РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2016Справа №910/10286/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Дезко"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТ-СОЛЮШІН"

про стягнення 23 538,01 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Буштуєв А.С. за довіреністю № 28/08/15-02 від 28.08.2015

від відповідача: Антонова О.І. за довіреністю № 33 від 01.07.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Дезко" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТ-СОЛЮШІН" (відповідач) про стягнення 23538,01 грн. заборгованості на підставі Договору № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на підставі Договору № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014 (далі - Договір) надав відповідачу послуги згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 33914,98 грн., тоді як відповідач надані послуги оплатив лише частково в сумі 10376,97 грн., направлені позивачем на його адресу акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не підписав та не повернув позивачу, а також не пред'явив позивачу Акт про недоліки, складений в порядку п. 5.2 Договору. Оскільки Акт про недоліки відповідачем не складався, то позивач вважає, що у відповідача не було зауважень стосовно виконаних ним спірних робіт, а роботи згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 33914,98 грн. вважаються прийнятими у повному обсязі та підлягають оплаті відповідачем у визначений п. 6.5 Договору строк. Позивач стверджує, що відповідач повністю та своєчасно не оплатив роботи за вказаними позивачем актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а заборгованість останнього за розрахунком позивача складає 23538,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 07.06.2016 було порушено провадження у справі № 910/10286/16 та призначено розгляд справи на 04.07.2016 о 19:40 год.

В судове засідання, призначене на 04.07.2016, представники сторін з'явились.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2016 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 07.09.2016, зокрема, копії Додатку № 1 до Договору № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014 та додаткових пояснень в частині надання доказів направлення відповідачу рахунків-фактур на оплату послуг згідно спірних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

У вищенаведених поясненнях позивач вказав, що у зв'язку з не підписанням відповідачем актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки-фактури на адресу відповідача не надсилались, водночас позивач звернув увагу, що ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 цього кодексу, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити платежі згідно умов та порядку виконання зобов'язань за Договором № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014.

Клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.07.2016 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. З урахуванням пунктів 5.1, 5.2, 6.5 Договору відповідач вказав, що підтвердженням факту надання виконавцем (позивачем) та прийняття замовником (відповідачем) послуг за Договором являється належним чином оформлений та підписаний сторонами акт здачі-прийняття наданих послуг, обов'язок замовника з оплати наданих послуг виникає лише після прийняття таких послуг, тобто після підписання вказаного акту. Натомість, відповідач звернув увагу суду, що надані позивачем акти здачі-прийняття наданих послуг підписані лише зі сторони позивача, а також, що ці акти були надіслані відповідачу засобами поштового зв'язку лише 11.03.2016, т.т. через 9 місяців після припинення Договору, враховуючи, що 02.06.2015 сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до Договору, згідно якої сторони домовились про припинення дії Договору 02.06.2015, та згідно якої, зокрема, стверджували про відсутність підстав вимагати одна від одної виконання будь-яких зобов'язань, що виникли під час дії Договору. При цьому відповідач зазначив, що не отримував спірних послуг від позивача, а останній не надав належних доказів на підтвердження надання цих послуг відповідачу.

Відзив на позовну заяву залучено судом до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.07.2016 проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 04.07.2016 в судовому засіданні.

Представники сторін в судовому засідання 04.07.2016 подали спільне клопотання про продовження строку вирішення спору. Клопотання залучене судом до матеріалів справи.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд оголосив перерву в судовому засіданні 04.07.2016 до 01.08.2016 о 10:40 год.

15.07.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли пояснення (доповнення до відзиву на позовну заяву про стягнення боргу). Відповідно до наданих пояснень представник відповідача зазначив, що здійснений відповідачем 24.11.2014 платіж, яким на рахунок позивача було перераховано 10376,97 грн. на підставі рахунку-фактури № СФ-0000114 від 10.11.2014 (платіжне доручення № 451 від 24.11.2014) не відноситься до виконання умов Договору та предмету спору у даній справі, оскільки він був здійснений до дати укладення сторонами Договору. Також представник відповідача зазначив, що у зв'язку з відсутність факту надання послуг за Договором, відсутня і фактична процедура їх надання. З урахуванням наданих пояснень, представник відповідача просив припинити провадження у справі за відсутністю предмета спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В судове засідання, призначене на 01.08.2016, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 01.08.2016 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до якого просив суд надати позивачу додатковий час для підготовки пояснень та нормативно-правового обгрунтування позовних вимог. Усне клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом задоволене.

В судовому засіданні 01.08.2016 судом розглянуте та задоволене клопотання сторін, подане 04.07.2016 в судовому засіданні, про продовження строку вирішення спору.

Враховуючи клопотання позивача про відкладення розгляду справи, клопотання сторін про продовження строку вирішення спору та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 01.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, відкладено розгляд справи на 10.08.16 о 10:10 год.

В судове засідання, призначене на 10.08.2016, представники сторін з'явились.

Представник позивача в судовому засіданні 10.08.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.08.2016 надав усні заперечення проти позову з підстав, викладених у відзиві, поданому 04.07.2016 в судовому засіданні, та у поясненнях (доповнення до відзиву на позовну заяву про стягнення боргу), поданих 15.07.2016 через відділ діловодства суду. При цьому представник відповідача не підтримав клопотання про припинення провадження у справі за відсутністю предмета спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, викладене ним у поясненнях, поданих 15.07.2016 через відділ діловодства суду, тоді як просив суд розглянути спір по суті на підставі наявних в матеріалах справи доказів, винести рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.08.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Дезко" (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПОРТ-СОЛЮШІН" (відповідач, замовник) був укладений Договір № ПДД-64-7 про надання послуг (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає виконавцю, а виконавець бере на себе зобов'язання власними силами та засобами надати послуги та/або виконати роботи з комплексного контролю та знищенню шкідників, а саме: дезінсекцію, дератизацію та дезінфекцію на території приміщення, у відповідності з вимогами даного Договору, а також згідно переліку та об'єму робіт, визначених у Додатку № 1 до цього Договору, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору визначені обов'язки виконавця, зокрема, останній зобов'язаний надавати/виконувати передбачені цим Договором види послуг та/або робіт, проводити інспекцію і моніторинг зон, заражених шкідниками не рідше 3 (трьох) разів на календарний місяць, погодивши в обов'язковому порядку з замовником графік і перелік надання таких послуг та/або робіт (п.п. 3.1.9 п. 3.1 Договору).

Послуги в частині здійснення дезінфекції, дератизації та дезінфекції надаються в нічний час доби в присутності уповноваженого представника замовника (п. 4.2 Договору).

Пунктом 5.1 Договору узгоджено, що передача та приймання послуг здійснюються та оформлюються відповідним АНП (Актом здачі-прийняття наданих послуг). АНП готується виконавцем і підписується повноваженими представниками сторін після закінчення виконання Робіт та/або надання Послуг.

При цьому п. 5.2 Договору передбачено, що у разі незгоди однієї із сторін, щодо недоліків, які стали причиню не підписання АНП, сторони складають двосторонній Акт про недоліки (АН). Вимоги щодо недоліків повинні бути пред'явлені виконавцю протягом 10 робочих днів з дня складання АНП.

Крім того, щодо часу надання виконавцем АНП замовнику, то пунктом 5.4 Договору визначено, що виконавець (його представник) у день виконання робіт надає замовнику АНП у 2 (двох) примірниках разом із рахунком-фактурою на виконаний обсяг робіт.

Як зазначено у п. 6.1 Договору, вартість послуг визначена у Додатку № 1 до Договору.

Згідно п. 1.1 наведеного Додатку № 1 до Договору сторони визначили види послуг/робіт, які виконавець зобов'язаний надавати протягом дії Договору, періодичність їх надання, згідно п. 1.2 цього додатку вказали, що загальна вартість послуг на території замовника складає 3923,00 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п. 6.5 Договору сторони узгодили, що замовник зобов'язаний перерахувати 100 % (сто відсотків) вартості послуг після прийняття послуг на рахунок Виконавця протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту підписання АНП і отримання рахунків-фактур.

Строк дії Договору визначений у п. 10.1 цього договору - протягом 12 календарних місяців з моменту його підписання. Водночас, пунктом 10.4 Договору сторони передбачили можливість розірвання Договору за взаємною згодою сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди до даного договору.

Відповідно до п. 12.1, 12.5 Договору всі додаткові угоди, додатки та/або акти та/або інші документи, укладені сторонами на виконання умов цього Договору та оформлені належним чином, є невід'ємною частиною Договору.

Сторони згідно п. 12.2 Договору домовились, що в рамках цього Договору, документ вважається оформленим належним чином тільки при умові, що він викладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Сторони згідно п. 12.4 Договору також домовились, що в рамках цього Договору, повідомлення вважається оформленим та відправленим належним чином, якщо воно вручене повноважним представником однієї сторони повноважному представнику іншої сторони під особистий підпис останнього та/або відправлене за допомогою поштового зв'язку у вигляді рекомендованого листа з повідомленням про отримання на адресу сторони, що зазначена в реквізитах до даного Договору.

Разом з тим, матеріали справи містять укладену сторонами 02.06.2015 Додаткову угоду № 1 до Договору (далі - Угода), згідно якої сторони за взаємною згодою домовилися про таке:

- припинити дію Договору 02 червня 2015 року (п. 1 Угоди);

- з моменту набрання чинності цієї Угоди зобов'язання сторін, що виникли за Договором, припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли за Договором (п. 2 Угоди);

- цією Угодою сторони стверджують про відсутність підстав вимагати одна від одної виконання будь-яких зобов'язань, які виникли під час дії Договору та пов'язані з ним, в тому числі повернення того, що було виконано ними за Договором та Угодою; сплати додаткових коштів, будь-яких штрафів, пені, неустойки, збитків, як майнових, так і моральної шкоди (п. 3 Угоди);

- всі зобов'язання сторін, які випливають із розірвання Договору, виконані у повному обсязі (п. 4 Угоди);

- ніяких додаткових зобов'язань, які пов'язані та/або випливають із розірвання Договору, сторони не несуть; не існує ніяких дій, які мають бути виконані сторонами додатково; не існує ніяких документів, які мають бути оформлені сторонами додатково (п. 5 Угоди).

Пунктами 6 Угоди визначено, що вона набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення її печатками сторін, є невід'ємною частиною Договору.

Позивач стверджує, що належним чином виконав свої зобов'язання за Договором № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014 та надав відповідачу в період дії цього Договору послуги на загальну суму 33914,98 грн., що підтверджує актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000338 від 24.11.2014, № ОУ-0000471 від 31.12.2014, № ОУ-0000051 від 30.01.2015, № ОУ-0000111 від 27.02.2015, № ОУ-0000197 від 31.03.2015, № ОУ-0000282 від 30.04.2015, № ОУ-0000358 від 29.05.2015 (далі - акти здачі-прийняття робіт (надання послуг)). Додатково, в підтвердження надання відповідачу спірних послуг, позивач надав виписані ним відповідачу податкові накладні № 79 від 31.12.2014, № 46 від 30.01.2014, № 45 від 27.02.2015, № 56 від 31.03.2015, № 68 від 30.04.2015, № 64 від 29.05.2015.

Позивач вказав, що неодноразово надсилав відповідачу акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), на підтвердження чого подав фіскальний чек № 5584 від 11.03.2016 та опис вкладення у цінний лист № 863 від 11.03.2016.

Разом з тим, позивач зазначив, що рахунки-фактури щодо оплати спірних послуг ним на адресу відповідача не надсилались.

Оскільки відповідач надані послуги оплатив лише частково в сумі 10376,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 451, а направлені позивачем на його адресу акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не підписав та не повернув позивачу, а також не пред'явив позивачу Акт про недоліки в порядку п. 5.2 Договору, то згідно умов п. 6.5 Договору позивач вважає відповідача таким, що прострочив оплату вартості спірних послуг після їх прийняття, заборгованість відповідача складає 23538,01 грн. (33914,98 грн. - 10376,97 грн. = 23538,01 грн.).

Відповідач проти позовних вимог заперечує, оскільки позивачем не надані належні докази надання ним спірних послуг та прийняття цих послуг відповідачем; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), на які посилається позивач, відповідачем не підписані, Договір припинено з 02.06.2015 Додатковою угодою № 1, якою також сторонами підтверджено відсутність підстав вимагати одна від одної виконання будь-яких зобов'язань, що виникли під час дії Договору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014 за своєю юридичною природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

Пунктом 10.4 Договору сторони передбачили можливість розірвання Договору за взаємною згодою сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди до даного договору.

Судом встановлено, що 02.06.2015 припинено дію Договору, про що сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору. Отже, станом на час звернення позивача з позовом до суду (03.06.2016), а рівно станом на час розгляду справи по суті, дія Договору припинена.

Разом з тим, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000338 від 24.11.2014, № ОУ-0000471 від 31.12.2014, № ОУ-0000051 від 30.01.2015, № ОУ-0000111 від 27.02.2015, № ОУ-0000197 від 31.03.2015, № ОУ-0000282 від 30.04.2015, № ОУ-0000358 від 29.05.2015, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, складені в період дії Договору - до 02.06.2015.

Втім, вказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не приймаються судом в якості належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача на підставі Договору заборгованості за цими актами в сумі 23538,01 грн., оскільки:

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000338 складено позивачем 24.11.2014, а отже, до укладення сторонами Договору № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014. При цьому умови вказаного договору не містять положень в порядку ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України про те, умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення;

- в порушення п.п. 5.1, 12.2 Договору спірні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не оформлені належним чином, оскільки не підписані повноважним представником відповідача та не скріплені печаткою відповідача. В свою чергу, за змістом пунктів 12.1, 12.5 Договору, вказані акти не мають юридичної сили та не вважаються невід'ємною частиною Договору;

- також, позивачем не дотримано порядку підготовки та надання позивачу на підпис актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), визначеного пунктами 5.1, 5.4 Договору, згідно умов яких АПН готується виконавцем і підписується повноважними представниками сторін після закінчення виконання робіт, виконавець у день виконання робіт надає замовнику АНП у 2 примірниках разом із рахунком-фактурою на виконаний обсяг робіт. Судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів надання (відправлення за допомогою поштового зв'язку в порядку п. 12.4 Договору) АПН відповідачу у дні виконання позивачем спірних робіт, тобто у дати, якими фактично датовані надані позивачем спірні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг). Докази відмови відповідача прийняти АПН у дні виконання позивачем спірних робіт в матеріалах справи також відсутні. Наразі, надані позивачем в якості доказів направлення відповідачу спірних актів за допомогою поштового зв'язку фіскальний чек № 5584 від 11.03.2016 та опис вкладення у цінний лист № 863 від 11.03.2016, суд не приймає в якості належних доказів по справі, оскільки відповідно до наведених фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист вказане поштове повідомлення здійснювалось позивачем в період, коли дію Договору вже було припинено;

- так, Додатковою угодою № 1 до Договору сторони припинили дію Договору 02.06.2015;

- більш того, пунктами 3, 5 вказаної угоди сторони підтвердили відсутність підстав вимагати одна від одної виконання будь-яких зобов'язань, які виникли під час дії Договору та пов'язані з ним, а також, що ніяких додаткових зобов'язань, які пов'язані та/або випливають із розірвання Договору, сторони не несуть; не існує ніяких дій, які мають бути виконані сторонами додатково; не існує ніяких документів, які мають бути оформлені сторонами додатково.

Отже, станом на час припинення дії Договору (02.06.2015) сторони підтвердили відсутність у них будь-яких зобов'язань, які виникли під час дії Договору, що, в свою чергу, повністю спростовує доводи позивача про наявність у відповідача невиконаного зобов'язання з оплати послуг за Договором, які, як стверджує позивач, виникли у відповідача під час дії Договору (24.11.2014, 31.12.2014, 30.01.2015, 27.02.2015, 31.03.2014, 30.04.2015, 29.05.2015 - дати спірних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг)).

Додатково судом враховано, що позивачем не надано суду жодних інших доказів, які б підтверджували факт надання ним відповідачу послуг згідно спірних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), з огляду на те, що відповідно до п.п. 3.1.9 п. 3.1 Договору виконавець в обов'язковому порядку погоджує з замовником графік і перелік надання послуг та/або робіт, відповідно до п. 4.2 Договору послуги в частині здійснення дезінфекції, дератизації та дезінфекції надаються в нічний час доби в присутності уповноваженого представника замовника. Тож, жодні докази на підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем послуг згідно спірних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) матеріали справи не містять, а рівно матеріалами справи не підтверджується факт існування у відповідача спірної заборгованості.

При цьому податкові накладні, додані позивачем до позовної заяви в якості доказів на підтвердження надання ним відповідачу спірних послуг, суд не приймає в якості належних і допустимих доказів по справі, оскільки позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було сформовано податковий кредит за спірними зобов'язаннями.

Суд також відзначає, що наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 451 від 24.11.2014 із "призначенням платежу" за послуги дератизації згідно рахунку-фактури № СФ-0000114 від 10.011.2014, не може бути доказом здійснення відповідачем часткових розрахунків за послуги, надані згідно спірних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) на підставі Договору, оскільки вказаний платіж здійснено за послуги згідно рахунку-фактури № СФ-0000114 від 10.011.2014 до укладення сторонами Договору № ПДД-64-7 про надання послуг від 01.12.2014. При цьому умови вказаного договору не містять положень в порядку ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України про те, що умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність у позивача належних та достатніх обґрунтувань своїх вимог, а тому в позові належить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України та відмову задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судовий збір повністю покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.08.2016

Суддя Гумега О.В.