РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016Справа №910/4712/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марко Фарм Лтд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравиця»

про стягнення 399035,92 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Лакута Г.В. (представник за довіреністю);

Давиденко О.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Марко Фарм Лтд» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравиця» про стягнення заборгованості за договором поставки №16/1 від 30.01.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на виконання умов зазначеного договору, поставив відповідачеві товар, однак відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору отриманий товар не оплатив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 193945,02 грн.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість пеню в розмірі 126739,14 грн., 3% річних в сумі 8560,66 грн. та інфляційних втрат в розмірі 109699,54 грн. за порушення грошового зобов'язання.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 438944,36 грн.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що відповідачем частково сплачено заборгованість у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 154036,58 грн. основного боргу, 126739,14 грн. пені, 109699,54 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 8560,66 грн.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку.

Представники відповідача в судовому засіданні частково заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначили, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору позивач мав поставляти відповідачеві товар в асортименті, кількості та в терміни, визначені в заявці. Також зазначили, що на підтвердження факту поставки товару сторонами підписуються накладні, проте, щодо наданих позивачем накладних на підтвердження поставки товару, відповідач вказує, що накладні підписані особою, повноваження якої нічим не підтверджуються, оскільки матеріали справи не містять довіреностей на зазначених осіб.

Разом з тим, щодо довіреностей, які містяться в матеріалах справи, відповідач зазначає, що вказані довіреності видані не уповноваженою на це особою та містять замість підписів директора та головного бухгалтера містять підписи невідомої особи. Також у вказаних довіреностях міститься печатка структурного підрозділу відповідача, а не печатка підприємства. В той час, як структурні підрозділи відповідно до Статуту товариства не мають повноважень щодо видачі довіреностей.

Додатково зазначили, що постачання товарів за спірний період здійснювалось безпосередньо до відокремлених підрозділів товариства (аптек), які знаходять в зоні проведення антитерористичної операції, а оскільки від початку проведення АТО відповідач був змушений призупинити роботу своїх структурних підрозділів, останній жодним чином не міг отримувати зазначений товар.

Також вказали, що як вбачається з наявних в матеріалах справи документів позивачем належним чином підтверджено поставку товарів на загальну суму 5492,35 грн. відповідно до видаткових накладних №6578 від 22.04.2014, №6640 від 22.04.2014, №6743 від 22.04.2014.

Разам з тим, відповідачем була здійснена оплата заборгованості за поставлений товар в розмірі 5000 грн. відповідно до платіжного доручення №000598 від 01.07.2014.

Враховуючи викладене, на думку відповідача, станом на момент звернення позивача до суду за відповідачем залишилась заборгованість за поставлений товар в розмірі 492,35 грн.

На підставі викладеного відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення з останнього 492,35 грн. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марко Фарм Лтд» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравиця» (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №16/1, згідно з умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю лікарські засоби, вироби медичного призначення, продукти харчування та іншу продукцію (товар) у кількості, асортименті і по цінам згідно з накладними (що мають силу специфікації), що є невід'ємними частинами цього договору, а покупець зобов'язується приймати товар і своєчасно проводити оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п.3.1. договору товар постачається окремими партіями згідно заявок Покупця, в яких вказується номенклатура, кількість, узгоджена ціна товару.

Згідно з п.3.2. договору, заявка надається за допомогою поштової, факсової, електронної пошти та інших видів зв'язку.

Пунктами 3.3., 3.4. договору визначено, що строк поставки не повинен перевищувати 3 календарних днів з дати заявки.

Товар постачається на умовах DDU, місце, вказане покупцем згідно Інкотермс-2000. При внутрідержавної поставки. Місце поставки визначається у заявці.

У відповідності до п.5.1. договору покупець оплачує отриманий товар за цінами, передбаченими у накладних (специфікаціях), що є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з п.п.5.3., 5.4. договору оплата кожної партії товару здійснюється на умовах відстрочення платежу та реалізації товару покупцем, під реалізацією товару покупцем розуміється продаж покупцем товару кінцевому споживачу у свїй роздрібної мережі або інше його використання.

Оплата кожної партії товару здійснюється на умовах відстрочки платежу протягом 30 днів з дати постачання товару. Покупець також має право на попередню оплату товару.

Відповідно до п.7.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2009.

У випадку, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення строку цього договору не повідомить іншу про припинення дії договору, він вважається пролонгованим на цих же умовах на наступний календарний рік. Ця умова може бути застосована неодноразово (п.7.2. договору).

Пунктом 8.1. договору визначено, що за порушення умов даного договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. За цим договором неустойка (штраф, пеня) стягується поверх сум збитків.

Згідно з п.8.2. договору за порушення порядку оплати згідно з розділом V даного договору покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого грошового зобов'язання за кожний день прострочення.

В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 від 17.04.2014, якою узгодили особливі умови для постачання сонцезахисної серії продукції.

Відповідно до п.1 додаткової угоди постачальник передає у власність покупцеві продукцію П'єр Фабр Дермо-Косметик (сонцезахисна серія) в асортименті, в кількості та в терміни, визначені в заявці покупця, а покупець приймає у власність зазначений у накладних товар та сплачує його вартість на умовах, визначених додатковою угодою.

Разом з тим, зазначеною додатковою угодою сторони погодили особливі умови оплати сонцезахисної серії.

Так, відповідно до п.2 додаткової угоди покупець зобов'язується через кожні 15 днів, починаючи від дати підписання першої видаткової накладної надати постачальнику письмовий звіт про реалізацію товару, отриманого від постачальника в рамках цієї додаткової угоди. Даний звіт надається впродовж всього строку знаходження у покупця товару, отриманого від постачальника, до його повної реалізації або повернення постачальнику в порядку та в строки, передбачені додатковою угодою.

Згідно п.3 додаткової угоди покупець здійснює оплату вартості реалізованого ним товару, визначену у відповідній видатковій накладній, в строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати надання постачальнику звіту, передбаченого п.2 додаткової угоди.

На підтвердження належного виконання умов договору позивачем було долучено до матеріалів справи видаткові накладні №6442 від 18.04.2014, №6443 від 18.04.2014, №6450 від 18.04.2014, №6561 від 22.04.2014, №6564 від 22.04.2014, №6566 від 22.04.2014, №6567 від 22.04.2014, №6569 від 22.04.2014, №6570 від 22.04.2014, №6578 від 22.04.2014, №6579 від 22.04.2014, №6591 від 22.04.2014, №6592 від 22.04.2014, №6593 від 22.04.2014, №6594 від 22.04.2014, №6595 від 22.04.2014, №6598 від 22.04.2014, №6604 від 22.04.2014, №6605 від 22.04.2014, №6606 від 22.04.2014, №6611 від 22.04.2014, №6612 від 22.04.2014, №6613 від 22.04.2014, №6614 від 22.04.2014, №6633 від 22.04.2014, №6635 від 22.04.2014, №6637 від 22.04.2014, №6638 від 22.04.2014, №6639 від 22.04.2014, №6640 від 22.04.2014, №6645 від 22.04.2014, №6647 від 22.04.2014, №6648 від 22.04.2014, №6649 від 22.04.2014, №6651 від 22.04.2014, №6653 від 22.04.2014, №6654 від 22.04.2014, №6656 від 22.04.2014, №6657 від 22.04.2014, №6659 від 22.04.2014, №6661 від 22.04.2014, №6662 від 22.04.2014, №6679 від 22.04.2014, №6680 від 22.04.2014, №6683 від 22.04.2014, №6684 від 22.04.2014, №6691 від 22.04.2014, №6695 від 22.04.2014, №6696 від 22.04.2014, №6703 від 22.04.2014, №6715 від 22.04.2014, №6724 від 22.04.2014, №6733 від 22.04.2014, №6737 від 02.04.2014, №6740 від 22.04.2014, №6743 від 22.04.2014, №6745 від 22.04.2014, №6746 від 22.04.2014, №6747 від 22.04.2014, №6749 від 22.04.2014, №6750 від 22.04.2014, №6752 від 22.04.2014, №6753 від 22.04.2014, №6754 від 22.04.2014, №7866 від 12.05.2014, №7867 від 12.05.2014, №7871 від 12.05.2014, №7872 від 12.05.2014, №7875 від 12.05.2014, №7876 від 12.05.2014, №7877 від 12.05.2014, №7970 від 12.05.2014, №7984 від 12.05.2014, №8109 від 13.05.2014, №8257 від 19.05.2014, №8269 від 19.05.2014, №8282 від 19.05.2014, №8283 від 19.05.2014, №8284 від 19.05.2014, №8285 від 19.05.2014, №8286 від 19.05.2014, №8288 від 19.05.2014, №8292 від 19.05.2014, №8299 від 19.05.2014, №8415 від 20.05.2014, №9129 від 02.06.2014, №9132 від 02.06.2014, №9133 від 02.06.2014, №9134 від 02.06.2014, №9135 від 02.06.2014, №9136 від 02.06.2014, №9137 від 02.06.2014, №9138 від 02.06.2014, №9140 від 02.06.2014, №9141 від 02.06.2014, №9215 від 03.06.2014, №9219 від 03.06.2014 та копії довіреностей на підтвердження повноважень осіб, які отримували зазначений в накладних товар.

Разом з тим, дослідивши зазначені видаткові накладні та додані до них довіреності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2.7. договору, накладна, за якою постачається відповідна партія товару, повинна, окрім обов'язкових реквізитів, містити інформацію щодо оптової ціни виробника (митної вартості).

Крім того, у відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такий обов'язковий реквізит як особистий підпис, аналог власного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, відповідно до п.п.18.8.8 - 18.8.11 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравиця», директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, вирішення яких відноситься до виключної компетенції Загальних зборів учасників товариства.

Згідно з п.18.8.8. статуту, директор підписує банківські, фінансові та інші документи, пов'язані з поточною діяльністю товариства.

Пунктом 18.8.9. статуту визначено, що директор самостійно вчиняє правочини та укладає договори (контракти), за винятком тих, рішення про вчинення (укладення) яких приймають Загальні збори учасників товариства.

Відповідно до п.п.18.8.10., 18.8.11. статуту, директор видає довіреності та приймає рішення щодо організації і ведення бухгалтерського обліку та діловодства в товаристві.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, видаткові накладні з боку відповідача мав право підписувати безпосередньо директор товариства або уповноважені ним представники на підставі довіреностей.

Як вбачається з пояснень представників відповідача та наявних в матеріалах справи документів, директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравиця» не надавались довіреності на право підпису видаткових накладних доданих до позовної заяви особам, підписи яких зазначені у цих видаткових накладних.

Зазначені твердження відповідача підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями довіреностей, які підписані невідомими особами та містять печатку структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравиця», а не безпосередньо підпис директора та відтиск печатки товариства.

Крім того, позивачем не надано суду доказів здійснення відповідачем замовлення на постачання вказаного товару, зокрема належним чином оформлений у відповідності до умов договору та додаткової угоди заявок відповідача та специфікацій, без оформлення яких у позивача були відсутні підстави для постачання вказаної продукції.

Надані позивачем на вимогу суду про надання заявок та специфікацій на спірну продукцію, видаткові накладні та вантажні декларації (вантажно-транспортні накладні) підтверджують факт відсутності спірних поставок продукції, оскільки вказані документи не підписані та не скріплені печатками отримувача - відповідача.

Не можуть бути також доказами отримання відповідачем спірного товару платіжні доручення, надані позивачем №1290 від 21.11.2014, 530 від 22.02.2016, №595 від 26.02.2016 та №604 від 29.02.2016, оскільки вказані платіжні доручення містять посилання лише на номер договору, укладеного між сторонами, проте не на видаткові накладні, за якими поставлено товар, а враховуючи те, що між сторонами існують тривалі відносини щодо поставки товару, в тому числі і станом на сьогоднішній день, що не заперечується представниками сторін, відсутні підстави вважати, що вказані платіжні доручення видавались на оплату саме спірного товару.

Також суд приймає до уваги той факт, що постачання позивачем зазначених товарів відповідно до договору 16/1 від 30.01.2009 здійснювалось до мережі аптек відповідача, що розташовані в містах Донецької та Луганської областей.

Разом з тим, відповідно до Указу Президента України №405/2014 від 14.04.2014 було введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», що слугувало початком проведення антитерористичної операції на території деяких районів Донецької та Луганської областей.

Зокрема до переліку міст проведення АТО увійшли міста в яких були розташовані структурні підрозділи (аптеки) відповідача, так у м. Донецьк розташовані аптеки №№ 1, 7, 11, 14, 16, 18, 22, 36 та 46; у м. Авдіївка - аптека №38; у м. Горлівка - №20; у м. Краматорськ - №5; у м. Макіївка - №4 та №6; у м. Маріуполь - №35 та №37; у м. Луганськ - №8 та у м. Сєверодонецьк розташована аптека №30.

За твердженнями відповідача, що підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, відповідач у зв'язку із початком проведення АТО в зазначених містах був змушений призупинити роботу своїх структурних підрозділів, що розташовувались в цій зоні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином не доведений факт отримання відповідачем товарів відповідно до вищеперерахованих видаткових накладних.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, позивач на виконання умов зазначеного договору поставляв відповідачеві товар на підставі видаткових накладних №6578 від 22.04.2014, №6640 від 22.04.2014, №6743 від 22.04.2014 на загальну суму 5492,35 грн., копії зазначених видаткових накладних та довіреностей на право одержання наявні у матеріалах справи.

Однак відповідач поставлений товар оплатив лише частково, на суму 5000 грн., в зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в сумі 492,35 грн., що підтверджується, зокрема, наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №000598 від 01.07.2014

Положеннями ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості в розмірі 492,35 грн. належним чином підтверджений матеріалами справи.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 492,35 грн. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, п.8.2. договору за порушення порядку оплати згідно з розділом V даного договору покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого грошового зобов'язання за кожний день прострочки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 05.11.2014 22.02.2016, суд приходить до висновку про необхідність його зменшення, відтак сума інфляційних втрат складає 251,90 грн., сума 3% річних за вказаний період складає 19,22 грн., сума пені складає 301,71 грн., внаслідок чого зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, пені та 3% річних є підлягають частковому задоволенню.

Доказів оплати відповідачем існуючої заборгованості сторонами не надано.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на дату подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 становить 1378 грн.

Таким чином, за подання до суду даної позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 5985,54 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору в сумі 5985,54 грн. покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравиця» (04108, м. Київ, вул. Мостицька, буд. 20, офіс 2; ідентифікаційний код 36305999) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Марко Фарм Лтд» (01034, м.Київ, вул. Пушкінська, буд. 10; ідентифікаційний код 20029129) 492 (чотириста дев'яносто дві) грн. 35 коп. заборгованості, 301 (триста одна) грн. 71 коп. пені, 19 грн. (дев'ятнадцять) 22 коп. 3% річних, 251 (двісті п'ятдесят одна) грн. 90 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 15 (п'ятнадцять) грн. 98 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 01.08.2016

Суддя Я.В. Маринченко