КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Справа№ 911/2058/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 08.08.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк»на ухвалу господарського суду Київської області від 01.07.2016 року

у справі № 911/2058/16 (суддя Кошик А.Ю.)

за заявою публічного акціонерного товариства «Броварський завод Пластмас»

про вжиття заходів забезпечення позову

за позовом публічного акціонерного товариства «Броварський завод Пластмас»

до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

про визнання недійсним рішення про придбання предмета іпотеки у власність та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 01.07.2016 заяву публічного акціонерного товариства «Броварський завод Пластмас» про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено.

Заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Соколову Олександру Євгеновичу та будь-яким іншим державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості, в тому числі щодо суб'єктів прав на майно, а також вчинення будь-яких інших дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на майно, стосовно комплексу (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 06) та/або його окремих складових, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 53 (п'ятдесят три), який складається з наступних об'єктів: будівля цеху пресованих виробів інв. № 847 загальною площею 9816,1 кв.м., будівля цеху ливарних виробів інв. № 257 загальною площею 4703,7 кв.м., цех труб ПВХ: будівля цеху виробництва труб ПВХ інв. № 108 загальною площею 1532,8 кв.м., будівля цеху екструзії інв. № 102 загальною площею 7554,3 кв.м., цех ПВХ пластикату: будівлі цеху інв. № 1029 загальною площею 12715,6 кв.м., склад сировини цеху ПВХ інв. № 11120 загальною площею 71,9 кв.м., приміщення швейної дільниці інв. № 1032 загальною площею 164 кв.м., ремонтно-будівельна дільниця: будівля посту охорони на автостоянці інв. № 7800 загальною площею 8,6 кв.м., приміщення для утримання собак інв. № 10901 загальною площею 8,8 кв.м., інструментальний цех: будівля цеху інв. № 104 загальною площею 2674,4 кв.м., приміщення дільниці гальваніки інв. № 2590 загальною площею 413 кв.м., будівля цеху ремонтно-механічного цеху інв. № 105 загальною площею 2147 кв.м., будівля цеху дільниці електропостачання інв. № 3703 загальною площею 283,4 кв.м., трансформаторна підстанція інв. № 3704 загальною площею 173,2 кв.м., дільниця тепловодопостачання: бойлерна інв. № 3201 загальною площею 42,8 кв.м., насосна пожежогасіння інв. № 3295 загальною площею 38,8 кв.м., насосна станція інв. №1026 загальною площею 113,6 кв.м., холодильна станція інв. № 3294 загальною площею 303 кв.м., будівля транспортного цеху інв. № 1935 загальною площею 269,4 кв.м., складське господарство: царговий склад тари інв. № 500003 загальною площею 198,4 кв.м., склад сировини з листової сталі інв. № 500004 загальною площею 454,4 кв.м., склад сировини з листової сталі інв. № 500005 загальною площею 250 кв.м., напіварочний склад із листової сталі інв. № 500008 загальною площею 650 кв.м., склад готової продукції інв. № 500009 загальною площею 195 кв.м., напіварочний склад із листової сталі інв. № 500010 загальною площею 364,4 кв.м., цегляної одноповерхової будівлі інв. № 500011 загальною площею 21 кв.м., арочний складу інв. № 10202 загальною площею 479,4 кв.м., будівля цеху інв. №107 загальною площею 150,1 кв.м., склад ВМТПШОМа інв. №10276 загальною площею 352,3 кв.м., склад сировини інв. № 10076 загальною площею 57,3 кв.м., склад сировини інв. № 10264 загальною площею 296,5 кв.м., заводоуправління: побутові приміщення інв. № 7740 загальною площею 5316,2 кв.м., будівля ІЛК інв. № 1054 загальною площею 4925,2 кв.м., їдальня: будівля їдальні інв. № 7741 загальною площею 664,8 кв.м., приміщення холодильної камери інв. № 7779 загальною площею 31,9 кв.м., приміщення медпункту інв. № 7765 загальною площею 182,3 кв.м., які зареєстровані за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29592505 від 13.05.2016 16:18:09, приватний нотаріус Соколов Олександр Євгенович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ (номер запису про право власності: 14497621).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 01.07.2016 року відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 01.07.2016 року по справі № 911/2058/16 скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 року зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу публічне акціонерне товариство «Броварський завод пластмас» вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а ухвалу господарського суду Київської області від 01.07.2016 року законною та обґрунтованою. Позивач просив відмовити відповідачу у задоволенні його апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 08.08.2016 року представник публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів, зазначених у ній, та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» у судовому засіданні 08.08.2016 року також надав свої пояснення по справі, в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою. Представник публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, та оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду від 01.07.2016 року залишити без змін.

Відповідно до статті 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про забезпечення позову.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, що з'явився у судове засідання, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі є визнання недійсним рішення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про придбання предмета іпотеки за іпотечним договором від 06.08.2009 року, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ЗАТ «Броварський завод пластмас», усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29592505 від 13.05.2016 16:18:09 приватного нотаріуса Соколова Олександра Євгеновича, Київського міського нотаріального округу м. Києва та скасування запису про право власності: 14497621, внесене державним реєстратором вищенаведеним приватним нотаріусом Соколовим Олександром Євгеновичем.

Отже, для відновлення порушених прав позивача необхідне визнання недійсним рішення відповідача та скасування ряду дій, пов'язаних з реєстрацією майнових прав на спірне нерухоме майно, які були вчинені приватним нотаріусом Соколовим Олександром Євгеновичем як державним реєстратором на підставі відповідного звернення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

В той же час, у разі задоволення позову існує ризик ускладнення подальшого виконання судового рішення у випадку подальшого розпорядження відповідачем спірним майном, яке набуто ним на підставі оскаржуваного у справі рішення про придбання предмета іпотеки у власність, та вільного внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірних об'єктів нерухомості. Ризик внесення змін до даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірних об'єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м. Бровари, бул. Незалежності, 53 та м. Бровари, бул. Незалежності 3 б, обумовлений фактом проведення відповідачем аукціону на електронному торгівельному майданчику habid.com.ua.

Таким чином, існує ймовірність, що спірне майно буде продано відповідачем з аукціону, в той час, як у справі № 911/2058/16 розглядається питання про правомірність набуття відповідачем прав на таке майно. Однак, з врахуванням встановлених чинним законодавством строків розгляду господарських спорів, до дня проведення аукціону спір у даній справі неможливо вирішити, та в будь-якому випадку судове рішення не встигне набрати законної сили.

Враховуючи наведені вище обставини, судом першої інстанції був зроблений вірний висновок про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, у зв'язку з внесенням нових реєстраційних даних на спірні об'єкти переможцем конкурсу.

Відповідно до абз.2 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Пунктом 3 постанови № 16 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, в тому числі нотаріусу, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості стосовно спірного майна, зокрема щодо зміни суб'єктів прав власності на таке майно, а також вчинення будь-яких інших дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на це саме майно, є належним, оскільки дозволить до вирішення питання про правомірність набуття відповідачем прав на спірне майно зупинити подальше розпорядження таким майном, що в разі задоволення позову потребуватиме витрачання додаткових коштів та часу, в тому числі на оскарження реєстраційних дій, для приведення статусу майна в первісний стан та захисту прав позивача на таке майно.

Також суд першої інстанції вірно врахував, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки всупереч висновкам суду в разі задоволення позову.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала суперечить п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обмеження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень не допускається.

Однак, судова колегія вважає, що такі твердження є помилковими, з огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про відновлення державної реєстрації прав на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення державної реєстрації прав. У такому разі загальний строк розгляду заяви про державну реєстрацію права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Тобто, наслідком застосованих заходів забезпечення позову до їх скасування є тимчасове призупинення процедури реєстрації прав на майно, яка може бути відновлена в разі прийняття судом можливого рішення про відмову у позові.

При цьому, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що даний спосіб забезпечення позову не обмежує прав позивача та інших осіб користуватись спірним майном, проте убезпечує від унеможливлення подальшого виконання судового рішення в даній справі. Зазначені заходи є адекватними до вимог, заявлених у позові, та забезпечують фактичне виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також відповідач зазначає, що суду не було подано жодних доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення невиконання можливого рішення суду про задоволення позову зі сторони відповідача. Однак, судова колегія відхиляє цей довід, оскільки судом першої інстанції було вірно встановлено наявність ризику внесення змін до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в разі продажу цього нерухомого майна. Намір здійснити такий продаж підтверджується фактом виставлення спірного майна на аукціон, що підтверджено відповідними доказами, наявними у матеріалах справи.

Таким чином, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про те, що реалізація нерухомого майна має своїм наслідком здійснення реєстраційних дій, пов'язаних зі зміною суб'єктів права власності, що унеможливлює виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив заяву публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» про забезпечення позову та заборонив приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Соколову Олександру Євгеновичу та будь-яким іншим державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості, в тому числі щодо суб'єктів прав на майно, а також вчинення будь-яких інших дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на майно, стосовно комплексу та/або його окремих складових, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 53.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк» на ухвалу суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу господарського суду Київської області від 01.07.2016 року прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк» слід відмовити, а оскаржувану ухвалу господарського суду Київської області від 01.07.2016 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк» на ухвалу господарського суду Київської області від 01.07.2016 року у справі № 911/2058/16 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 01.07.2016 року у справі № 911/2058/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2058/16 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська

Дата підписання 11.08.2016