ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р.Справа № 922/1912/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши справу

за позовом ФО ОСОБА_2, м. Харків
до Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, м.Харків
про стягнення коштів
за участю :

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Пересада А.П., дов.від 04.01.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до відповідача, Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 30214,00 грн., індексацію грошових доходів в розмірі 60428,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та середнього заробітку за весь час затримки.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вона працювала на підприємстві в період з 09.08.1955 р. по 17.02.2016 р. За період з 01.11.2014 р. по 17.02.2016 р. заборгованість підприємства перед позивачем по заробітній платі склала 30214,00 грн., яка до цього часу не виплачена, у зв"язку з чим просить суд також стягнути з відповідача індексацію грошових доходів у сумі 60428,00 грн. моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. та середній заробіток за цей період.

В судовому засіданні позивач надала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача 30214,00 грн. заробітної плати, індексацію грошових доходів у сумі 60428,00 грн., моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. та середній заробіток за період з 17.02.2016 р. по 13.06.2016 р. в сумі 9600,16 грн., яка прийнята судом відповідно до ст.22 ГПК України.

Представник відповідача визнав вимоги позивача частково в сумі 22192,00 грн. заробітної плати, оскільки інша сума в розмірі 8022,00 грн. вже включена до реєстру вимог кредиторів, в інший частині вимог просив відмовити, проте обґрунтування відмовити не зазначив.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Позивач працювала на підприємстві відповідача з 09.08.1955 року по 17.02.2016 р. та була звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою суду від 15.04.2015 р. порушено провадження у справі № про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, введений мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, призначений розпорядником майна боржника арбітражний керуючий Чаговець Т.П.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до довідки підприємства № 106/2405 від 03.08.2016 р. заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_2 станом на 01.08.2016 р. склала 30214,00 грн.

Ухвалою суду від 06.08.2015 р. в попередньому засіданні затверджено реєстр вимог кредиторів та окремо внесено до реєстру вимог кредиторів заборгованість Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства по виплаті заробітної плати у розмірі 35059093,95 грн. (перша черга задоволення вимог кредиторів, в тому числі вимоги ОСОБА_2 в сумі 8022,00 грн. за період з листопада 2014 р. по березень 2014 р.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сума заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 22192,00 грн. підтверджена належними та допустимими доказами та визнана відповідачем, суд вважає за необхідне позов у цій частині задовольнити.

В іншій частині вимог щодо заробітної плати в сумі 8022,00 грн. відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки на суму 9600,16 грн. , суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, всупереч посиланням відповідача. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139 цс 12), у зв'язку з чим, питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 9600,16 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовний вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Свої позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем моральної шкоди на суму 3000,00 грн. обґрунтовує тим, що затримка Харківським державним авіаційним виробничим підприємством виплати заробітної плати зробила неможливим жити повноцінним життям, нормально харчуватися, покупати ліки, одяг, сплачувати комунальні послуги, а також додала, що з неї, як з працюючого пенсіонера утримувалося 200 грн. з пенсійного забезпечення, що додатково погіршувало її фінансовий стан, проте жодного доказу позивач не надала.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК України та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи відсутність жодного доказу в підтверження позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Розглянувши позовну заяву в частині стягнення з відповідача суми індексації заробітної плати за затримку її виплати в період з 03.11.2015 р. по 11.04.2016 р. у розмірі 60428,00 грн., суд зазначає.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17.07.2003 р. № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

На підставі наказу Харківського державного авіаційного виробничого підприємства № 739 від 14.08.2012 р. на підприємстві відповідача проводилася індексація грошових доходів працівників, у зв'язку з чим, позивачу вже була проведена індексація заробітної плати за період його роботи на підприємстві .

Щодо нарахованої індексації за місяці після звільнення, то суд зазначає, що після звільнення індексацію не нараховується.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення індексації заробітної плати.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 476,99 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 61103, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати за період з листопада 2014 року по лютий 2016 р. в сумі 22192,00 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 9600,16 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 476,99 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.08.2016 р.

Суддя В.О. Усатий