донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.08.2016 справа №908/2976/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді Склярук О.І. Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.

за участю представників сторін:
від позивача 1: від позивача 2: від відповідача: від ВДВС:не з'явився не з'явився не з'явився не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Запоріжжя
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від07.06.2016р.
у справі№ 908/2976/14 (головуючий суддя Топчій О.А., судді Колодій Н.А., Носівець В.В.)
за позовом1. Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя 2. Міського комунального підприємства "Основаніє", м.Запоріжжя
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Запоріжжя
пророзірвання договору оренди, виселення та стягнення 28 453,12грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області зі скаргою в порядку ст. 121- 2 ГПК України на дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Міхайлідіса Ю.О. під час примусового виконання наказу № 908/2976/14 від 14.04.2015р. незаконними, про визнання недійсною постанови державного виконавця від 28.03.2016р. про накладення штрафу на боржника у розмірі 340,00 грн.

За результатами розгляду вказаної скарги господарський суд Запорізької області ухвалою від 07.06.2016р. відмовив у задоволенні скарги відповідача на дії державного виконавця.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги та з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу по справі скасувати та задовольнити його скаргу на дії державного виконавця у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм ст.ст. 22, 32-34, 36, 38 ГПК України. Зокрема, заявник вважає, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки на його думку, суд повинен був витребувати з матеріалів кримінального провадження документи, що підтверджують факт протиправних дій державного виконавця, а матеріали виконавчого провадження підтверджують факт порушення цим виконавцем вимог ст.ст. 20, 30, 34 Закону України «Про виконавче провадження». Також посилається на відсутність у виконавчому документі з якого саме приміщення його необхідно виселити.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2016р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги та прийнято апеляційну скаргу до провадження.

В судовому засіданні представники сторін та органу державної виконавчої служби в судове засідання не з'явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2016р. явка сторін не була визнана обов'язковою.

Відповідно до приписів ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

З огляду на наведене, враховуючи скорочений термін розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, а також приписи ст.101 ГПК України, судова колегія вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників інших сторін.

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ст.101 ГПК України).

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду (106 ГПК України).

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, судова колегія зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.01.2015р. у справі № 908/2976/14 позовні вимоги задоволено частково. В частині стягнення 28 453, 12 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 5/13 від 04.12.2002р. позов залишено без розгляду. Розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 5/13 від 04.12.2012р. Зобов'язано звільнити нежитлове приміщення площею 116, 60 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_1, на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та міського комунального підприємства "ОСНОВАНІЄ" шляхом виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 із зазначеного приміщення. Стягнуто відповідача на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради 2 436,00 грн.

Вказане судове рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015р. у справі № 908/2976/14 та постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015р.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 19.01.2015р. у справі № 908/2976/14 видано відповідні накази № 908/2976/14 від 14.04.2015р.

12.06.2015р. державним виконавцем Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 47776663 з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2976/14.

Постановою від 21.12.2015р. повернуто виконавчий документ - наказ господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій).

На підставі заяви стягувача 12.03.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50422013 з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 від 14.04.2015р. Строк для добровільного виконання рішення надано до 18.03.2016р.

28.03.2016р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 340,00 грн.

05.05.2016р. до господарського суду Запорізької області надійшла скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на дії Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 від 14.04.2015р., в якій просив суд:

- визнати дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Міхайлідіса Ю.О. під час примусового виконання наказу № 908/2976/14 від 14.04.2015р., виданого господарського суду Запорізької області - незаконними;

- визнати постанову головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Міхайлідіса Ю.О. від 28.03.2016р. про накладення штрафу на боржника у розмірі 340,00 грн. за невиконання наказу №908/2976/14 від 14.04.2015р. - недійсною.

Скарга обґрунтована тим, що на початку липня 2015р. боржником була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження. 08.07.2015р. він повідомив державного виконавця про фактичне виконання рішення суду, надавши відповідно заяву. Проте, скаржник посилається, що 28.03.2016р. до нього прийшов державний виконавець з вимогою про виселення з приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі наказу господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 від 14.04.2015р.

Неправомірність дій державного виконавця, на думку боржника, полягає безпідставності проведення 13.04.2016р. виконавчих дій щодо складення акту опису майна, оскільки на підставі договору дарування від 14.05.2014р. власником на праві спільної часткової власності 7/25 часток нежитлового приміщення 39, літ. А-3, загальною площею 161,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є його донька ОСОБА_6. Тобто ОСОБА_4 не є власником.

Отже, скаржник вважає, що державним виконавцем при вчиненні виконавчих дій з виконання наказу № 908/2976/14 та постанови про стягнення штрафу на боржника від 28.03.2016р. були порушені норми ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 11, ч. 2, 5 ст. 25, ч. 1 ст.31, ст. 34, п.8 ч. 1 ст.49, ч. 1, 2 ст. 75, ст. 78, ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначалося вище, у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 було відмовлено. Ухвала обґрунтована недоведеністю підстав для її задоволення.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали справи, судова колегія частково не погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом , про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною другою ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частинами 1, 2, 5 статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

12.03.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50422013 з виконання наказу господарського суду Запорізької області №908/2976/14 про зобов'язання звільнення нежитлового приміщення площею 116,60 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_1 Цією постановою боржнику надано добровільний строк для виконання до 18.03.2016р.

Згідно листа від 06.04.2016р., адресованого боржнику та МКП «Основаніє», державний виконавець повідомив, що виконавчі дії з виселення боржника відбудуться 11.04.2016р. о 09 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи боржник (ФОП ОСОБА_4.) добровільно не виконав вимоги державного виконавця, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи акту, підписаного між стягувачем (МКП «Основаніє») та боржником, про приймання передачі нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1

У зв'язку з цим державним виконавцем винесено постанову від 28.03.2016р. про накладення штрафу на боржника у розмірі 340,00 грн.

Дослідивши матеріали зазначену постанову, колегія суддів вважає, що її слід визнати недійсною з огляду на наступне.

Пунктом 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. N 512/5 передбачено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням, зокрема, назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

в) резолютивну частину із зазначенням, зокрема, прийнятого рішення державного виконавця; д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону.

Місцевим господарським судом встановлено, що виконавче провадження № 50422013 відкрито саме за наказом господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 від 14.04.2015р. Однак у вступній частині постанови від 28.03.2016р. державний виконавець вказує: «…при примусовому виконанні виконавчого листа №5009/918/12 від 05.06.2012року…»; а в резолютивній частині цієї постанови зазначає: «За порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», невиконання боржником рішення суду по виконанню Наказу №509/2976/14 від 14.04.2015 року…».

Отже, ані в вступній, ані в резолютивній частинах постанови від 28.03.2016р. про накладення на боржника штрафу у розмірі 340,00 грн. не міститься посилання на наказ господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 від 14.04.2015р., за яким і здійснювалося виконавче провадження ВП №50422013.

Окрім того, колегія суддів зауважує на тому, що лише в мотивувальній частині цієї постанови йдеться посилання на номер виконавчого провадження ВП № 50422013.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова від 28.03.2016р. про накладення штрафу на боржника підлягає визнанню недійсною, оскільки не вірно вказано номер та дата виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження ВП №50422013. Тому в цій частині скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення без розгляду заяви боржника про витребування доказів з огляду на наступне.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст. 32 ГПК України).

Статтею 38 ГПК України встановлено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 ГПК України).

Звертаючись до суду із заявою про витребування доказів, ФОП ОСОБА_4 просив витребувати з Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП ГУ НП України в Запорізькій області копію кримінального провадження, відкритого за його заявою, та інформацію про стан розслідування цього провадження; витребування з Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ виконавчого провадження №50422013 щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 від 14.04.2015р.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, скаржником не доведено неможливості самостійно надати вказані докази, а також не доведено, яким чином витребувані дозами стосуються та можуть вплинути на результати розгляду скарги.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» ФОП ОСОБА_4, як боржник у виконавчому провадженні, має право особисто ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Отже, при зверненні із вказаною заявою боржником не надано відповідних доказів щодо відмови йому у наданні для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №50422013.

Стосовно витребування матеріалів кримінального провадження, то колегія суддів зауважує на тому, що з урахуванням вимог ст. 35 ГПК України преюдиційне значення для господарського суду має лише вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

На момент подання заяви про витребування доказів, а також розгляду скарги на дії органу державної виконавчої служби ФОП ОСОБА_4 не доведено щодо наявність у відношенні державного виконавця Міхайлідіса Ю.О. вирок суду, який набрав законної сили та визнано останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Судова колегія вважає правомірними висновки місцевого господарського суду стосовно безпідставності доводів скаржника щодо відсутності приміщення площею 116,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 бо це приміщення ним було реконструйовано та об'єднано з іншим приміщенням, та щодо фактичного виконання рішення суду у цій справі. Оскільки за умовами договору оренди нежитлового приміщення №5/13 від 04.12.2002р. відповідачу було надано в оренду нежитлове приміщення саме загальною площею 116, 60 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, та після розірвання вказаного договору, останній повинен був повернути вказане приміщення за актом-приймання передачі, як це передбачено Цивільним кодексом України та п. 2.4. договору оренди.

Вказаного акту приймання-передачі орендованого приміщення матеріали справи не містять, тому саме посилання скаржника про незаймання вказаного приміщення не може вважатися належним та допустимим доказом повернення даного приміщення. Також відсутність добровільного виконання рішення з боку відповідача підтверджується актом державного виконавця від 13.04.2016р., актом опису та арешту майна від 13.04.2016р., актом державного виконавця від 13.05.2016р. про примусове виконання виконавчого документа №908/2976/14 від 14.04.2015р., постановою про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з виконанням рішення в повному обсязі від 16.05.2016р., що свідчить про те, що мало місце примусове виконання рішення після 18.03.2016р.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що державним виконавцем заходи з примусового виконання виконавчого провадження ВП №50422013 здійснювалися у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому в цій частині скарга ФОП ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.06.2016р. у справі № 908/2976/14 слід скасувати частково, скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя на дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Міхайлідіса Ю.О. під час примусового виконання наказу № 908/2976/14 від 14.04.2015р. підлягає частковому задоволенню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 106, 122-2 ГПК України , Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.06.2016р. у справі №908/2976/14 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.06.2016р. у справі №908/2976/14 - скасувати частково.

Скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя на дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Міхайлідіса Ю.О. під час примусового виконання наказу № 908/2976/14 від 14.04.2015р. - задовольнити частково.

Постанову державного виконавця від 28.03.2016р. про накладення штрафу на боржника у розмірі 340,00 грн. з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2976/14 від 14.04.2015р. - визнати недійсною.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

В іншій частині ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.06.2016р. у справі №908/2976/14 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів з моменту її прийняття.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: О.Л. Агапов

Н.О. Мартюхіна

Надруковано: 7 прим.

2. позивачам

1.відповідачу

1. ВДВС

1. у справу

1.ДАГС

1. ГСЗО