ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р.Справа № 922/2071/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Люботинської міської ради Харківської області (м. Люботин)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія", (м. Люботин)
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. №03-36/1591 від 07.04.2016 року);

відповідача - ОСОБА_2 (дов. б/н від 01.07.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Люботинська міська рада Харківської області, звернувся по господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" на користь Люботинської міської ради Харківської міської ради заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №10 від 31.10.2013 року про добровільне відшкодування Люботинській міській раді щомісячного неодержаного доходу внаслідок використання земельної ділянки з порушенням законодавства про плату за землю. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума збитків становить 37567,20 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач жодного разу протягом року не виконав зобов'язаня за договором, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався з 01.11.2013 року в строк до 10 числа кожного місяця сплачувати позивачу дохід шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача в сумі 1707,60 грн. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.07.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначити її до розгляду у судовому засіданні на 14.07.2016 об 11:15 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.07.2016 розгляд справи було відкладено на 02 серпня 2016 р. о 10:50 год.

02.08.2016 року до канцелярії суду (вх.№25460) від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та розрахунок заборгованості за договором №10 від 31.10.2013 року.

Суд, дослідивши клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових документів, задовольнив його.

В судовому засіданні було оголошено перерву у судовому засіданні до 08 серпня 2016 року о 12:00 год.

03.08.2016 до канцелярії суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких,зокрема, наполягає, що в діях товариства відсутня протиправна поведінка, бо земельна ділянка знаходиться у нього в користуванні без порушення законодавства про плату за землю, він своєчасно сплачує орендні платежі, відповідно до вимог Податкового кодексу України, жодних дій, пов'язаних з погіршенням якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням не спричиняє, та є законним користувачем земельною ділянкою з 1993 року за оформленими документами, що посвідчують право на земельну ділянку. На думку відповідача, договір №10 від 31.10.2013 року є нікчемним, а позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні 08 серпня 2016 року представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 08 серпня 2016 року проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

31.10.2013 р. між Люботинською міською радою Харківської області (сторона 1) та Товариством обмеженою відповідальністю „Актінія" (сторона 2) було укладено договір про добровільне відшкодування Люботинській міській раді щомісячного неодержаного доходу внаслідок використання земельної ділянки з порушенням законодавства про плату за землю, згідно з п. 3.1. якого ТОВ „Актінія" (відповідач) зобовязується з 01.11.2013 р. в строк до 10 числа кожного місяця сплачувати позивачу - Люботинській міській раді неодержаний дохід в сумі 1707,60 гривень шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Люботинської міської ради.

Люботинська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом про примусове стягнення суми заборгованості в сумі 13660,80 грн. за договором. В процесі розгляду справи №922/3898/14 було укладено мирову угоду, затверджену ухвалою суду від 26.11.2014 р., згідно якої сплата суми боргу повинна була бути здійснена протягом 12 місяців починаючи з 01.11.2013року.

Відповідно до стаття 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Оскільки умови мирової угоди не були виконані відповідачем, Люботинська міська рада звернулась до відділу ДВС Люботинського міського управління юстиції. Постановою від 02.10.2015 р. було відкрито виконавче провадження.

Суд зазначає, що протягом всього часу договір від 31.10.2013 р., укладений між Люботинською міською радою Харківської області та ТОВ „Актінія" про добровільне відшкодування Люботинській міській раді щомісячного неодержаного доходу внаслідок використання земельної ділянки з порушенням законодавства про плату за землю є чинним, його не розірвано та умови не були змінені,приймаючи до уваги укладену між сторонами мирову угоду, яка стосується заборгованості відповідача за попередній період, суд відхиляє заперечення відповідача.

У зв"язку з тим, що платежі, обумовлені п.3.1 вказаного договору до теперішнього часу не здійснюються, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості за договором №10 від 31.10.2013 року про добровільне відшкодування Люботинській міській раді щомісячного неодержаного доходу внаслідок використання земельної ділянки з порушенням законодавства про плату за землю в сумі 37567,20 грн.за спірний період з 01.07.2014 по 01.05.2016 правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" ( вул. Шевченко 98, м. Люботин, Харківський район, Харківська область, 62433, ) на користь Люботинської міської ради Харківської області (вул. Радянська 26, м. Люботин, Харківський район, Харківська область, 62433, ) заборгованість за договором №10 від 31.10.2013 року про добровільне відшкодування Люботинській міській раді щомісячного неодержаного доходу внаслідок використання земельної ділянки з порушенням законодавства про плату за землю в сумі 37567,20 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_3