ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 р. Справа № 917/902/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (вул. Л. Толстого, буд. 87, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500)

до Пирятинської центральної районної лікарні (вул. Визволення, буд. 54, м. Пирятин, Полтавська область, 37000)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Пирятинська районна державна адміністрація (вул. Леніна, буд. 42, м. Пирятин, Полтавська область, 37000)

Управління Державної казначейської служби України у Пирятинському районі Полтавської області (вул. Леніна, буд. 41, м. Пирятин, Полтавська область, 37000).

про стягнення 256 211,04 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

від третіх осіб: не зявилися

Розглядається позовна заява про стягнення 256 211,04 грн., з них: 227246,02 грн. основного боргу згідно договору постачання природного газу № 70-ПБ від 04.03.2016р., 18694,25 грн. - пені., 1343,48 грн. - 3% річних, 8927,29 грн. - інфляційних.

Заявою від 22.06.2016р. позивач зменшив розмір позовних вимог та прохав стягнути 127246,02 грн. основного боргу, 18694,25 грн. - пені., 1343,48 грн. - 3% річних, 8927,29 грн. інфляційних (а.с.55). Ухвалою від 22.06.2016р. заява про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду (а.с.91-92).

Заявою від 14.07.2016р. позивач збільшив позовні вимоги та прохає стягнути 127246,02 грн. основного боргу, 28187,62грн. пені, 2148,84 грн. - 3% річних, 8927,29 грн. інфляційних.

Дана заява отримана відповідачем в судовому засіданні, що підтверджується підписом його представника на заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд приймає заяву позивача про збільшення позовних вимог від 14.07.2016р. Позов розглядається в редакції заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач у відзиві визнав наявність боргу у сумі 127246,02 грн., проти стягнення пені, інфляційних, та 3% річних заперечує, посилаючись на те, що він є бюджетною організацією, оплату вартості газу проводить після надходження коштів від розпорядника бюджетних коштів (а.с.64-66).

Третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Пирятинському районі Полтавської області - в письмових поясненнях зазначила, що відповідач є юридичною особою має власні рахунки та самостійно відповідає за своми зобовязаннями, Управління не вступало в правовідносини зі сторонами, а тому не може нести відповідальність за їх дії; при вирішенні справи покладається на розсуд суду та прохає розглянути справу без участі їх представника.

Третя особа - Пирятинська районна державна адміністрація в письмових поясненнях від 19.07.2016р. повідомила, що питання виділення коштів для оплати боргу винесено на розгляд депутатських комісій на планове засідання 04.08.2016р. прохає розглянути справу без участі їх представника.

В судовому засіданні 19.07.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (позивачем) та Пирятинською центральною районною лікарнею (відповідачем) укладено договір постачання природного газу № 70-ПБ від 04.03.2016р (далі Договір; а.с.13-18).

Згідно п.14.1 Договору термін його дії у частині поставки газу встановлено до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 2.1. Договору, позивач як постачальник постачає природний газ відповідачу як споживачу в обсягах і в порядку, передбачених договором, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно п. 5.2 Договору усього з урахуванням ПДВ та тарифу на транспортування загальна ціна за 1000 куб. м природного газу становить 8011,44 грн. Згідно додаткових угод з 01 лютого 2016р. загальна ціна за 1000 куб. м природного газу - 7792,44 грн., з 01 квітня 2016р. загальна ціна за 1000 куб. м природного газу - 7666,92 грн. (а.с.20-23).

За п. 5.3 Договору вартість фактично поставленого споживачу обсягу природного газу протягом відповідного газового місяця, визначається як добуток ціни природного газу та обсягу фактично поставленого споживачу природного газу за відповідний розрахунковий період згідно з актами приймання-передачі.

За п. 5.9., п. 5.10 Договору, розрахунки споживача за природний газ здійснюються на умовах 100% попередньої оплати вартості планових (договірних) обсягів природного газу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника не пізніше 5 (п'яти) робочих днів до початку газового місяця. Інший порядок розрахунків може визначатись Сторонами у додатковій угоді до Договору. Остаточний розрахунок за фактично поставлений/спожитий обсяг природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється Споживачем у термін до 6 (шостого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

За лютий 2016р., квітень 2016 р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 227246,02 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання - передачі природного газу № 126 від 29.02.2016р. на суму 415843,56 грн., № 208 від 30.04.2016р. на суму 171808,01 грн. (а.с.24, 25).

Відповідач в порушення умов Договору за отриманий газ розрахувався не повністю, сплативши 100000,00 грн. за платіжним документом від 17.06.2016р., що підтверджується відповідною випискою з банківського рахунку (а.с.59).

Заборгованість в сумі 127246,02 грн. відповідачем не сплачена.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Заявою від 14.07.2016р. позивач підтвердив, що борг у сумі 127246,02 грн. відповідачем не сплачено.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 127246,02 грн. основного боргу підтверджені матеріалами справи, не заперечуються відповідачем та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Пунктом 10.2. Договору передбачено, що у разі прострочення виконання споживачем своїх зобов'язань з оплати вартості газу, у порядку визначеному цим Договором, споживач зобов'язаний сплатити на користь постачальника крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано 28187,62 грн. пені та 2148,84 грн. - 3 % річних (за періоди 07.03.2016р.-14.07.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р., 07.05.2016р. 14.07.2016р. за зобовязаннями квітня 2016р.); (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 257 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що при нарахуванні пені та річних позивачем не враховано, що визначений договором строк оплати за зобовязаннями лютого 2016р. 05.03.2016р. є суботою, а 7, 8 березня 2016р. були вихідними днями. Отже останнім днем строку платежу є 09.03.2016р., а прострочення зобовязання починається 10.03.2016р.

Крім того, відповідачем проведено нарахування на день оплати 17.06.2016р. без зменшення суми боргу.

Після проведення перерахунку судом встановлено, що належна до стягнення сума пені становить 22831,37 грн., а 3% річних становить 1705,75 грн. (за періоди 10.03.2016р. - 14.07.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р., 07.05.2016р. 14.07.2016р. за зобовязаннями квітня 2016р.); (розрахунок суду залучено до справи). Позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

В іншій частині у позові щодо стягнення пені та річних слід відмовити за безпідставністю цих вимог.

На підставі ст.625 ЦК України позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних за період 07.03.2016р. - 20.05.2016р. (поетапно) на загальну суму 8927,29 грн. (а.с.12, 58).

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Після перевірки правильності розрахунку судом встановлено, що за зобовязаннями лютого 2016р. за період 10.03.2016р. - 30.05.2016р. сума інфляційних становить 6672,31 грн. (розрахунок суду залучено до справи). Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині у позові щодо інфляційних слід відмовити, оскільки за зобовязаннями квітня 2016р. за заявлений період 07.05.2016 20.05.2016 борг існував менше місяця.

Заперечення відповідача щодо нарахування пені річних та інфляційних з підстав невиділення йому коштів судом відхиляються, оскільки за ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Пирятинської центральної районної лікарні (вул. Визволення, буд. 54, м. Пирятин, Полтавська область, 37000, ідентифікаційний код 01999460) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (вул. Л.Толстого, буд. 87, м. Лубни, 37500, ідентифікаційний код 39581002) 127246грн. 02 коп. основного боргу, 22831грн. 37 коп. пені, 1705грн. 75 коп. річних, 6672грн. 31 коп. інфляційних, 2376грн. 83 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 25.07.2016р.

Суддя Безрук Т. М.