ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 липня 2016 р. Справа № 918/452/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 1 170 839 грн. 78 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2 №10/431 від 01.02.2016р.).

Від відповідача : не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" звернулося в Господарський суд з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 1 185 601 грн. 68 коп..

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між позивачем (оператор ГРМ) та відповідачем (споживач) укладено типовий договір №09420U0VVFFET016 розподілу природного газу, за умовами якого позивач зобов'язався надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов'язався прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. На виконання умов зазначеного договору позивач протягом січня - травня 2016 року надав послуги з розподілу природного газу на суму 1 662 665 грн. 81 коп., що підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг з розподілу природного газу. Відповідач свій обовязок щодо проведення розрахунків виконав частково, сплативши заборгованість в розмірі 477 054 грн. 13 коп. Внаслідок несвоєчасного і неналежного виконання зобовязань щодо оплати за надані послуги у відповідача виникла заборгованість в розмірі 1 185 601 грн. 68 коп., яку позивач просить суд стягнути у судовому порядку.

Ухвалою суду від 21.06.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 05.07.2016р.

05.07.2016р. позивачем, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 1 175 408 грн. 13 коп. заборгованості.

Ухвалою суду від 05.07.2016р. розгляд справи відкладено на 21.07.2016р.

21.07.2016р. позивачем, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 1 170 839 грн. 78 коп. заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках передбачених ст. 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Пунктами 3.10, 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, оскільки до закінчення судового розгляду позивачем до канцелярії суду подано заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд розглядає справу з урахуванням вказаних заяв.

В судовому засіданні 21.07.2016р. представник позивача підтримали позовні вимоги за підстав вказаних у позовній заяві та з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судові засідання 05.07.2016р. та 21.07.2016р. не з'явився, відзиву на позов не подав. Однак, 18.07.2016р. подав клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю забезпечити явку свого повноважного представника в судове засідання.

Суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи як необґрунтоване, враховуючи наступне. Коло представників в господарському судовому процесі не обмежене нормами чинного законодавства і представництво юридичних осіб забезпечується згідно зі ст.28 ГПК України, тобто - сторона/відповідач не позбавлений можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого працівника/представника. Крім того, господарський суд відповідно до ухвали від 05.07.2016р. не визнав обовязковою явку представників сторін, отже суд вважає за можливе розглянути скаргу по суті за наявними у справі матеріалами.

Суд вбачає, що відповідно до статті 75 ГПК України наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представника відповідача.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (надалі оператор ГРМ) та ОСОБА_1 підприємством "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради (надалі споживач) укладено типовий договір №09420U0VVFFET016 розподілу природного газу (надалі договір), за умовами якого оператор ГРМ зобов'язався надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов'язався прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору).

Як визначено у п.п. 1.1.-1.3. постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідач приєднався до договору шляхом підписання заяви-приєднання № 09420U0VVFFET016 від 01.01.2016 року.

Послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об'єкта і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об'єкта споживача.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем" передбачено, що договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. На письмову вимогу споживача оператор ГРМ зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Відповідно до п.п. 6.1.-6.4. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Так само порядок розрахунків врегульовано у Кодексі газорозподільних систем.

За п. 6.6. договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Аналогічне правило закріплене у Кодексі газорозподільних систем.

За п. 12.1. договору цей договір укладається на невизначений строк.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем у період з січня по травень 2016 року надано послуги з розподілу природного газу на загальну суму 1 662 655 грн. 81 коп., що стверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу № РВ000002327 від 31.01.2016 року на суму 692 866 грн. 48 коп., № РВ000005061 від 29.02.2016 року на суму 490 035 грн. 14 коп., № РВ від 31.03.2016 року на суму 478 421 грн. 29 коп., № РВ від 30.04.2016 року на суму 637 грн. 55 коп. та № РВ від 31.05.2016 року на суму 695 грн. 35 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено часткову оплату за надані послуги в розмірі 491 816 грн. 03 коп., отже розмір основного боргу становить 1 170 839 грн. 78 коп.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Господарські зобов'язання згідно положень ст.173 Господарського кодексу України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 901 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів факт прострочення в оплаті наданих послуг з розподілу природного газу, а відповідач вказаних обставин не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 1 170 839 грн. 78 коп. заборгованості.

Судом також встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством. Так, за подання позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач повинен був сплатити 17 562 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з платіжним дорученням № 7235 від 16.06.2016р. позивачем сплачено 17 784 грн. 02 коп. судового збору, що на 221 грн. 42 коп. більше від встановленого Законом України "Про судовий збір" розміру.

Відповідно до п. 1.ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У цьому випадку судовий збір повертається в розмірі зайво сплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Щодо судового збору в розмірі 17 562 грн. 60 коп., то останній відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради (35701, Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Шкільна, 40А, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, м. Рівне, вул. Білякова, 4, ) 1 170 839 грн. 78 коп. основного боргу та 17 562 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "25" липня 2016 року

Суддя Горплюк А.М.