановлено, що у випадку якщо покупець здійснить оплату пізніше строків, передбачених пп.5.1 розділу 5 "Порядок розрахунків", покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,02% загальної суми вартості товару, обумовленої п.3.2. даного договору за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з наведеного у заяві про збільшення позовних вимог розрахунку пені, позивачем належним чином враховані обмеження, встановлені вищевказаною нормою Закону обмеження, а саме: за періоди, коли розмір нарахованої у відповідності до умов договору пені (в розмірі 0,02% загальної суми вартості товару, обумовленої п.3.2. даного договору за кожний день прострочення платежу) перевищує розмір передбаченого даною нормою розміру пені, позивач нарахував пеню на суму простроченого платежу та у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в період, за який сплачується пеня. А тому, всупереч доводам відповідача, розрахунок пені здійснений позивачем у повній відповідності до визначених сторонами умов договору, вимог чинного законодавства України та фактичних обставин справи.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені на загальну суму 252218,18грн. пені за періоди прострочення по кожній окремій партії товару (а.с.66), встановивши його арифметичну правильність, відповідність вимогам чинного законодавства та обставинам справи, господарський суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення з відповідача 252218,18 грн. пені є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення з відповідача нарахувань 28083,66 грн. 3% річних за допущені відповідачем періоди прострочення оплати (розрахунок, а.с.64), суд встановив правомірність вказаних нарахувань; позов в частині стягнення 28083,66грн.3% річних підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору; ці дані можуть встановлюватись письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників та інших осіб, що беруть участь у судовому засіданні.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку, відповідачем не спростовано обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог та які підтверджені належними і допустимими доказами, поданими до справи.

аким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та задовольняються судом у повному обсязі: стягненню з відповідача підлягає 2148547,00грн. основного боргу, 252218,18 грн. пені та 28083,66 грн. 3% річних.

Як уже зазначалось, при розгляді справи у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені, а також, про відстрочення виконання рішення суду, з посиланням на перебування підприємства у складному фінансовому становищі. Розглядаючи вказані клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як уже зазначалось, як клопотання про зменшення розміру пені, так і клопотання про відстрочення виконання рішення по справі Приватне акціонерне товариство "Кремнянський крохмальний завод" обґрунтовує тим, що підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становищі. Зокрема, такі доводи відповідача мотивуються наявністю заборгованості, окрім позивача, перед іншими контрагентами (п'ять виконавчих проваджень станом на липень 2016 року); сезонний характер виробництва. До справи, при цьому, додано фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва ПрАТ "Кремнянський крохмальний завод" за 2015 рік (а.с.134-135), в якому показано збитковість підприємства у попередньому періоді, водночас, даний документ не свідчить про виключно складний фінансовий стан підприємства станом на сьогоднішній день. Жодних інших доказів в обґрунтування та на підтвердження викладених у клопотанні обставин відповідачем не подано.

За відсутності будь-яких доказів на підтвердження складного фінансового стану підприємства відповідача та його платоспроможності, неможливим є встановлення та визнання судом винятковості обставин, наявність яких могла б бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення пені.

Так, за змістом п.1 ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.83 Господарського процесуального кодексу України, питання про можливість та необхідність застосування положення про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом, виходячи з наявності виняткових обставин та підстав для цього.

Також, дослідивши зміст відзиву по справі, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін по справі, господарський суд прийшов до висновку, що клопотання про відстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Згідно статті 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

При цьому, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Виходячи з наведеного, у будь-якому випадку, відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку пов'язано з об'єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК і ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, встановити наявність обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду; враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення.

Причому обов'язок доказування обставин щодо ускладнення чи неможливості виконання рішення покладається на особу, яка звертається із заявою про надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

У даному випадку, поданий відповідачем фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва за 2015 рік (інших документів на підтвердження фінансового стану підприємства) не свідчить про відсутність коштів на рахунках та не доводить загрозу неплатоспроможності підприємства у разі виконання рішення суду, а також, інших обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

При цьому, часткова сплата заборгованості відповідачем після звернення з даним позовом до суду наведеного не спростовує, як і обставини виникнення заборгованості з незалежних від відповідача причин не є тими виключно винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та є обов'язковою умовою надання відстрочки виконання рішення відповідно ст.121 ГПК України.

Так, у відповідності з ч.2 ст.617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Отже, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин, а тому погодитись з наведеними Приватним акціонерним товариством "Кремнянський крохмальний завод" у відзиві мотивами відстрочки виконання рішення не можна; ті обставини, на які відповідач посилається як на підставу вказаних клопотань, не є винятковими.

Слід також, зазначити, що при наданні відстрочки виконання рішення судом повинні враховуватись інтереси як відповідача так і позивача. Суд враховує, що економічні процеси у державі негативно вплинули, також, і на фінансово-господарську діяльність позивача, який передавши обумовлений договором товар, протягом кількох місяців не мав можливості користуватись належними йому до сплати коштами.

З урахуванням викладеного, складне фінансове становище підприємства відповідача, відповідно до поданих останнім до справи доказів, суд не визнає винятковими обставинами, передбаченими ст.121 ГПК України.

Виходячи зі змісту ст.121 ГПК України, обов'язковою умовою надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення є наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, скрутне фінансове становище підприємства, яке у даному випадку, суд не визнає документально підтвердженим, не є незвичайною і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер.

Відповідно до приписів ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги матеріальні інтереси позивача, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також той факт, що відповідачем не доведено винятковості обставин та об'єктивної неможливості виконати рішення суду, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені та відстрочення виконання рішення суду.

Судові витрати по справі відповідно до приписів ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (11334, Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне, вул.Центральна,90, ідентифікаційний код 00383395) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПК" (04114, м.Київ, вул.Полупанова, буд.21, ідентифікаційний код 34804039):

- 2148547,00грн. основного боргу,

- 252218,18 грн. пені,

- 28083,66 грн. 3% річних,

- 36432,73 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.08.16

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам реком.