ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 р. Справа № 914/782/16

Господарський суд Львівської області у складі

Колегії суддів: Фартушок Т.Б. головуючий, судді Блавацька-Калінська О.М., Пазичев В.М.

при секретарі Полюхович Х.М.

Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі:

Позивач: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ

Відповідач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів

ОСОБА_1 особа 1, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Публічне акціонерне товариство «Львівська вугільна компанія», Львівська область, Сокальський район, с.Сілець

ОСОБА_1 особа 2, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «АСП ОСОБА_1», м.Київ

ОСОБА_1 особа 3, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІФОРАС», м.Київ

ОСОБА_1 особа 4, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вантажно-транспортне управління», м.Київ

про скасування рішень щодо приватизації державного майна та його оцінку

Представники:

Прокурор: Куцик В.Б. прокурор (посвідчення №011165); ОСОБА_2 прокурор (посвідчення № 004119);

Позивача: не з'явився;

Відповідача: ОСОБА_3 представник ( довіреність від 11.04.2016 року №18-07-02188);

ОСОБА_1 особа 1, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність від 04.01.2016 б/н);

ОСОБА_1 особа 2, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: не з'явився;

ОСОБА_1 особа 3, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: не з'явився;

ОСОБА_1 особа 4, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: не з'явився

Суть спору:

Заступник прокурора Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ПАТ «Львівська вугільна компанія», про скасування:

- наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 28.09.2007р. №1004 «Про прийняття рішення щодо приватизації цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду»;

- наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 05.05.2008р. №191 «Про створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» в процесі ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська», що зданий в оренду»;

- наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 23.04.2008р. №168 «Про затвердження акту оцінки майна цілісного майнового комплексу ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.03.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 12.04.2016р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалах суду по даній справі від 12.04.2016р., 26.04.2016р., 10.05.2016р., 24.05.2016р., 15.06.2016р. та від 01.07.2016р.

Ухвалою від 10.05.2016 року по даній справі залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ОСОБА_5 «АСП ОСОБА_1», ОСОБА_5 «ІФОРАС», ОСОБА_5 «Вантажно-транспортне управління» та продовжено строк розгляду справи в порядку статті 69 ГПК України.

Крім того, ухвалою суду по даній справі від 03.06.2016р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 03.06.2016р., визначено наступний склад колегії: ОСОБА_6 - головуючий суддя; судді Блавацька-Калінська О.М. та Пазичев В.М.

Ухвалою від 07.06.2016р. справу прийнято до провадження у колегіальному складі суду та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 15.06.2016р.

Окрім того, на розгляд Господарського суду Львівської області 01.07.2016р. надійшла позовна заява (вх.№1852) з самостійними вимогами на предмет спору Третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області за участю Третьої особи Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, про визнання незаконним наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 05.05.2008р. №191 «Про створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» в процесі ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська», що зданий в оренду» в частині формування та визначення розміру статутного фонду Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»; визнання незаконним наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 23.04.2008р. №168 «Про затвердження акту оцінки майна цілісного майнового комплексу ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська» в частині формування та визначення розміру статутного Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»; зобов'язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області вирішити питання про приведення розміру статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія», створеного в процесі приватизації, до дійсних розмірів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.07.2016 року вказану позовну заяву повернуто без розгляду у звязку із недодержанням вимог п.6 ч.1 ст.63 ГПК України.

Впродовж розгляду справи Учасникам судового процесу по явці оголошено права і обовязки, визначені ст.ст. 20, 22, 27, 28, 29, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, в ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровані чи оголошені Учасникам судового процесу у справі (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень та письмові повідомлення про відкладення розгляду справи) зазначено, що права та обовязки учасників визначені ст.ст. 20, 22, 27, 28, 29, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід суддів чи судді не надходило.

Всі Учасники були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, підтвердженням чого є письмові повідомлення представників про оголошення ухвали, дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, відмітка Позивача від 01.07.2016р. про отримання копії ухвали суду від 01.07.2016р. та дані розміщення оголошення про призначення судового засідання на офіційному сайті суду від 02.07.2016р.

Прокурор в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві.

26.04.2016р. за вх.№18232/16 Прокурором подано клопотання про витребування доказів, в якому судом відмовлено з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 24.06.2016р. Крім того, листом від 24.05.2016р. вх.№22102/16 Прокурор повідомила про наявність зазначених у клопотанні доказів у Генеральній прокуратурі України.

05.05.2016 року Прокурором до суду подано письмові пояснення (вх. №19396/16), у яких спростовує заперечення Відповідача проти позову та клопотання Третьої особи-1 про залишення позову без розгляду.

Представник Позивача в судове засідання не зявився.

Згідно письмових пояснень Позивача від 14.04.2016р. вх.№16391/16, Позивач повністю підтримує позовні вимоги та просить позов задоволити.

Листом від 10.05.2016р. вх.№19731/16 Позивач просив суд розглядати справу без участі повноважних представників Позивача.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Позивача визнав повністю з підстав, викладених у Письмовому поясненні (від 01.07.2016 року вх. №27702/16).

26.04.2016р. за вх.№18192/16 Відповідачем подано заперечення на позов, від яких представник Відповідача відмовилась.

Також, 24.05.2016р. за вх.№22100/16 Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, від якої представник Відповідача також відмовилась.

Представник Третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача в судове засідання з'явилась, проти позову заперечила з причин та підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 10.05.2016р. вх.№19660/16, оцінку доводам якого судом надано при прийнятті рішення.

04.07.2016р. за вх.№28297/16 представником Третьої особи 1 подано клопотання (вх.№28297/16), у якому заперечує визнання Відповідачем позовних вимог та просить суд оголосити перерву в судовому засіданні з підстав того, що представникам Третьої особи-1 не вдалось ознайомитись із матеріалами справи. Проте, 01.07.2016 року представником Третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача подано до суду клопотання (вх. №27855/16), у якому просить суд надати можливість ознайомитись із матеріалами справи. Як вбачається із відмітки представника ПАТ «Львівська вугільна компанія», 04.07.2016 року ним здійснено ознайомлення із матеріалами справи. Вказане спростовує твердження Третьої особи-1, на які вона посилається як на підставу оголошення перерви в судовому засіданні. З врахуванням вищенаведеного, в тому враховуючи числі неявку в судове засідання всіх учасників спору (за наявності яких можна оголосити перерву), суд відмовляє в задоволенні клопотання Третьої особи 1 про оголошення перерви в судовому засіданні.

Також, 26.04.2016р. за вх.№18237/16 Третьою особою 1 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Суд надає у рішенні правову оцінку доводам, викладених у клопотанні. З врахуванням вирішення спору по суті, клопотання до задоволення не підлягає.

Представники ОСОБА_1 осіб-2,3,4, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, вимог ухвал суду по даній справі належним чином не виконали, причин невиконання суду не повідомили.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалі про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення Учасників судового процесу, суд встановив наступне.

15.12.2000р. за №14/2000 між Відповідачем та Закритим акціонерним товариством «Львівсистеменерго» укладено Договір оренди державного майна цілісного майнового комплексу державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», за умовами якого, з метою підвищення ефективності використання державного майна та досягнення найкращих результатів господарської діяльності Відповідач передав, а ЗАТ «Львівсистеменерго» прийняло в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», склад і вартість якого визначено відповідно до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, затвердженого наказом Відповідача від 15.12.2000р. та передавального балансу вказаного підприємства, складеного станом на 01.12.2000р. і становить 61152тис.грн., в тому числі майно 57636тис.грн., основні фонди за залишковою вартістю 101887тис.грн., основні фонди за балансовою вартістю 57636тис.грн., основні засоби 3335тис.грн. ЗАТ «Львівсистеменерго» викуповує оборотні матеріальні засоби вартістю 181тис.грн.

Згідно пункту 1.2. Договору від 15.12.2000р., орендоване майно включається до балансу ЗАТ «Львівсистеменерго» із зазначенням, що це майно є орендованим. Припинення діяльності ДП «ЦЗФ «Червоноградська» здійснюється шляхом його реорганізації через приєднання до ЗАТ «Львівсистеменерго» з дати видання наказу органу, уповноваженого управляти державним майном.

Термін дії вказаного договору до 15.12.2015р. (п. 10.1 Договору).

Наказом Позивача від 04.04.2001р. №148 припинено діяльність ДП «ЦЗФ «Червоноградська» шляхом його реорганізації через приєднання до орендаря ЗАТ «Львівсистеменерго».

Однак, наказом Позивача від 03.09.2004р. №538 наказ від 04.04.2001р. №148 скасовано з підстав невиконання ЗАТ «Львівсистеменерго» умов договору оренди. Окрім того, наказом від 03.09.2004 року №538 ДП «Львіввугілля» наказано повідомити Відповідача про відкликання згоди на передачу в оренду зазначеного державного майна, скасування наказу №148 та пропозиції Міністерства щодо визначення ДП «Львіввугілля» балансоутримувачем державного майна, що повертається з оренди.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.09.2004р. у справі №1/672-21/245 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до ЗАТ «Львівсистеменерго» про розірвання договору оренди від 15.12.2000р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.10.2004р., в позові відмовлено.

05.05.2004р. за заявою Червоноградської обєднаної Державної податкової інспекції порушено справу про банкрутство ЗАТ «Львівсистеменерго». Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.12.2004р. у справі №6/194-4/105 затверджено реєстр вимог кредиторів, в тому числі заборгованість по заробітній платі на суму 1631760грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.08.2006р. у справі №6/194-4/105 припинено провадження у справі про банкрутство ЗАТ «Львівсистеменерго» у звязку із укладенням мирової угоди між боржником та кредиторами.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.04.2007р. №226-р «Про затвердження переліків господарських товариств і холдингових компаній, державні пакети акцій (частки) яких підлягають продажу, державних підприємств, холдингових компаній і відкритих акціонерних товариств, які підлягають підготовці до продажу в 2007 році», цілісний майновий комплекс Державного підприємства «Червоноградська» включено до переліку державних підприємств, холдингових компаній і відкритих акціонерних товариств, які підлягають підготовці до продажу у 2007 році (згідно переліку, зазначеного у Додатку №2 до вказаного Розпорядження).

Суд зазначає, що статтею 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у чинній станом на момент винесення розпорядження) не передбачено такого способу приватизації як оренда із викупом, а отже, відсутнє і переважне право орендаря на викуп об'єкта оренди, окрім випадків, якщо таке право передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності цим законом (у редакції від 14.03.1995р.).

28.09.2007р. Відповідачем видано наказ №1004 «Про прийняття рішення щодо приватизації цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду», яким наказано приватизувати цілісний майновий комплекс державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду, шляхом продажу належних державі акцій відкритого акціонерного товариства, заснованого органом приватизації (РВ ФДМУ по Львівській області) та орендарем (ЗАТ «Львівсистеменерго»).

Суд зазначає, що рішення про приватизацію зданого в оренду цілісного майнового комплексу державного підприємств «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська» шляхом продажу належних державі акцій відкритого акціонерного товариства, заснованого органом приватизації та орендарем, прийняте Відповідачем 28.09.2007р. на підставі заяви, поданої ЗАТ «Львівсистеменерго», про що видано наказ від 28.09.2007р. №1004, суперечить вимогам статтей 1, 15 Закону України «Про приватизацію державного майна», оскільки обрано спосіб приватизації, не передбачений законодавством, ст.ст.10,18,19,25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки не враховані порушення Договору оренди з боку ЗАТ «Львівсистеменерго» та ст.17 Закону України «Про приватизацію державного майна», оскільки трудовий колектив ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська» не приймав участі у створенні ЗАТ «Львівсистеменерго».

Ревізією Контрольно-ревізійного відділу у м.Червонограді (акт від 05.10.2006р. №23-38/30) ЗАТ «Львівсистеменерго» встановлено, що всупереч вимогам Закону України «Про відходи», використовуючи власні виробничі потужності, протягом 2001-2005 та за сім місяців 2006 року здійснено виїмку рідких відходів в кількості 339,59тис.тонн, з яких протягом 2004-2005 та сім місяців 2006 року реалізовано 168,57тис.тонн на загальну суму 5283,77тис.грн. Крім цього, використовуючи відходи вуглезбагачування з мулонакопичувача №2 ЦЗФ, протягом періоду з 01.01.2014р. по 01.08.2006р. ЗАТ «Львівсистеменерго» без належного права власності на відходи виготовлено вугільної продукції в кількості 351,52тис.грн., яка протягом вказаного періоду реалізовувалась споживачам разом із іншою продукцією Товариства.

На підставі спільного рішення засновників: Відповідача та ЗАТ «Львівсистеменерго» від 05.05.2008 року, 08.05.2008 року створено Відкрите акціонерне товариство «Львівська вугільна компанія»; акт приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду ВАТ «Львівська вугільна компанія» датовано 08.05.2008р.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 05.05.2008р. №191 «Про створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» в процесі ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська», що зданий в оренду» створено відкрите акціонерне товариство «Львівська вугільна компанія» в процесі приватизації цілісного майнового комплексу державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду, визначивши засновниками ВАТ державний орган приватизації (РВ ФДМУ по Львівській області) та орендар (ЗАТ «Львівсистеменерго»).

Окрім того, на підставі наказу Відповідача від 27.05.2008 року №251, з моменту створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» припинено дію Договору оренди державного майна цілісного майнового комплексу ДП «ЦЗФ «Червоноградська» від 15.12.2000 року №14/2000.

В ході проведення оцінки майнового комплексу ДП «ЦЗФ «Червоноградська» станом на 29.02.2008р. комісією з приватизації підписано акт оцінки майна, затверджений наказом Відповідача від 23.04.2008р. №168, визначено розмір статутного капіталу в розмірі 305610тис.грн., частка держави в яких становила 114841тис.грн. (37,578 %), частка орендаря ЗАТ «Львівсистеменерго» - 190768,1тис.грн. (64,422%). Формування статутного капіталу ВАТ «Львівська вугільна компанія» відбулось з порушенням вимог статтей 17,20,27 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.12.3.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки до активів ВАТ «Львівська вугільна компанія» віднесено дебіторські заборгованості на суму 12172594,7грн., зокрема ОСОБА_5 «Інтелпром» в розмірі 6774627,3грн., ОСОБА_5 «Віртекс» 2211394,5 грн., ПП «Преміум-Пасіфік» 10851,12 грн., ОСОБА_5 «Паритет-Днєпр» 1771536 грн., ОСОБА_5 «Сугурт» 329924,88 грн.

Проте, станом на момент внесення дебіторських заборгованостей до активів ВАТ «Львівська вугільна компанія» боржники були ліквідовані. Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2006р. у справі №Б40/282-06 ліквідовано ПП «Преміум-Пасіфік»; ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2006р. у справі №Б29/246-06 ліквідовано ОСОБА_5 «Паритет-Днєпр»; ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2007р. у справі №Б29/312-06 ліквідовано ТОВ «Віртекс»; ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2006р. у справі №Б15/135-06 ліквідовано ОСОБА_5 «Интелпром»; ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2007р. у справі №Б 40/366-06 ліквідовано ОСОБА_5 «Сугурд».

Включивши безнадійну заборгованість підприємств, визнаних банкрутами у встановленому законодавством порядку, ЗАТ «Львівсистеменерго» протиправно заволоділо акціями ВАТ «Львівська вугільна компанія» в кількості 48690379 штук на суму 12172594,70грн., незаконно збільшивши розмір статутного капіталу останнього з 293437405грн. до 305610000грн.

Окрім того, проведено неправильну оцінку майна та включення до частки орендаря в статутному капіталі ВАТ «Львівська вугільна компанія» вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна цілісного майнового комплексу «Центральної збагачувальної фабрики «Червоноградська». До статутного фонду ВАТ «Львівська вугільна компанія» включено вартість невід'ємних покращень орендованого майна, зроблених на виконання укладеного між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ОСОБА_5 «Дельта-98» Договору від 26.02.2006р. №026-06, укладеного між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ОСОБА_5 «Унистройпром» Договору від 03.04.2007р. №116/03-04-07/А, з дозволу Відповідача, на суму 31428,390тис.грн.

Виконання вказаних робіт частково спростовується Висновком Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.12.2011р. №2538 судової будівельно-технічної експертизи по кримінальній справі №2029 щодо фактичного виконання ремонтно-будівельних робіт та їх вартості, проведених у ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська», згідно якого встановити достовірність виконання ремонтно-будівельних робіт та їх обєми у відповідності до укладеного між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ОСОБА_5 «Дельта-98» Договору від 26.02.2006р. №026-06 не видається можливим, обєми ремонтно-будівельних робіт, включені в акти виконаних робіт, складені у відповідності до договору від 03.04.2007р. №116/03-04-07А, укладеного між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ОСОБА_5 «Унистройпром», не відповідають наявним ремонтно-будівельним роботам та обємам на обєктах ЦЗФ «Червоноградська» ЗАТ «Львівсистеменерго»; загальна вартість зайво включених (невиконаних) ремонтно-будівельних робіт в акти виконаних робіт (КБ-2в), складених у відповідності до договору від 03.04.2007р. №116/03-04-07А, укладеного між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ОСОБА_5 «Унистройпром», могла становити 17948304грн.

Обєми ремонтно-будівельних робіт, включені в акти виконаних робіт, складені у відповідності до укладеного між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ОСОБА_5 «Унистройпром» Договору від 03.04.2007р. №116/03-04-07/А не відповідають наявним ремонтно-будівельним роботам та обємам на обєктах збагачувальної фабрики «Червоноградська» ЗАТ «Львівсистеменерго».

Загальна вартість зайво включених (невиконаних) ремонтно-будівельних робіт в акти виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в), складених у відповідності до укладеного між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ОСОБА_5 «Унистройпром» Договору від 03.04.2007р. №116/03-04-07/А могла становити 17948304 грн.

Описані порушення формування статутного фонду є порушеннями ст.ст.17, 20, 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.12.3.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»,

Крім того суд зазначає, що створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» та визначення частини держави у його статутному фонді відбулось з порушенням вимог п.7 ст.11 Закону України «Про управління обєктами державної власності, оскільки, з врахуванням створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» на базі майнового комплексу ДП «ЦЗФ «Червоноградська», розмір корпоративних прав держави у ВАТ повинен перевищувати 50% статутного фонду.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що у сфері управління РВ ФДМУ по Львівській області перебувають державні корпоративні права товариства у вигляді пакету акцій розміром 37,578%, та, з врахуванням наведеного наголошує, що внаслідок допущених порушень держава фактично позбавлена належного права на прийняття управлінських рішень.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004р., правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес (п.54 рішення).

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 1 Закону України «Про Фонд Державного майна України» встановлено, що фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у чинній станом на момент прийняття оскаржуваних наказів редакції), за договором оренди орендаря може бути зобов'язано використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону.

Статтею 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у чинній станом на момент прийняття оскаржуваних наказів редакції) передбачено, що приватизація об'єкта оренди здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Статтею 15 Закону визначено, що орендар стає правонаступником прав та обов'язків підприємства відповідно до договору оренди, а у разі оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу - також правонаступником прав та обов'язків підприємства, пов'язаних з діяльністю цього структурного підрозділу.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного майна» (у чинній станом на момент прийняття оскаржуваних наказів редакції) приватизація здійснюється на основі, зокрема, принципів законності; державного регулювання та контролю; надання громадянам України пріоритетного права на придбання державного майна; надання пільг для придбання державного майна членам трудових колективів підприємств, що приватизуються; пріоритетного права трудових колективів на придбання майна своїх підприємств.

Частиною першою статті 15 вказаного Закону передбачено, що Приватизація державного майна здійснюється шляхом продажу акцій (часток, паїв), що належать державі у господарських товариствах, на аукціоні, за конкурсом, на фондових біржах та іншими способами, що передбачають загальнодоступність та конкуренцію покупців; продажу на конкурсній основі цілісного майнового комплексу державного підприємства, що приватизується, або контрольного пакета акцій відкритого акціонерного товариства при поданні покупцем документів, передбачених частиною першою статті 12 цього Закону; викупу майна державного підприємства згідно з альтернативним планом приватизації.

Неконкурентні способи продажу майна державних підприємств застосовуються щодо об'єктів, не проданих на аукціоні, за конкурсом.

Приватизація зданих в оренду цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій та їх структурних підрозділів, крім невеликих державних підприємств, здійснюється шляхом продажу належних державі акцій відкритих акціонерних товариств (далі - товариства), заснованих державними органами приватизації та орендарями (ч.1 ст.1 Закону).

Згідно ч.ч.1, 3, 6 ст.17 Закону України «Про приватизацію державного майна», приватизація зданих в оренду цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій та їх структурних підрозділів, крім невеликих державних підприємств, здійснюється шляхом продажу належних державі акцій відкритих акціонерних товариств (далі - товариства), заснованих державними органами приватизації та орендарями; з моменту реєстрації товариства договір оренди вважається розірваним, діяльність підприємства, створеного на базі орендованого майна, або будь-якого суб'єкта підприємницької діяльності, який орендує майно, припиняється, товариство стає правонаступником прав і обов'язків орендаря; члени організації орендарів, члени трудового колективу підприємства, створеного орендарем, а також колишні працівники об'єкта приватизації, які вийшли на пенсію, звільнені на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України і не працюють з моменту звільнення на інших підприємствах, особи, які мають право відповідно до законодавства повернутися на попереднє місце роботи на цьому підприємстві, та інваліди, звільнені у зв'язку з каліцтвом або професійним захворюванням, мають право на придбання акцій за кошти відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про приватизацію державного майна», визначення початкової вартості об'єкта приватизації або розміру статутного фонду господарського товариства, що створюється на основі державного підприємства, здійснюється відповідно до методики, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 12.3.3. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного на момент винесення оскаржуваних наказів), безнадійна заборгованість позичальника, визнаного банкрутом у встановленому законодавством порядку, відшкодовується за рахунок страхового резерву кредитора після прийняття судом рішення про визнання дебітора банкрутом. Кошти, отримані кредитором внаслідок завершення ліквідаційної процедури та продажу майна позичальника, включаються до складу валових доходів кредитора в податковий період їх надходження.

Відповідно до приписів частини пятої статті 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Згідно п.7 ст.11 Закону України «Про управління обєктами державної власності, створення господарських організацій на базі об'єктів державної власності здійснюється за умови, що розмір корпоративних прав держави перевищуватиме 50 відсотків їх статутного фонду.

Щодо звернення до суду із позовом Заступника Прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Позивача, суд зазначає наступне.

Згідно статті 21 Конституції України представництво інтересів громадянина або держави в суді покладено на органи прокуратури України.

Відповідно до частин 4, п.п.1, 4 ч.5 та ч.6 статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (у чинній станом на момент звернення прокурора із позовом до суду редакції) Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); брати участь у розгляді справ. Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Приписами ч.2 ст.2 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Як вбачається із матеріалів справи, позов заявлено Заступником Прокурора Львівської області в межах наданих йому законодавством повноважень в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості, на яке державою покладено обовязок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, повязаних із захистом інтересів держави, а тому суд вважає, що Прокурором доведено підставність звернення з відповідним позовом. Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 24.03.2016р. визнав представництво підставним та представлені матеріали достатніми для прийняття заяви до розгляду.

З врахуванням наведеного, зокрема спростування Прокурором та Позивачем заперечень ОСОБА_1 осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача, наявності правових підстав для скасування оскаржуваних наказів Відповідача, визнання Відповідачем позовних вимог Прокурора в інтересах держави в особі Позивача у повному обсязі, суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Позивача є законними та обґрунтованими, такими що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

04.07.2016р. у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 08.07.2016р.

Прокурором за подання позовної заяви до суду Платіжним дорученням від 04.03.2016 року №148 сплачено судовий збір в розмірі 4134,00 грн.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Прокурора 4134,00 грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-3, 4-5, 4-7, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Скасувати наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 28.09.2007 року №1004 «Про прийняття рішення щодо приватизації цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду».

3. Скасувати наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 05.05.2008 року №191 «Про створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» в процесі ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська», що зданий в оренду».

4. Скасувати наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 23.04.2008 року №168 «Про затвердження акту оцінки майна цілісного майнового комплексу ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська».

5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області (79000, Львівська область, м.Львів, вул.Січових Стрільців, буд. 3; ідентифікаційний код 20823070) на користь Прокуратури Львівської області (79005, Львівська область, м.Львів, пр.Шевченка, буд.17/19; ідентифікаційний код 02910031) 4134,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя-головуючий ОСОБА_6

Суддя Блавацька-Калінська О.М.

Суддя Пазичев В.М.