РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016Справа №910/8612/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор"

про стягнення 14 413,81 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Семенчук В.Ю. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

За клопотанням відповідача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С. звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор" про стягнення заборгованості у розмірі 14 413,81 грн. відповідно до договору про невідновлювану кредитну лінію №1513-14 від 24.07.2014 р. та додаткової угоди до нього від 22.07.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/8612/16, розгляд справи призначено на 10.06.2016 р.

09.06.2016 р. через канцелярію відповідач надав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням юрисконсульта у відрядженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 08.07.2016 р.

В судовому засіданні 08.07.2016 р. позивач та відповідач повідомили суд про можливе врегулювання спору в досудовому порядку проведенням переговорів щодо мирного врегулювання спору та виходячи із зазначених підстав відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2016 р. Розгляд справи відкладено на 22.07.2016 р.

22.07.2016 р. судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. справу № 910/8612/16 призначено до розгляду на 03.08.2016 р.

28.07.2016 р. через канцелярію позивач надав суду клопотання, яким повідомив про відмову у проведенні реструктуризації кредитної заборгованості відповідачу.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України, створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач у судовому засіданні стверджує, що його права порушені, просить позов задовольнити повністю.

Неприбуття до судового засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті, а тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно статті 75 ГПК України.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 24.07.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор" (далі - позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - кредитор, банк) було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №1513-14 (далі - договір) відповідно до умов якого, банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 129 823 (сто двадцять дев'ять тисяч вісімсот двадцять три) гривні 00 копійок, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток 1 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 24 липня 2015 року і сплатити за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору. Для обліку коштів, що надаються за рахунок кредитної лінії, банк відкриває позичковий рахунок №2062.6.034653.002, код банку 300131 (п. 1.1. договору).

Окрім того 22.07.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої сторони погодилися викласти п. 1.1. договору в наступній редакції: «банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 20 579 (двадцять тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 40 копійок, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток 2 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 24 вересня 2015 року і сплатити за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору. Для обліку коштів, що надаються за рахунок кредитної лінії, банк відкриває позичковий рахунок №2062.6.034653.002, код банку 300131»

Згідно п. 3.1. договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 22.07.2015 р. до договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками: а) 16,0 % (шістнадцять процентів) річних за період з дня надання до 24 липня 2015 року включно; b) у разі порушення постачальником строків погашення кредиту згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії, 62 % (шістдесят два процента) річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом; с) 62 % (шістдесят два проценти) річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1. цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1. цього договору до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що нарахування і сплата процентів за користування здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. Так, за своєю правовою природою укладений між сторонами договір про мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію №1513-14 від 24.07.2014 р. є кредитним договором. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду Договору, а тому відповідно до вимог ст.ст. 638, 1054 Цивільного кодексу України, він вважається укладеним згідно частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (п. 1 статті 626 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідно до умов п. 1.1. договору чинних на момент його укладання, а саме - перерахування відповідачу грошових коштів в розмірі 129 823, 00 грн., підтверджується наявною у матеріалах справи копією меморіального ордеру № 30934 від 24.07.2014 р. на суму 129 823, 00 грн.

Поясненнями позивача, а також розрахунком заборгованості, що був складений ним згідно умов договору, станом на 01.02.2016 р. заборгованість відповідача по основному боргу кредиту складає 10 277, 76 грн. та сума простроченої заборгованості по відсоткам складає 1 310, 20 грн.

Окрім того позивачем надано суду акти звірки розрахунків згідно договору станом на 01.02.2016 р., в яких вказано вищевказані суми заборгованості, зазначені акти були направлені на адресу відповідача, проте не були завірені ним. При цьому судом враховано, що акт звірки є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Суд надав оцінку поданому позивачем розрахунку та дійшов висновку про його обґрунтованість, відповідність фактичним обставинам справи та умовам договору, тому вимоги позивача про стягнення суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту в розмірі 10 277, 76 грн. та суми простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 1 310, 20 грн. підлягають задоволенню.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно п. 7.1. договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та/або комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у разі порушення позичальником термінів платежів, передбачених п.п. 1.1. 2.5., 3.4.. 3.6., 4.5., 6.1., 8.3., цього договору, а також будь-яких інших термінів платежів. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання згідно договору №1513-14 від 24.07.2014 р., то вимоги позивача про стягнення пені, нарахованої згідно пункту 7.1. договору в розмірі 2 825,85 грн. визнаються судом обґрунтованими та задовольняються за розрахунком позивача, що відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України судові витрати покладаються відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор".

Керуючись ст.ст. 11, 202, 203, 215, 525, 526, 610, 611, 625-627, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 231 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство "Фактор", 04112, м. Київ, вул. Тимофія Шамрила, буд. 4-А; , на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60; , заборгованість відповідно до договору про невідновлювану кредитну лінію № 1513-14 від 24.07.2014 р. та додаткової угоди до нього від 22.07.2015 р. у розмірі 14 413, 81 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн., видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 05.08.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко