ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" серпня 2016 р.Справа № 916/585/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: ОСОБА_1- на підставі паспорту серія КК № 600670 від 01.03.2001р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Південне 1 до відповідача: ОСОБА_2 міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 11.03.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю Південне-1 звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на ? частину житлового будинку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. було порушено провадження по справі №916/585/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

07.04.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1.

11.04.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від представника відповідача надійшло заперечення на позов, відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні 18.04.2016р. клопотання представник відповідача було задоволено та ухвалою господарського суду від 18.04.2016р. було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1.

18.04.2016 р. третьою особою ОСОБА_1 було надано в судовому засіданні клопотання (вх.№ 9929/16), згідно якого, у зв'язку з розглядом Кілійським районним судом Одеської області справи № 502/692/16-ц, за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю Південний -1 та ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме, просить суд зупинити провадження по справі в порядку ч. 1 ст. 79 ГПК.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.04.2016р. було зупинено провадження у справі №916/585/16 до вирішення повязаної з нею справи №502/692/16-ц, яка знаходиться в провадженні Кілійського районного суду Одеської області та зобовязано сторони надати до суду письмове повідомлення про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №916/585/16.

13.07.2016р. на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 18.04.2016р. представником третьої особи до канцелярії суду було надано копію рішення Кілійського районного суду Одеської області від 24.06.2016р. по справі №502/692/16-ц та копію ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 30.06.2016р. по справі №502/692/16-ц.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2016р. було поновлено провадження у справі №916/585/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні третьою особою було надано суду письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 01.08.2016р. після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

ОСОБА_1, працював в радгоспі «ім.Свердлова» з 25.09.1989 року по 29.12.1991р.

30.06.1990р. ОСОБА_1, як працівнику радгоспу «Південний», з родиною було видано ордер на вселення в службову квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка складається з 50/100 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами зазначеними на поверховому плані під літ. А приміщень №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13, загальною площею 117,6 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м, а також літ. «В» - сараю, літ. «Г» - вбиральні, №1-8, І надвірних споруд.

Розпорядженням представника президента України №54 від 03.02.1993р. колгосп «Південний», на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Південний» було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Південне».

Рішенням загальних зборів від 20.01.2000р. КСП «Південне» було реорганізовано в сільськогосподарський виробничий кооператив-СПК «Південний», що підтверджується протоколом №1 від 20.01.2000р. загальних зборів членів КСП «Південне».

Рішенням загальних зборів членів та засновників СВК «Південний» було реорганізовано в ТОВ «Південне-1», що підтверджується: протоколами загальних зборів СВК «Південний» №1 від 25.04.2008р. та №2 від 24.07.2008р.

Як зазначає позивач, на балансі підприємства числиться одна квартира в двоквартирному житловому будинку за адресою м. Кілія, вул.Ізмаїльська, буд. 30, карткою обліку основних засобів №17. А також технічним паспортом на житловий будинок №30 по вул. Ізмаїльської в м. Кілія Одеської області.

Посилаючись на те, що ТОВ «Південне-1» є фактичним власником частки А нерухомого майна розташованого за адресою: вул. Ізмаїльська №30, м Кілія, Одеська область, яке складається з: лит.А- житловий будинок, кв.№1-1; 1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1-5; 1 -6; 1-7; 1-8; 1-9; 1-10; 1-11; 1-12; 1-13; пл.121,4 кв.м., в т.ч. житлова площа 52,3 кв.м., літ.В-сарай, літ.Г-вбиральня, №1-ворота, №2-огорожа, №4-водопровід, №5-огорожа 34 частина, №6-огорожа, № 7-вигрібна яма 34 частина, №8-вигрібна яма 34 частина, І-мощення-частина, та зазначаючи, що вищезазначене майно перейшло до підприємства в результаті численних реорганізацій як до правонаступника, позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на ? частину житлового будинку.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у запереченні на позов.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до п. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, працював в радгоспі «ім.Свердлова» з 25.09.1989 року по 29.12.1991р.. Під час роботи, а саме 30.06.1990 йому з родиною (дружині та двом синам) було видано ордер про вселення в службову квартиру за адресою АДРЕСА_2, яка складається з 50/100 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул.Ізмаїльська, буд. 30 в м.Кілія, які складаються в цілому з зазначених в поверховому плані під літ.А приміщень №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 і загальною площею 117,6 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м, а також літ. «В» - сараю, літ. «Г» - вбиральні, №1-8, І надвірних споруд. На підставі цього ордеру родина ОСОБА_1 всилилися в квартиру де мешкає по теперішній час. З радгоспу ОСОБА_1 був звільнений за скороченням штату працівників.

Крім того, як встановлено судом радгосп «ім.Свердлова», був реорганізований з початку в КСП «ім.Свердлове» потім в СВК «Південний» та на теперішній час в ТОВ «Південний-1».

Згідно з підпунктом "а" пункту 2 Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2003 року №1253, об'єктами передачі є об'єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, зокрема, житлові будинки (разом із вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), житлові приміщення в інших будівлях, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, та гуртожитки.

Пунктами 3, 4 5, 6 Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпні 2003 року №1253, визначено, шо рішення про передачу об'єктів соціальної сфери та житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, приймається відповідною сільською, селищною, міською радою, а внутрішньогосподарської меліоративної системи, які передаються у спільну власність територіальних громад, - районною, якщо обєкт знаходиться в межах території району, або обласною радою, якщо обєкт знаходиться в межах території двох і більше районів.

Відповідно до п. 2 п.п. 1 абзацу 9 Указу Президента України „Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки від 29.01.01 за №62/2001 Міністерству аграрної політики України, Раді міністрів АР Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям розробити до 1 березня 2001 року та здійснити протягом поточного року комплекс організаційних заходів щодо забезпечення управління обєктами права державної власності, що перебували у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, а також збереження і використання за призначенням до передачі їх у комунальну власність обєктів соціальної інфраструктури, які належали зазначеним підприємствам.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.01 № 62 затверджено „Порядок розподілу та використанні майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.01 за № 305/5496 згідно з п. 17 якого підприємство -правонаступник здійснює заходи щодо передачі майна соціальної інфраструктури на баланс органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 8 ст.31 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство обєкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємства, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств - правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 31 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.03 № 1253 затверджено „Порядок безоплатної передачі у комунальну власність обєктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств - правонаступників, яким визначено механізм безоплатної передачі у комунальну власність, зокрема, житлового фонду колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягав паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та переданого на баланс підприємств -правонаступників.

Таким чином, керуючись вищевикладеним спірне майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3, що складається в цілому з зазначених в поверховому плані під літ.А приміщень №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 та загальною площею 117,6 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м, а також літ. «В» - сараю, літ. «Г» - вбиральні, №1-8, І надвірних споруд згідно вимог чинного законодавства повинно було бути передане до комунальної власності ОСОБА_2 міської ради, а не як зазначає позивач, що спірне майно повинно бути включене до балансу Товариства з обмеженою відповідальністю Південне-1.

Однак, квартиру під час реорганізації, в порушення вимог діючого законодавства, як житловий фонд в комунальну власність ОСОБА_2 міської ради а ні радгоспом, а ні правонаступниками підприємства, спірне майно передане до комунальної власності не було.

За приписами ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Рішеням Кілійського районного суду Одеської області від 24.06.2016 року було визнано право власності за набувальною давністю за ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних долях - по 1/4 частини на квартиру №1, що є 50/100 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Ізмаїльська, буд. 30 в місті Кілія Одеської області, загальною нлощею 117,6 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 329 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа публічного права набуває права власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Таким чином, оцінюючи надані докази в сукупності та враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Південне-1 про визнання права власності, не відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовну Товариства з обмеженою відповідальністю Південне 1 до відповідача ОСОБА_2 міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання права власності відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 08 серпня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев