ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р. Справа № 918/650/16

Господарський суд Рівненської області у складі суду: суддя Романюк Р.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут"

до Житлово-комунального підприємства "Перспективне"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №712 від 18.04.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №803 від 21.07.2016р.).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" звернулося до господарського суду з позовом до Житлово-комунального підприємства "Перспективне" про стягнення: 214 231 грн. 21 коп. заборгованості за поставлений природній газ; 10 546 грн. 62 коп. пені; 863 грн. 57 коп. - 3% річних та 1 967 грн. 52 коп. інфляційних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410VDB5PAN016 поставив відповідачу природний газ, вартість якого останнім не оплачена, а тому існуючу заборгованість з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних, просить суд стягнути у примусовому порядку.

10.08.2016р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній зазначає, що проти позовних вимог заперечує та просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 10.08.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.08.2016р. проти позову заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши зібрані у справі докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (надалі - постачальник) та Житлово-комунальним підприємством "Перспективне" (надалі - споживач) був укладений договір №11410VDB5PAN016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, за яким постачальник зобовязується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (далі газ), а Споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначенні Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору ціна газу становить ______ грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ ___ грн., всього разом з ПДВ 7687,8 грн.

Згідно п.4.1 Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю поставлення. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. п. 4.2, 4.2.1 Договору).

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 11.1 Договору, Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частинні проведення розрахунків до їх повного виконання.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На виконання умов Договору позивач в період з березня по червень 2016 року постачав відповідачу природній газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.12-36), проте вартість газу останній оплатив частково і станом на момент подання позову заборгованість відповідача перед ТОВ "Рівнегаз збут" становить 214 231 грн. 21 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, враховуючи, що зібраними у справі доказами підтверджується постачання позивачем в період з березня по червень 2016 року природного газу згідно укладеного Договору, то за відсутності доказів оплати його вартості, позовні вимоги про стягнення 214 231 грн. 21 коп. заборгованості, судом визнаються обгрунтованими.

Не приймаються судом і посилання відповідача про недійсність укладеного Договору, як на підставу для відмови у позові, оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено про наявність передбачених законом ознак нікчемності правочину.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі №07/238-10).

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 31.03.2016р. по 30.06.2016р. в розмірі 863 грн. 57 коп. та інфляційні за період з 31.03.2016р. по 30.06.2016р. в розмірі 1 967 грн. 52 коп.

Суд, перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних встановив, що останні є арифметично вірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, пунктом 6.2.1. Договору сторони обумовили, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов'язання по оплаті за поставлений природній газ, позивачем нараховано пеню за період з 31.03.2016р. по 30.06.2016р. розмір якої складає 10 546 грн. 62 коп.

Подані позивачем розрахунки пені та період її нарахування перевірено судом та визнано їх обґрунтованими.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 214 231 грн. 21 коп. заборгованості за поставлений згідно Договору природній газ, 10 546 грн. 62 коп. пені, 863 грн. 57 коп. - 3% річних та 1 967 грн. 52 коп. інфляційних.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Житлово-комунального підприємства "Перспективне" (33016, м. Рівне, вул. Будівельників, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (33027, м. Рівне, вул. Білякова, 4, ) 214 231 грн. 21 коп. заборгованості, 10 546 грн. 62 коп. пені, 863 грн. 57 коп. - 3% річних, 1 967 грн. 52 коп. інфляційних.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "15" серпня 2016 року

Суддя Романюк Р.В.