РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2016Справа №910/12072/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 50000 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Патрик Г.Г. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.10.2015, по вул. Канатній, 100/3 у м. Одесі, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Audi» - ТОВ «Порше Лізинг Україна» (страхувальник, лізингодавець), Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 106073,23 грн.

Оскільки, як вбачається із довідки ВДАІ №76900312 про ДТП та електронного запиту до Централізованої бази МТСБУ на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_2, не було застраховано, позивач, на підставі положень ст.27 Закону України "Про страхування", п.п. «а», п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.993 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 50000 грн.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму страхового відшкодування в порядку п.п. «а» п.41.1. ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» проте позивач при зверненні до суду не врахував положення п.41.3 ст.41 Закону, яким передбачено, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Тобто сума франшизи, яка страховиками ні за договором, ні за законом не відшкодовується.

Враховуючи викладене, потерпілий, який отримав відшкодування за договором майнового страхування не набуває прав на повторну компенсацію збитків з ФЗП.

Також додав, що страховик, сплативши відшкодування за договором майнового страхування має право отримати компенсацію з фонду захисту потерпілих виключно у разі, якщо виплата здійснюється за особу, яка звільнена від обов'язкового страхування та за страховика, який не сплатив відшкодування у зв'язку з банкрутством/ліквідацією.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15.04.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та власником автомобіля НОМЕР_3 - ТОВ «Порше Лізинг Україна» (страхувальник) укладено додатковий договір до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157/13/0197, за умовами якого, зокрема, застраховано автомобіль НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №76900312, 15.10.2015, по вул. Канатній у м. Одесі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2015 по справі №522/23457/15-п, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач, на виконання умов Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157/13/0197 від 15.04.2013, на підставі страхового акту №ПСКА-5565 від 29.10.2015 та страхового акту №ПСКА-5565/1 від 04.12.2015, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Audi» в розмірі 106073,23 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №19839 від 30.10.2015 на суму 94172,57 та №22055 від 04.12.2015 на суму 11900,66 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунків СТО - ТОВ «ЗС Авто Еліт» №2КЗ163/2СК169 від 19.10.2015 та №2КЗ163/КС180 від 10.11.2015, згідно з якими вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, склала 106073,23 грн., включно з ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 на час скоєння ДТП не була застрахована за договором обов'язкового страхування наземних транспортних засобів.

Підпунктом «а» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду, на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7. ст. 1 Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.1.7. ст.1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Разом з тим, пунктом 41.3. ст.41 Закону передбачено, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не відшкодована за договорами інших видів страхування.

Крім того, відповідно до ч.5 п.43.4. ст.43 Закону забороняються будь-які стягнення з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, крім пов'язаних з регламентними виплатами, що проводяться відповідно до цього Закону за рахунок такого фонду. У разі банкрутства страховика або його ліквідації залишки коштів, сплачених ним до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, не можуть бути включені до ліквідаційної маси і залишаються у централізованих страхових резервних фондах МТСБУ.

Разом з тим, п.3.6. Положення «Про централізований страховий резервний фонд» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання ДТП з вини осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з п.13.1. ст.13 Закону та у разі коли особою, відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок ДТП, є особа, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів іншим страховиком - членом МТСБУ, визнаний банкрутом та/або ліквідований.

Згідно з ч.1 п.36.4. ст.36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентованої виплати, передбаченої п.п. «а» п.41.1. ст.41 цього Закону), послуги лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Виходячи з викладеного, норми чинного законодавства не передбачають право страховиків, які сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, на отримання відшкодування за потерпілу особу в порядку регресу чи суброгації на підставі п.п. «а» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачені виплати з Фонду захисту потерпілих за незастраховану особу.

Аналогічна правова позиція позиція висвітлена у Постанові від 31.03.2016 Вищого господарського суду України у справі №910/25638/15.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 50000 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження його права на отримання від відповідача суми виплаченого страхування.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 17.08.2016

Суддя Я.В. Маринченко