РІШЕННЯ

"21" липня 2016 р.Справа № 921/360/16-г/17

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Почаївського споживчого товариства, м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області

до відповідача: Почаївської міської ради, м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області

про визнання продовженим (поновленим) договору оренди,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №1 від 11.01.2016р.

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №667 від 07.06.2016р.

В судовому засіданні присутнім учасникам судового процесу розяснено їх процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація (звукозапис) судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Позивач - Почаївське споживче товариство, м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області, звернувся 22.06.2016р. (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду за вх.№396 від 21.04.2016р.) до господарського суду Тернопільської області з позовом до Почаївської міської ради, м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області, про визнання продовженим (поновленим) договору, укладеного 30.11.2004р. між Почаївською міською радою та Почаївським споживчим товариством, оренди нежитлового приміщення площею 399,9м2, що знаходиться за адресою: м.Почаїв, вул.Возз'єднання, 5, на наступний строк до 31 грудня 2024 року з підстав відсутності заперечень міської ради на продовження договору, фактичне користування приміщенням та внесення орендних платежів.

Ухвалою господарського суду від 24 червня 2016 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 05 липня 2016 року; в порядку статті 65 ГПК України, витребувано від сторін додаткові документи. Розгляд справи відповідно до ст.77 ГПК України двічі відкладався, востаннє, на 19.07.2016р. у звязку із неявкою в судове засідання представників сторін, а також в судовому засіданні оголошувалася перерва до 21.07.2016р. для надання можливості позивачу подати додаткові пояснення на спростування заперечень відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав повністю заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та з урахуванням поданого через канцелярію суду відзиву на заперечення відповідача (вх.№13776 від 21.07.2016р.). Зокрема, зазначає, що Почаївське споживче товариство як належний і добросовісний орендар нежитлового приміщення по вул.Возз'єднання, 5 в м.Почаїв, керуючись ст.777 ЦК України, до закінчення дії договору оренди, у листі від 27.10.2014р. №42 звернулося до Почаївської міської ради, з проханням продовжити дію договору оренди на новий термін. У відповіді (лист №509 від 31.10.2014р.), оформленій на бланку виконавчого комітету Почаївської міської ради, за підписом міського голови міська рада не заперечила проти продовження дії договору оренди, однак повідомила, що після проведення оцінки майна і визначення орендної плати, питання оренди спірного приміщення та лист Почаївського споживчого товариства від 27.10.2014р. вих.№42 буде розглянуто на сесії міської ради. Позивач звертає увагу суду на те, що єдиним повноважним органом по управлінню і розпорядженню майном територіальної громади м.Почаїв є Почаївська міська рада (а не її виконавчий комітет), якою не було повідомлено про проведення оцінки обєкту оренди чи про її закінчення, не надано розрахунку орендної плати після проведення оцінки. Оскільки Почаївська міська рада у встановлений ст.764 ЦК України та ст.17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" місячний строк після закінчення дії договору оренди від 31.10.2004р. не прийняла рішення та не надала письмових заперечень на продовження договору оренди, Почаївське споживче товариство вважає такий договір продовженим на наступний строк. Одночасно, просить суд врахувати, що товариство продовжує користуватися спірним приміщенням по даний час та сплачує за користування орендну плату. Утім, Почаївська міська рада не вважає договір оренди таким, що продовжує діяти (поновленим) на наступний термін, оскільки радою 10.05.2016р. подано до суду позов, предметом якого є виселення споживчого товариства з орендованого ним нежитлового приміщення (справа №921/273/16-г/16), що послугувало, в свою чергу, підставою для звернення споживчого товариства з даним позовом з метою захисту свого порушеного права на користування приміщенням.

Щодо вказаного у позовній заяві строку продовження дії договору (до 31.12.2024р.), то позивач посилаючись на договір від 18.05.2012р. про внесення змін в п.2.1 договору найму (оренди) від 30.11.2004р., в якому строк дії договору встановлено сторонами до 31.12.2014р., тим самим вважає, що такий договір укладено на десять років і один місяць. При визначенні терміну продовження дії договору до 31.12.2024р., позивачем зазначено приписи ст.764 ЦК України (клопотання вх.№13280 від 12.07.2016р.).

Також, у поданому відзиві на заперечення відповідача (вх.№13776 від 21.07.2016р.) позивач просив суд:

- залучити до участі у справі виконавчий комітет Почаївської міської ради (вул.Возз'єднання, 16, м.Почаїв, Кременецького району Тернопільської області) в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, заперечивши при цьому, що листи, на які посилається відповідач у відзиві, складені від імені виконавчого комітету ради, а суд повинен дослідити підставність написання листів. Тому вважає, що прийняте судом рішення може вплинути на права та обовязки виконавчого комітету Почаївської міської ради щодо однієї з сторін;

- перенести розгляд справи на інший день для надання можливості ознайомитися із документами, які долучено відповідачем до заперечення 19.07.2016р. і які відсутні у позивача.

Суд розглянувши клопотання про залучення до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - виконавчого комітету Почаївської міської ради, відхиляє його з огляду на таке.

Господарське процесуальне законодавство передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК України). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Відповідно до статті 27 ГПК України, така третя особа може бути залучена до участі у справі за її заявою, а також за клопотанням сторін, прокурора.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується до прийняття господарським судом рішення, та з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Предметом позову у даній справі є чинність дії договору оренди від 30.11.2004р.. Сторонами даного договору є: міська рада зі сторони орендодавця та споживче товариство із сторони орендаря. Відповідно до ст.629 ЦК України такий договір є обовязковим не для будь-кого, а саме для сторін договору.

Враховуючи, що виконавчий комітет не є стороною договірних відносин з оренди майна, то і рішення у даній справі жодним чином не може зачіпати права та/чи обовязки даного органу. Відповідно, за наведених клопотанні підстав (обґрунтувань) суд не вбачає за доцільне залучати дану особу до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Застосовуючи принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, що закріплені в п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.43 та ст.33 ГПК України, та беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, суд також відхиляє клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки на переконання суду сторонам було надано достатньо часу, в тому числі і позивачу, для надання необхідних документів на підтвердження правомірності заявлених вимог та на спростування відповідних заперечень відповідача. Твердження про подання відповідачем суду інших доказів, аніж тих, які є у позивача є безпідставними, оскільки як вбачається з додатків до заперечень (вх.№13640) відповідачем долучено розрахунок орендної плати, свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення, договір оренди №9, рішення виконавчого комітету ради від 16.12.2014р. та судові рішення по справах №№921/141/15-г/7, 921/605/15-г/5, 921/273/16-г/16 (всіх інстанцій), де позивач був стороною, а тому всі ці докази у товариства є в наявності.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у запереченнях на позовну заяву (вх.№13640 від 19.07.2016р.), вважає, що строк дії договору найму (оренди) від 30.11.2004р., закінчився. Зазначає, що згідно п.1,4 ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад є власним (самоврядним) повноваженням виконавчого комітету міської ради, у звязку з чим посилання позивача на те, що Регламентом Почаївської міської ради 6-го скликання не передбачено передачу будь-яким органам повноважень по управлінню та розпорядженню майном територіальної громади, безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу. І саме в силу прямої вказівки Закону, виконавчим комітетом Почаївської міської ради було прийнято рішення №119 "Про оголошення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальної громади м.Почаїв", яке в судовому порядку оскаржується Почаївським споживчим товариством (справа №921/605/15-г/5). У передбачений ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк та порядок позивача було повідомлено листом №422 від 22.09.2014р. про те, що 31 грудня 2014р. закінчується термін дії договору найму; проінформовано про те, що порядок і правила проведення конкурсу на право оренди комунального майна м.Почаїв будуть доведені до відома додатково, згідно чинного законодавства. Однак, Почаївське споживче товариство участі в конкурсі на право оренди приміщення не прийняло, відтак, не реалізувало свого переважного права на укладення договору за інших рівних умов. До того ж, Почаївське СТ не виконувало належним чином умов договору найму (оренди) від 30.11.2004р. в частині п.4.1.9 договору щодо обовязку протягом місяця з дня підписання договору застрахувати предмет найму на користь наймодавця. При розгляді даної справи просить також врахувати обставини, встановлені рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. у справі №921/141/15-г/7.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, господарський суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову, враховуючи таке.

- 30.11.2004 року, на підставі рішення Почаївської міської ради десятої сесії четвертого скликання №225 від 22.09.2004р., між Почаївською міською радою, як Наймодавцем, та Почаївським споживчим товариством, як Наймачем, укладено договір найму (оренди) (далі - договір), за умовами якого Наймодавець передав в строкове платне користування (найм) 25/100 частин 5-ти поверхового житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням по вулиці Возз'єднання, 5 в місті Почаїв Кременецького району Тернопільської області, загальною площею 399,9м2 для розміщення магазину, а Наймач зобовязався прийняти це майно, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору - повернути орендоване майно Наймодавцеві в належному стані (п.1.1 договору).

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору, майно, що передається в оренду, належить на праві власності Наймодавцеві на підставі рішення виконкому Почаївської міської ради №187 від 27 вересня 1989 року і зареєстровано в Кременецькому районному бюро технічної інвентаризації 22 жовтня 1989 року за №3; вартість майна складає 72912грн.

Передача майна оформляється за Актом приймання-передачі із зазначенням його технічного стану, наявного обладнання, інвентаря, іншого майна належного Наймодавцеві, що передається в оренду разом з приміщенням, та при передачі передаються ключі від приміщення (п.4.3.2 договору);

Пунктом 2.1 договору, строк дії договору встановлено сторонами у пять років.

Якщо Наймач продовжує користуватися предметом оренди після закінчення строку договору, то за відсутності заперечення Наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше застановлений договором найму (п.2.2 договору);

Відповідно до п.7.1.4 договору, його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку дії, за наявності заперечень Наймодавця на продовження дії договору.

При припиненні договору найму Наймач зобовязується протягом двох тижнів передати Наймодавцеві орендоване майно в належному стані, про що складається відповідний Акт прийому-передачі (п.7.1.5 договору).

Даний договір найму нотаріально посвідчений 30.11.2004р. державним нотаріусом Почаївської державної нотаріальної контори, про що внесено запис в реєстрі за №2189 та зареєстровано в Почаївській міській раді 28.08.2006р., про що зроблено запис у Книзі реєстрації договорів за №6.

На виконання вказаного Договору найму Наймодавець передав, а Наймач прийняв по Акту передання-приймання від 30.11.2004р. частину будівлі в належному для використання стані та комплект ключів від вхідних дверей та внутрішніх приміщень будівлі. Акт підписано повноважними представниками сторін без заперечень.

В подальшому, 18.05.2012р. сторонами договору укладено угоду про внесення змін до договору найму (оренди), відповідно до п.2.1 якого змінено строк дії договору оренди до 31 грудня 2014р.

Крім того, відповідно до рішення сесії Почаївської міської ради від 01 листопада 2011 року, внесено зміни до договору оренди в частині розміру орендної плати, шляхом викладення п.3.1 договору в новій редакції.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі в силу умов договору оренди, вимог статті 759 ЦК України, статті 2 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" (далі по тексту закон про оренду) виникло зобовязання, у відповідності до якого орендодавець (відповідач у справі) передав орендарю (позивачу у справі) майно у користування за плату на певний строк та на умовах, визначених договором оренди.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 17 Закону про оренду та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 ГК України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону про оренду та пункті 2.2 договору оренди, відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач листом № 422 від 22 вересня 2014 року проінформував Почаївське споживче товариство про те, що 31.12.2014 р. закінчується строк дії договору найму (оренди). Щодо правил та порядку проведення конкурсу на право оренди комунального майна територіальної громади м.Почаїв зазначив, що про такі буде проінформовано додатково.

27.10.2014р. Почаївське споживче товариство звернулося до Почаївської міської ради з листом № 42 про продовження дії договору найму (оренди) строком до 3-х років.

Листом №509 від 31.10.2014р. Почаївська міська рада повідомила Почаївське споживче товариство про те, що відповідно до ст.11 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" оцінка обєкта оренди передує укладенню договору оренди, а якщо на момент продовження дії договору оренди комунального майна остання була проведена більш як три роки тому - для продовження договору оренди комунального майна на новий строк провадиться нова оцінка обєкта оренди комунального майна.

З вищевказаного листа вбачається, що лист Почаївського споживчого товариства від 27.10.2014 р. №42 буде розглянуто міської радою по суті лише після проведення нової оцінки обєкта оренди комунального майна.

03 грудня 2014 року Почаївське споживче товариство звернулося знову до міської ради з проханням №58 укласти договір оренди спірного приміщення на новий термін.

Також у січні 2015 року Почаївська міська рада зверталася до Почаївського споживчого товариства з вимогою №1 від 02.01.2015р. про припинення здійснення господарської діяльності у спірному приміщенні магазину та вимагала його звільнити посилаючись на закінчення строку дії договору від 31.11.2004р., та відсутність законних підстав використовувати надалі нерухоме майно комунальної власності.

У відповідь на дану вимогу позивач повідомив міську раду, що клопотання товариства від 27.10.2014р. про продовження строку дії договору оренди від 30.11.2004р. Почаївською міською радою не розглянуто, а тому питання щодо продовження терміну оренди спірного приміщення перебуває на стадії врегулювання, що дає підстави продовжувати користуватися нерухомістю згідно умов договору від 30.11.2004р. (лист №1 від 15.01.2015р.).

Згодом, 02.02.2015р. Почаївське споживче товариство звернулося до міської ради з листом №17, до якого долучило проект додаткової угоди від 02.02.2015р. до договору оренди від 30.11.2004р., в якій товариство пропонувало продовжити даний договір оренди до 01.12.2017р., у відповідь міська рада листом №65 від 04.02.2015р. повідомила про припинення дії договору оренди від 30.11.2004р. в силу закону, про що орендодавець повідомляв неодноразово Почаївське СТ, а також наголосила на необхідності повернення приміщення за актом прийому-передачі.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю об'єкт оренди на умовах, визначених в договорі оренди.

Зважаючи, що намір Почаївської міської ради на заперечення проти подальшого використання майна орендарем, чітко ним висловлена в листах-попередженнях, тому сплив строку договору оренди разом з волею органу місцевого самоврядування (власника майна) є юридичним фактом, що припиняє орендні відносини між ним та орендарем.

У разі невиконання орендарем своїх обовязків у добровільному порядку, його контрагент у договорі вправі звернутися до суду з вимогою примусового звільнення приміщення, що і зробив відповідач.

Так, рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. у справі №921/141/15-г/7, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. та постановою Вищого Господарського Суду України від 08.09.2015р., вимоги Почаївської міської ради задоволено повністю та зобовязано Почаївське СТ усунути перешкоди в користуванні майном 25/100 частинами 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9м2, розташованого за адресою вул.Возз'єднання, 5, м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області, шляхом зобов'язання Почаївське споживче товариство повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили.

Дане рішення суду набрало законної сили.

Також матеріали справи, зокрема постанова про відновлення виконавчого провадження №48182590 від 08.07.2016р., свідчать про примусове виконання даного судового рішення суду.

Як вбачається з мотивувальної частини даного рішення суду №921/141/15-г/7 від 27.03.2015р. господарським судом були встановлені наступні обставини:

- строк дії договору найму (оренди) встановлений сторонами до 31.12.2014 року;

- Почаївська міська рада листом №671 від 23.12.2014р., який одержаний Почаївським споживчим товариством 24.12.2014р., повідомила останнього про припинення 31.12.2014р. дії договору найму (оренди) від 30.11.2004р. з підстав закінчення строку, на який його було укладено, та про необхідність звільнення орендованого приміщення шляхом складання акта приймання-передачі орендованого майна протягом двох тижнів після закінчення терміну дії договору найму;

- міською радою надіслано на адресу Почаївського споживчого товариства рекомендовані листи №1 від 02.01.2015р. (відправлений 05.01.2015р.), та №27 від 20.01.2015р. (відправлений 21.01.2015р.) з повідомленням про припинення дії договору найму (оренди) від 30.11.2004р. з підстав закінчення строку, на який його було укладено та відмовою у продовжені договору на новий термін, а також про необхідність звільнення орендованого приміщення шляхом складання акта приймання-передачі орендованого майна.

Також у постанові Вищого Господарського Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №921/605/15-г/5, предметом позову якого було визнання недійсним рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради № 119 від 16.12.2014 року, зазначено, що Почаївська міська рада вперше звернулася до Почаївського споживчого товариства 16.09.2014 року з листом №160, в якому зазначала про закінчення договору найму (оренди) 31.12.2014 р., а після закінчення строку дії такого договору - вважати його розірваним.

Дані обставини, в силу приписів статті 35 ГПК України, містять ознаки фактів, що мають преюдиціальне значення для вирішення даного спору, оскільки встановлені судовими рішеннями, що набрали чинності у встановленому законом порядку, у розгляді даних спорів брали участь ті самі особи, що є сторонами даного спору і судами були встановлені обставини, котрі стосуються тих самих спірних орендних правовідносин, що виникли між учасниками спору, та того ж самого обєкту оренди, а тому не потребують повторного доведення та встановлення при розгляді даної справи.

Крім того суд констатує, що Почаївське споживче товариство продовжує користуватися спірним приміщенням, сплачуючи орендні платежі, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними документами за період з січня 2013 року по червень 2016 року, а тому вважає порушеним своє переважне право на продовження строку дії договору оренди від 30.11.2004р. у встановленому законом порядку.

16 грудня 2014 року Почаївською міською радою в особі її виконавчого комітету прийнято рішення №119 "Про оголошення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальної громади м.Почаїв", згідно якого з урахуванням висновків постійно діючої комісії міської ради з питань промисловості, будівництва, транспорту, звязку та комунальної власності, зважаючи на закінчення строку договору оренди від 30.11.2004р. виконком міськради оголосив конкурс на право оренди майна комунальної власності: частини будівлі, площею 421,1м2, що знаходиться за адресою: м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вул.Возз'єднання, 5.

За результатами конкурсу визначено переможця - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, якому надано в оренду під склад-магазин або офісне приміщення зазначене вище нерухоме майно з орендною платою 83000,00 грн. за базовий місяць, про що укладено договір оренди від 02.03.2015р. №9.

В силу положень ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються також відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 291 ГК України.

Зі змісту ст. 764 ЦК України та частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому, має значення лише те, чи збіг встановлений законодавством місячний термін, оскільки саме із його закінченням пов'язане настання такого юридично значимого наслідку, як продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Водночас, сторони договору не обмежені в праві заявити про припинення або зміну умов договору як протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії зазначеного договору.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Відповідної правової позиції дотримується Вищий Господарський Суд України в постанові від 16.06.2015р. у справі №925/2355/14.

Отже, договір оренди комунального майна може вважатися продовженим в разі сукупної наявності та підтвердження таких юридичних фактів: орендар продовжує користування майном; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016р. у справі №6-2027цс15.

Втім, факт продовження користування Почаївським СТ об'єктом оренди та виконання ним умов договору оренди, на які посилається позивач, в силу зазначених норм закону не є безумовною підставою продовження строку дії договору оренди комунального майна при наявності заперечень орендодавця, оскільки для продовження договору оренди на новий термін недостатнім є належне виконання орендарем своїх обов'язків за договором оренди, оскільки іншими передумовами для реалізації такого права законодавство чітко визначає необхідність досягнення сторонами домовленості, зокрема згоди орендодавця, щодо продовження строку дії договору оренди.

Позивачем не доведено факт досягнення між сторонами згоди щодо умов договору як підстави для набуття орендарем переважного права на укладення договору на новий термін. Навпаки, на переконання споживчого товариства, міська рада порушує право орендаря на продовження строку дії договору оренди від 30.11.2004р. на наступний строк.

Волевиявлення орендодавця щодо припинення договірних відносин і повернення об'єкту оренди підтверджується його листами №671 від 23.12.2014р., одержаний товариством 24.12.2014р., №1 від 02.01.2015р. (відправлений 05.01.2015р.), №27 від 20.01.2015р. (відправлений 21.01.2015р., що встановлено рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р., яке набрало законної сили у встановленому порядку, тобто, в межах місячного строку, встановленого ст.764 ЦК України та ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Оскільки відповідач належним чином та у встановлений строк повідомив Почаївське СТ про відсутність наміру продовжувати орендні відносини по договору оренди від 30.11.2004р., що в свою чергу, виключає підставність вимог щодо продовження дії такого договору.

Чинне законодавство не ставить в залежність настання наслідків відмови орендодавця у продовженні договору оренди від факту користування майном після закінчення строку дії договору чи від дати отримання орендарем такої відмови. Натомість, встановлює обов'язок орендодавця вчинити дії по такому повідомленню в межах місячного строку, оскільки норми Закону України не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення орендарем в строк до трьох місяців, а також про зобовязання власника перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, а зазначається лише про обовязок власника здійснити письмове попередження орендаря, що і було зроблено відповідчем (відповідна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 20 квітня 2016 року у справі у справі №3-266гс16).

Крім того, після припинення договору оренди Почаївська міська рада листом №65 від 04.02.2015р. відмовила товариству й в укладенні додаткової угоди, направленої листом №17 від 02.02.2015р., згідно умов якої позивач пропонував міській раді продовжити строк дії договору від 30.11.2004р. до 01.12.2017р.

Чинним законодавством не передбачено можливості в судовому порядку примусити особу (власника майна) здавати належне йому майно в оренду тій чи іншій особі.

Крім того, суд критично оцінює вимогу позивача про продовження строку дії договору оренди на наступний строк, а саме до 31.12.2024р., тобто на 10 років від дати закінчення строку оренди, визначеного додатковою угодою від 18.05.2012р. про внесення змін до договору оренди від 30.11.2004р., виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.1 договору строк дії договору від 30.11.2004р. сторонами встановлено пять років з подальшим його продовженням за згодою сторін до 31.12.2014р., згідно договору про внесення змін до договору оренди від 30.11.2004р.

Пунктом 1.1. договору від 18.05.2012р. сторонами договору були внесені зміни в істотну умову договору оренди від 30.11.2004р. - строк дії договору оренди (ст.10 Закону України).

Приписи частини другої статті 17 Закону про оренду, дають підстави, за відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, вважати договір продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, навіть у випадку відсутності заперечень орендодавця на продовження дії договору оренди, такий можливо б укласти, в силу наведених норм, лише на 2 роки 7 місяців.

За даних обставин, вимоги позивача про визнання поновленим та продовженим договору оренди від 30.11.2004р. у редакції договору 18.05.2012р. із формулюванням "на наступний строк - до 31 грудня 2024 року" не відповідають ні умовам договору оренди від 30.11.2004р., ані положенням ст.17 Закону України, а тому є безпідставними та необґрунтованими.

Слід зазначити, що за своєю природою суть заявленої товариством позовної вимоги зводиться до визнання продовженим в судовому порядку на 10 років (понад строк, встановлений п.2.1 договору) договору оренди від 30.11.2004р., втім, серед способів захисту прав чи інтересів, визначених у ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачено такого способу як визнання договору продовженим, адже, як вбачається із змісту позовних вимог та поведінки самого позивача, спір виник, в тому числі, через відмову Почаївської міської ради в підписанні та нотаріальному посвідченні додаткової угоди від 02.02.2015р. про продовження строку дії договору оренди від 30.11.2004р. до 01.12.2017р. (аналогічна правова позиція викладена Вищим Господарським Судом України у постанові від 06.10.2011р. у справі №5023/1385/11).

Отже, позивач, посилаючись на положення нормативних актів, які на його думку, наділяють його правом на продовження користування об'єктом оренди за спірним договором оренди, в тому числі, реалізував свій намір захистити це право у спосіб, не передбачений чинним законодавством України, що унеможливлює задоволення таких позовних вимог.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням встановлених обставин у справі, приймаючи до уваги відсутність згоди відповідача на продовження строку договору оренди від 30.11.2004р., а також той факт, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження безумовного права на продовження строку дії договору на заявлений термін, а також відсутності доказів які б свідчили, що право позивача на продовження (поновлення) договору оренди є порушеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору найму (оренди) від 30.11.2004р. поновленим (продовженим) на наступний строк до 31.12.2024р. у зв'язку з чим суд відмовляє Почаївському споживчому товариству у задоволенні позовних вимог.

Твердження позивача про те, що виконавчий комітет не є уповноваженим органом в частині вирішення питань про продовження терміну дії договорів оренди приміщень, що є комунальною власністю територіальної громади міста, яким є нежитлове приміщення по вул.Возз'єднання, 5 за договором від 30.11.2004р., спростовуються нормами статей 29, 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до яких до повноважень виконавчих органів міських рад віднесено управління, в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; до відання виконавчих органів міських рад відносяться власні (самоврядні) повноваження в сфері вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків споруд, що належать до комунальної власності.

Тобто закон не містить прямої заборони у розгляді даних питань щодо використання комунального майна виконавчим органом, тому листи-відповіді виконавчого комітету щодо відмови в продовженні строку дії договору оренди є належними та допустимими доказами волевиявлення саме органу місцевого самоврядування щодо даного обєкта комунальної власності.

В свою чергу, законність прийняття виконавчим комітетом Почаївської міської ради рішення №119 від 16.12.2014р. "Про оголошення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальної громади м.Почаїв" та подальшої передачі нерухомого майна комунальної власності в оренду іншому субєкту господарювання не може бути предметом розгляду у даній справі, та не може вплинути на правовідносини сторін щодо продовження строку дії договору.

Спірний договір оренди припинив свою дію 31.12.2014р. у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, і цей факт є встановленим господарським судом Тернопільської області при розгляді справи №921/141/15-г/7 та поставлений в основу задоволення позову міської ради про усунення Почаївським споживчим товариством перешкод в користуванні майном. Інших обставин судом не встановлено, а сторонами додатковими доказами не спростовано.

Судові витрати, в силу ст.49 ГПК України, покладаються судом на позивача у справі.

У судовому засіданні 21.07.2016р. оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до ст.85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст.1, 2, 42-47, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "02" серпня 2016 року.

Суддя Н.О. Андрусик