ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р.Справа № 922/1732/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Підприємства Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок", смт. Краснокутськ
до ФОП ОСОБА_1, смт. Краснокутськ
про звільнення місця
за участю представників сторін:

позивача - Корба І.В., директор, контракт від 01.05.16 р.;

відповідача - ОСОБА_1, ФОП особисто,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Підприємство Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити торгівельне місце НОМЕР_1 на території Підприємства Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок" від належного їй майна та обладнання шляхом демонтажу та вивезення кіоску з території позивача. Судові витрати по справі позивач просить покласти на відповідача.

18.07.16 р. відповідач подав заяву про відвід судді господарського суду Харківської області Інте Т.В.

Для вирішення заяви відповідача про відвід судді, суд видалився до нарадчої кімнати, у зв'язку з чим в судовому засіданні була оголошена перерва до 19.07.16 р. 10 год. 20 хв.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 19.07.16 р. в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід судді господарського суду Харківської області Інте Т.В. по справі №922/1732/16 вмотивовано відмовив.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 27.07.16 р. по 28.07.16 р., для надання сторонам можливості подати додаткові документи.

Представник позивача в судовому засіданні 28.07.16 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, через канцелярію суду надав додаткові документи, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судовому засіданні 28.07.16 р. надав письмовий відзив, в якому проти задоволення заперечував та зазначив, що в січні 2016 року придбав кіоск, який знаходився на території позивача. Після цього, відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням укласти угоду про надання торгового місця, втім позивач (Підприємство Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок"), станом на 28.07.16 р., угоду від 01.05.16 р. на оренду торгівельного місця не надала.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивачу на підставі договору оренди землі від 20 квітня 2012 року, укладеного між Краснокутською селищною радою та позивачем, на праві оренди належить земельна ділянка площею 0.6074 га, яка знаходиться за адресою: Харківська область, смт. Краснокутськ, вул. Перемоги, 27.

На вказаній земельній ділянці знаходиться критий ринок (п. 3 вищезазначеного договору).

ОСОБА_1 (відповідач) зазначає, що розпочала свою підприємницьку діяльність з травня 2009 року на спірному ринку.

З травня 2013 року по 10 січня 2016 року ФОП ОСОБА_1 працювала на спірному ринку в орендованому кіоску (торгове місце НОМЕР_1), а з 10 січня 2016 року відповідач придбав орендований кіоск у свою власність.

27.01.15 р., 18.06.15 р. та 22.10.15 р. позивач звертався з попередженнями до відповідача (а.с. 98-100), в яких звертав увагу останнього на необхідність укладення договору оренди торгівельного місця.

При цьому, 24.09.15 р. 15 підприємців ринку, в тому числі і відповідач, звернулись до позивача з заявою (а.с. 115), в якій просили позивача укласти угоду на оренду торгівельних місць терміном на 5 (п'ять) років. Вказана заява була отримана позивачем 26.09.15 р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (оборотна сторона а.с. 115).

Відповідач в своєму відзиві вказує, що позивач (Підприємство Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок"), станом на 28.07.16 р., угоду від 01.05.16 р. на оренду торгівельного місця не надала.

Позивач, в свою чергу, зазначає, що адміністрація ринку неодноразово зверталась до відповідача з пропозиціями щодо укладення договору (угоди) оренди торгового місця на ринку, втім відповідач від укладання зазначеного договору відмовлявся.

Позивач наголошує, що, станом на теперішній час, відповідач не уклав жодного договору з позивачем, але перебуває на території ринку, здійснює безперервну підприємницьку діяльність, про що свідчать додані доповідні контролера ринку та бухгалтера.

На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач незаконно займає торгове місце НОМЕР_1, що і стало причиною для звернення з даним позовом про зобов'язання відповідача звільнити торгівельне місце НОМЕР_1 на території Підприємства Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок" від належного їй майна та обладнання шляхом демонтажу та вивезення кіоску з території позивача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про зобов'язання відповідача звільнити торгівельне місце НОМЕР_1 на території Підприємства Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок" від належного їй майна та обладнання шляхом демонтажу та вивезення кіоску з території позивача.

При цьому, підставою позову є відмова відповідача від укладення договору (угоди) оренди торгового місця на ринку.

Суд зазначає, що до відносин оренди комунального майна, яким є торговельне місце на ринку, застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України, з урахуванням особливостей встановлених Правилами торгівлі на ринках (постанова Вищого господарського суду України від 20 березня 2014 року справа № 909/467/13).

Відповідно до п. 2 Правил торгівлі на ринках, які затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26 лютого 2002 року № 57/188/84/105 (далі - Правила торгівлі на ринках), ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій (далі - ринок).

Згідно з абзацом 3 пункту 13 Правил торгівлі на ринках, торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо. Розмір торговельного місця визначається в правилах торгівлі на ринках, що затверджуються відповідно до законодавства.

В пункті 20 Правил торгівлі на ринках закріплено, що адміністрація ринку, при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін, укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Таким чином, безпосередньо Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринку і підприємцями, що займаються торговельною діяльністю, договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ (відповідну позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 року у справі № 07/33-71).

Позивач, зазначає, що адміністрація ринку неодноразово зверталась до відповідача з пропозиціями щодо укладення договору (угоди) оренди торгового місця на ринку, втім відповідач від укладання зазначеного договору відмовлявся.

Суд наголошує, що, відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

В ч. 2 ст. 181 ГК України закріплено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (ч. 3 вказаної статті).

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч. 4 вказаної статті).

Господарський суд Харківської області ухвалою від 19.07.16 р. витребував у позивача докази звернення до відповідача з пропозицією щодо укладення договору оренди торгівельного місця НОМЕР_1 на території Підприємства Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок".

Проте, позивач жодного належного доказу в підтвердження звернення до відповідача з пропозиціями щодо укладення договору (угоди) оренди торгового місця на ринку не надав.

Надані позивачем попередження не можуть вважатися належними доказами звернення позивача до відповідача з пропозицією щодо укладення договору оренди торгівельного місця НОМЕР_1 на території Підприємства Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок", оскільки, як зазначено вище, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору (ч. 1 ст. 641 ЦК України). Втім, надані позивачем попередження таких умов не містять.

В той же час, в матеріалах справи знаходиться заява від 24.09.15 р., підписана в тому числі і відповідачем, в якій останній просив позивача укласти угоду на оренду торгівельних місць терміном на 5 (п'ять) років. Вказана заява була отримана позивачем 26.09.15 р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (оборотна сторона а.с. 115).

Враховуючи викладене, твердження позивача про те, що відповідач відмовляється від укладення договору (угоди) оренди торгового місця на ринку не відповідає дійсності та спростовується вищевикладеним.

Беручи до уваги наявність згоди відповідача на укладення договору (угоди) оренди торгового місця на ринку, враховуючи відсутність доказів звернення позивача до відповідача з пропозиціями щодо укладення зазначеного договору, суд приходить до висновку, що вимоги про зобов'язання відповідача звільнити торгівельне місце НОМЕР_1 на території Підприємства Харківської облспоживспілки "Краснокутський ринок" від належного їй майна та обладнання шляхом демонтажу та вивезення кіоску з території позивача є передчасними.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.08.2016 р.

Суддя Т.В. Інте