КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Справа№ 911/1044/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Шуляр С.А. за довіреністю від 04.01.2016;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська"

на рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016

у справі № 911/1044/16 ( суддя В.А. Ярема)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагростандарт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська"

про стягнення 461779грн.04коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.04.2016 у справі №911/1044/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагростандарт" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагростандарт" 305000грн 00коп заборгованості, 156326грн 12коп пені. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись рішенням Господарського суду Київської області від 25.04.2016, Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська", звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016 у справі №911/1044/16 скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" у справі №911/1044/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Синиця О.Ф.суддів Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.06.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі розпорядження керівника апарату від 29.06.2016 №09-52/2675/16 здійснено повторний автоматичний розподіл справи №911/1044/16, за наслідками якого апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016 у справі № 911/1044/16 на передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Смірнової Л.Г. судді Чорна Л.В., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.07.2016.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.07.2016 у зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" колегію суддів у складі головуючого судді СмірновоїЛ.Г., суддів Дідиченко М.А., Чорної Л.В.

У судове засідання 20.07.2016 з'явився представник позивача. Представники відповідача у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники відповідача не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) України, та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

12.03.2015 між ТОВ "Птахофабрика Київська" (далі-покупець) та ТОВ "Інтерагростандарт" (далі-продавець) було укладено договір постачання товару №ДП/12 (далі-договір), відповідно до положень якого постачальник зобов'язується протягом дії цього договору передавати у власність покупцю сировину для виробництва комбікормів (у подальшому - товар), у кількості та асортименті згідно до підписаних сторонами специфікацій або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2., 2.5., 2.7. та 9.1. договору умови постачання товару - СРТ м. Київ, Броварський проспект, 99, якщо інше не визначено сторонами, у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010), які застосовуються із врахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами на складі покупця (вантажоодержувача) в порядку, що визначається чинним законодавством.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту приймання цього товару.

Датою постачання товару вважається дата зазначена у відповідній видатковій (товарно-транспортній) накладній.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором.

Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав належним чином, поставивши відповідачу на адресу: м. Київ, Броварський проспект, 99, товар загальною вартістю 1388059,00грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на видаткових накладних:

- №ИАС0313-01 від 13.03.2015 на 144336,00 грн

- №ИАС0313-03 від 13.03.2015 на 205530,00 грн

- №ИАС0317-03 від 17.03.2015 на 377673,00 грн

- №ИАС0610-01 від 10.06.2015 на 330280,00 грн

- №ИАС0615-01 від 15.06.2015 на 96320,00 грн

- №ИАС0615-02 від 15.06.2015 на 97352,00 грн

- №ИАС0615-03 від 15.06.2015 на 136568,00 грн, копії яких наявні в матеріалах справи.

Водночас, обставини щодо поставки позивачем товару загальною вартістю 1388059,00грн підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних.

Про належне виконання продавцем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої договірні зобов'язання виконав не належним чином, сплативши за поставлену продукцію 1083059,00 грн, у той час як решта вартості поставленого товару залишилась неоплаченою, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 305 000,00 грн.

В підтвердження здійснення відповідачем часткових оплат за договором позивачем надано суду копії платіжних доручень та довідку ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" №115-70/253 від 11.04.2016.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних обов'язків, позивач звернувся до ТОВ "Птахофабрика Київська" з листом №215-0109-01 від 01.09.2015, відповідно до якого вимагав сплатити заборгованість за договором .

Посилаючись на те, що відповідач остаточні розрахунки за поставлений згідно договору товар не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Птахофабрика Київська", зокрема, 305000,00 грн заборгованості.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши повно і всебічно матеріали справи та подані докази, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 712 та ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 7 (семи) календарних днів з моменту постачання, якщо інше не визначено у підписаних сторонами специфікаціях.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду вищезазначеного, підписання відповідачем товаросупроводжувальних документів, а саме: видаткових та товарно-транспортної накладних, без будь-яких заперечень щодо кількості та якості поставленого товару свідчить про прийняття покупцем цього товару та, відповідно, породжує для останнього обов'язок по його оплаті у повному обсязі у передбачені договором строки - до 20.03.2015, 24.03.2015, 17.06.2015, 22.06.2015 включно.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач свої грошові зобов'язання щодо оплати вартості поставленого товару належним чином не виконав, а також арифметичну відповідність заявленої до стягнення заборгованості наявним в матеріалах справи документам, суд дійшов висновку про задовлення вимоги позивача про стягнення з відповідача 305000,00 грн заборгованості як такої, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з останнього 156779,04грн пені, нарахованої на сукупний розмір заборгованості з урахуванням часткових проплат спадаючим підсумком за наступні періоди:

з 23.06.2015 по 25.06.2015 на 660520,00 грн заборгованості;

з 26.06.2015 по 11.08.2015 на 629816,00 грн заборгованості;

з 12.08.2015 по 18.08.2015 на 610000,00 грн заборгованості;

з 19.08.2015 по 15.12.2015 на 605000,00 грн заборгованості;

з 16.12.2015 по 18.12.2015 на 505000,00 грн заборгованості;

з 19.12.2015 по 21.12.2015 на 405000,00 грн заборгованості;

з 22.12.2015 по 23.12.2015 на 305000,00 грн заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати прийнятого товару, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до положень пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Як слідує з наявної в матеріалах справи довідки ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" №115-70/253 від 11.04.2016, відповідачем згідно договору постачання №ДП/12 від 12.03.2015 було здійснено наступні оплати:

23.03.2015 - 70000,00 грн;

25.03.2015 - 50000,00 грн;

26.03.2015 - 57539,00 грн;

02.04.2015 - 50000,00 грн;

07.04.2015 - 50000,00 грн;

14.04.2015 - 100000,00 грн;

16.04.2015 - 50000,00 грн;

20.04.2015 - 150000,00 грн;

22.04.2015 - 50000,00 грн;

23.04.2015 - 50000,00 грн;

24.04.2015 - 50000,00 грн;

25.06.2015 - 30704,00 грн;

11.08.2015 - 19816,00 грн;

18.08.2015 - 5000,00 грн;

15.12.2015 - 100000,00 грн;

18.12.2015 - 100000,00 грн;

21.12.2015 - 100000,00 грн.

Беручи до уваги здійснення відповідачем часткових розрахунків за поставлений товар, а також безпідставне включення позивачем до періоду обрахунку пені днів фактичної сплати відповідачем коштів за договором, суд здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені за наступні періоди:

з 23.06.2015 по 24.06.2015 на 660520,00 грн заборгованості;

з 25.06.2015 по 10.08.2015 на 629816,00 грн заборгованості;

з 11.08.2015 по 17.08.2015 на 610000,00 грн заборгованості;

з 18.08.2015 по 14.12.2015 на 605000,00 грн заборгованості;

з 15.12.2015 по 17.12.2015 на 505000,00 грн заборгованості;

з 18.12.2015 по 20.12.2015 на 405000,00 грн заборгованості;

з 21.12.2015 по 23.12.2015 на 305000,00 грн заборгованості.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахований судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням вимог закону та обставин справи, становить 156326,12 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 156779,04грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 156326,12грн.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016 у справі №911/1044/16.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016 у справі №911/1044/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2016 у справі №911/1044/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1044/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Чорна

М.А. Дідиченко