ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

15 серпня 2016 року Справа № 912/3042/16

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Балик В.М., розглянувши матеріали

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності, що здійснює самостійну професійну діяльність ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль", від імені якого діє Кіровоградська філія АТ "ОСОБА_2 Аваль"

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 як суб'єкт підприємницької діяльності, що здійснює самостійну професійну діяльність, звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль", від імені якого діє Кіровоградська філія АТ "ОСОБА_2 Аваль", про звільнення належних позивачеві коштів та зняття арешту з банківського рахунку № 34 в АТ "ОСОБА_2 Аваль" м. Київ, МФО 380805.

Господарський суд відмовляє у прийнятті поданої позовної заяви з таких підстав.

У відповідності до вимог частини 1 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 3 постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Так, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Як убачається з поданого позову, останній за своїм суб'єктним складом учасників судового процесу не підвідомчий господарському суду.

Так, з копії довідки про взяття на облік платника податків щодо позивача слідує, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом.

Згідно з інформацією, наявною в Єдиному реєстрі нотаріусів, приватний нотаріус ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: 25006, АДРЕСА_1, свідоцтво № 4733.

Статтею 3 закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

За таких обставин, позивач в силу вимог закону не може бути зареєстрована у якості суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого господарським судом, за результатами запиту - ОСОБА_1, записів у Реєстрі не знайдено.

Окрім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує накладення арешту на належний їй поточний рахунок, відкритий в ПАТ "ОСОБА_2 Аваль", в межах процедури виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда.

Відповідно до преамбули Закону України "Про виконавче провадження" цей Закон визначає основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та їх соціальний захист.

Згідно з частиною 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" № 10 від 24.10.2011 господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи, - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК.

При цьому, господарський суд зауважує, що оскарження дій (бездіяльності) органів державної виконавчої служби, вчинених в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, має здійснюватися виключно до того суду, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Підставою позову, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, є не спір про право, а порушення відповідачем, на думку позивача, вимог законодавства в частині накладення арешту на поточний рахунок позивача.

Водночас, частиною 4 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Заявлені позивачем вимоги за своїм змістом є не позовними вимогами, розгляд яких підвідомчий господарському суду, оскільки заперечення проти арешту (опису) коштів, які не пов'язані зі спором про право на такі кошти, а стосуються порушень вимог закону в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда з боку органів державної виконавчої служби шляхом безпідставного, на думку позивача, накладення арешту на належний їй поточний рахунок.

Відтак, такі вимоги слід розглядати за правилами Цивільного процесуального кодексу України у випадку подання відповідної скарги до того суду, яким розглянуто цивільну справу та видано відповідний виконавчий документ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог статей 1, 21 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи статті 62 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин, суд відмовляє у прийнятті позовної заяви до розгляду, у зв'язку з чим позовні матеріали підлягають поверненню заявнику.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 62, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 від 11.08.2016 б/н (вх. № 3042/16 від 12.08.2016) відмовити.

Позову заяву та додані до неї документи, у тому числі квитанцію від 24.03.2016 № 0.0.526432419.1 про сплату 1378,00 грн судового збору, повернути заявнику.

Ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви може бути оскаржено протягом п'яти днів з дня її винесення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копії ухвали направити:

- ОСОБА_1 за адресою: 25006, м. Кіровоград, вул. Тимірязєва, 47/16;

- Кіровоградській філії АТ "ОСОБА_2 Аваль" за адресою: 25006, м. Кіровоград, вул. Декабристів, 2/14.

Суддя В.М. Балик