ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р.Справа № 922/2418/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ЕЛ-ДЖІ-УАН", м. Київ
до ТОВ "Макмирор", м.Харків
про стягнення збитків в розмірі 10 000 ,00 грн.
за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ДЖІ-УАН», м. Київ (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКМИРОР», м. Харків про стягнення заподіяних збитків у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено усний договір про надання комунікаційних послуг, зобовязання за яким відповідач не виконав в повній мірі.

Ухвалою суду від 22.07.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.08.2016 р. о 10:00.

Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, у звязку з фінансовими труднощами та місцезнаходженням позивача в місті Києві.

Відповідач у призначене на судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про порушення провадження у справі була надіслана відповідачу, але не була відповідачем отримана у зв'язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчить довідка УДППЗ «Укрпошта».

Вищий господарський суд України у п. 4 Інформаційного листа від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначив, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "в зв'язку з закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Отже, у відповідності до вимог процесуального законодавства судом були вжиті належні заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, на участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач з відповідачем домовилися про надання комунікаційних послуг шляхом укладення усного договору. На підтвердження домовленостей, відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру №50 від 30 квітня 2014 року на суму 59000,00 грн. з ПДВ, а позивачем здійснено оплату за надані послуги, відповідно до виписки з банку (а.с. 29).

В позовній заяві позивач вказує, що сторони домовилися під комунікаційними послугами розуміти наступний перелік послуг:

- формування та щомісячне оновлення бази журналістів;

- підготовка та розсилка прес-релізів від TM LG за сформованою базою журналістів;

- організація інформаційного реагування у складних і кризових ситуаціях, що складаються на ринку;

- підтримка комунікацій з журналістами;

- аналітичний огляд по результатах моніторингу опублікованих матеріалів у ЗМІ та оформлення звіту англійською мовою;

- моніторинг PR активності щодо TM LG на всесвітньому ринку;

- звіт про ефективність PR публікацій;

- планування інформаційних приводів, аналіз та розробка тем для ініціювання статей у цільових ЗМІ;

- моніторинг редакційних планів ЗМІ, ведення бази коментарів;

- передача сформованої відповідачем бази журналістів на паперовому носії інформації, та на електронно-цифровому носії інформації.

Однак, як зазначав позивач, відповідач не здійснив передачу сформованої бази журналістів на паперовому носії інформації, та на електронно-цифровому носії інформації тобто не в повній мірі виконав усні домовленності.

Разом з тим, між сторонами було підписано акт виконаних робіт/наданих послуг від 30 квітня 2014 року (надалі акт), яким зафіксовано надання виконавцем послуг по рахунку №50 від 30.04.2014 року, а саме, було надано наступні послуги:

- формування та щомісячне оновлення бази журналістів;

- підготовка та розсилка прес-релізів від TM LG за сформованою базою журналістів;

- організація інформаційного реагування у складних і кризових ситуаціях, що складаються на ринку;

- підтримка комунікацій з журналістами;

- аналітичний огляд по результатах моніторингу опублікованих матеріалів у ЗМІ та оформлення звіту англійською мовою;

- моніторинг PR активності щодо TM LG на всесвітньому ринку;

- звіт про ефективність PR публікацій;

- планування інформаційних приводів, аналіз та розробка тем для ініціювання статей у цільових ЗМІ;

- моніторинг редакційних планів ЗМІ, ведення бази коментарів.

Як вбачається з акту, вартість наданих послуг становила 59000,00 грн. з ПДВ. Акт підписано сторонами та зазначено, що послуги надані якісно та в строк, претензій одна до одної сторони не мають.

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин у відповідності до статті 205 Цивільного кодексу України може вчинятися як в усній, так і в письмовій формі.

Статтею 181 Господарського кодексу України допускається укладення договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Акт, який міститься в матеріалах справи є належним доказом надання відповідачем послуг позивачу за переліком на суму 59000,00 грн. з ПДВ.

Він підписаний позивачем без застережень про неповне надання послуг чи про надання послуг на іншу суму, таким чином, позивачем підтверджено надання зазначених в акті послуг на суму, яку позивач сплатив відповідачу.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 09.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_1