РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р. Справа № 918/1932/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Коломис В.В. ,

суддя Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_1 "Карат" ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 31.05.2016 року у справі № 918/1932/14 (суддя Заголдна Я.В.)

за заявою ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Карат"

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Карат"

про банкрутство

за участю представників:

боржника - ОСОБА_4, за довіреністю,

ліквідатор - не з'явився,

скаржника - не з'явився,

кредиторів - не з'явились,

В судовому засіданні від 26.07.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 року ОСОБА_1 "Карат" звернулося до господарського суду Рівненської області із заявою про визнання останнього банкрутом на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15.01.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 "Карат", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, проведення попереднього засідання суду призначено на 27.01.2015 року.

Постановою суду першої інстанції від 27.01.2015 року визнано банкрутом ОСОБА_1 "Карат", відкрито ліквідаційну процедуру боржника строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника ОСОБА_5

Ухвалою господарського суду від 21.04.2015 року визнано вимоги ДПІ у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Рівне, гр. ОСОБА_2 до боржника та визнано вимоги по заробітній платі працівників боржника, а саме: гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_6, гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_5

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 31.05.2016 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ОСОБА_1 "Карат". Затверджено звіт ліквідатора про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками ліквідаційної процедури ОСОБА_1 "Карат" за період з 27.01.2015 року по 27.11.2015 року в розмірі 28269,52 грн. Ліквідовано юридичну особу - ОСОБА_1 "Карат. Зобов'язано ліквідатора, орган державної реєстрації і орган статистики провести відповідні дії по виключенню юридичної особи банкрута з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Скасовано мораторій і заходи забезпечення вимог кредиторів, що були введені ухвалою господарського суду від 15.01.2015 року. Вимоги усіх кредиторів визнано погашеними; виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Припинено провадження у справі № 918/1932/14.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та припинити провадження у справі.

Скаржник вважає відповідну ухвалу суду незаконною та прийнятою за відсутності з'ясування обставин, що мають значення для справи. Крім того, висновки місцевого господарського суду, на думку скаржника, не відповідають обставинам справи та зроблені при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник боржника заперечила вимоги апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві. Просила оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноваженого представника боржника, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором боржника ОСОБА_5 до суду першої інстанції надано звіт про проведену роботу, ліквідаційний баланс банкрута та звіт про оплату послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. Загальні положення про порядок ліквідації юридичної особи вміщені у ст.ст. 110-112 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (ч. 3 ст. 110 ЦК України).

Як передбачено ст. 111 ЦК України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Таким чином, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку ст. 95 Закону про банкрутство є: прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою, проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна, його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника, аналіз пасиву боржника шляхом публікації оголошення згідно з вимогами ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України, повідомлення кредиторів про ліквідацію юридичної особи боржника з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості.

Проведення аналізу активу та пасиву боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 Закону про банкрутство. Крім того, звернення до суду з такою заявою можливо лише після закінчення строку, передбаченого ст. 105 ЦК України. Нормами ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство визначено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора у порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.

В Законі про банкрутство не міститься визначення терміну та порядку проведення інвентаризації. Згідно п. 5 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань (далі - Положення) затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014 року інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів та зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

В п. 6 відповідного Положення зазначено, що суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов'язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предмети, що передані у прокат, оренду або незалежно від технічного стану. Також інвентаризації підлягають активи і зобов'язання, які обліковуються на позабалансових рахунках, зокрема цінності, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні, умовні активи та зобов'язання підприємства, бланки документів суворої звітності. Пунктом 1 розділу ІІ того ж Положення передбачено, що для інвентаризації можуть бути залучені аудиторські фірми. Відповідно до п. 3 розділу IV Положення результати інвентаризації відображаються у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація.

В матеріалах справи міститься звіт з огляду ОСОБА_1 Аудиторська фірма "Інфо-сервіс- цит" № 19 від 05.11.2014, року згідно якого у боржника станом на 31.10.2014 року відсутні активи, а зобовязання складають 4361,5 тис.грн. Підприємство є неплатоспроможним. Наявний також фінансовий звіт субєкта підприємницької діяльності з балансом станом на 31.10.2014 року.

Із зазначеного вбачається, що інвентаризація була проведена. Результати були відображені у фінансовій звітності, яка включає баланс станом на 31.10.2014 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі і протоколом загальних зборів учасників боржника від 29.10.2014 року.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що боржником не надано доказів письмового повідомлення державного реєстратора про прийняття 01.07.2014 року загальними зборами учасників боржника рішення про припинення останнього та відповідний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Таке твердження скаржник мотивує ч. 1 ст. 105 ЦК України, якою передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Проте, жодним нормативно правовим актом, не передбачено обовязок надати суду підтвердження вчасного повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію щодо рішення про припинення юридичної особи.

Твердження апелянта спростовуються описом документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії, а саме внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації сформованого 01.07.2014 року та скріншотом електронної сторінки реєстраційної справи № 68 ОСОБА_1 "Карат", а витяг який міститься в матеріалах справи лише посвідчує факт знаходження боржника в стадії припинення станом на 10.11.2014 року. Крім того, на виконання ч. 2 ст. 105 ЦК України опубліковано повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про припинення ОСОБА_1 "Карат" ("Бюлетень державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців" № 288(18) від 07.07.2014 року).

Скаржник також стверджує, що боржником було не дотримано термінів складення проміжного балансу. Адже відповідно до ч. 8 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. На думку скаржника цей термін становив 10.01.2015 року.

Проте, відповідно до офіційної інформації яка міститься на сайті Міністерства юстиції України щодо Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, строк визначений засновниками (учасниками) юридичної особи для заявлення кредиторами ОСОБА_1 "Карат" своїх вимог становить 06.09.2014 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що ліквідатором боржника подано до суду проміжну фінансову звітність з балансом станом на 31.10.2014 року, а не проміжний ліквідаційний баланс у відповідності до ч. 8 ст. 111 ЦК України. Проте, відповідна стаття вказує лише на обсяг інформації, яка повинна міститись в проміжному ліквідаційному балансі не конкретизуючи його форму. Дана інформація (відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результати їх розгляду) містилася в балансі за формою № 1-м станом на 31.10.2014 року та додатках до заяви про порушення справи про банкрутство. Відтак, заява про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону про банкрутство подана з дотриманням вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 110 ЦК України передбачено, що якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом. Даний закон є спеціальним і передбачає в ст. 11 виключний перелік документів які додаються до заяви про порушення справи про банкрутство. Всі вказані документи були долучені до заяви ліквідатора боржника.

Скаржник також вказує на порушення норм процесуального права, проте, не вказує яких саме. Стаття ст. 95 Закону про банкрутство не зобовязує доводити факти вказані скаржником, а для визнання боржника банкрутом в порядку цієї статті необхідною умовою є встановлення факту недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 17.02.2015 року у справі № 909/954/14.

З поданого до суду першої інстанції звіту ліквідатора боржника вбачається, що після публікації оголошення про визнання боржника банкрутом, ліквідатором розглянуті заяви кредиторів та включені до реєстру наступні вимоги останніх: Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області на суму 374251,04 грн. в т.ч. 373231,04 грн. основний борг - 3 черга вимог, штраф, пеня 1020,00 грн. - 6 черга вимог; Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Рівне на суму 223538,78 грн. - 2 черга вимог; гр. ОСОБА_2 на суму 3245560,33 грн. в т.ч. 3245560,33 грн. основний борг - 4 черга вимог, судовий збір 1218,00 грн. - 1 черга.

Крім того, виявлено вимоги по заробітній платі працівників боржника, а саме: гр. ОСОБА_2 сума вимог - 56752 грн. - 1 черга вимог ; гр. ОСОБА_6 сума вимог - 1247,57 грн. - 1 черга вимог; гр. ОСОБА_7 сума вимог - 6666 грн. - 1 черга вимог; гр. ОСОБА_5 сума вимог - 697,46 грн. - 1 черга вимог. В інших можливих кредиторів грошові вимоги до боржника відсутні.

З поданого звіту також вбачається, що метою виявлення майна боржника, ліквідатором було направлено запити до відповідних реєструючи органів. Вчинено дії щодо повернення банкруту дебіторської заборгованості ОСОБА_1 "Вассма Рітейл", внаслідок яких 27.08.2015 року на ліквідаційний рахунок боржника були зараховані кошти в розмірі 40868, 00 грн.

16.09.2015 року здійснено виплату кредиторам першої черги пропорційно до розміру заборгованості, а саме: ОСОБА_7 - 10,01 % - 4090,99 грн.; ОСОБА_6 - 1,87% - 764,25 грн.; ОСОБА_5 - 1,05% - 429,13 грн., а 30.09.2015 року погашено ОСОБА_2 вимоги на суму - 35584,67 грн., що разом становить 40869,04 грн. В результаті відповідних дій, не погашеними залишилися кредиторські вимоги на суму 25711,99 грн.

Як вбачається з інвентаризаційних описів № № 1, 2 та довідками відповідних реєструючих органів, станом на 31.10.2015 року іншого майна для задоволення вимог кредиторів не виявлено. Зазначені докази в підтвердження факту відсутності майна у боржника для задоволення вимог кредиторів наявні в матеріалах справи та досліджені судами обох інстанцій.

Наявною в матеріалах справи банківською довідкою від 01.10.2015 року підтверджується факт закриття рахунку боржника.

До того ж, з поданого до суду першої інстанції ліквідаційного балансу вбачається, що станом на 30.09.2015 року у боржника відсутні будь-які активи.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції підставно та правомірно затвердив звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ОСОБА_1 "Карат", ліквідував юридичну особу ОСОБА_1 "Карат та припинив провадження по справі. Наведене спростовує твердження апелянта про необхідність задоволення його апеляційної скарги.

Крім того, як вбачається із поданого звіту про грошову винагороду, сума нарахованої основної грошової винагороди ліквідатору за період з 27.01.2015 року по 27.11.2015 року становить 25000,00 грн., з розрахунку розміру двох мінімальних заробітних плат на місяць. Крім того, 27.08.2015 року на ліквідаційний рахунок боржника були зараховані кошти (стягнута дебіторська заборгованість) в розмірі 40868,00 грн., відповідно 5% дорівнює 2043,45 грн. 16.09.2015 року та 30.09.2015 року було погашено кредиторську заборгованість в розмірі 40869,04 грн., відповідно 3% дорівнює 1226,07 грн. Розмір додаткової грошової винагороди відповідно до норм ч. 3 ст. 115 Закону про банкрутство становить 3269,52 грн. Відтак, місцевий господарський суд підставно та правомірно затвердив звіт ліквідатора про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками ліквідаційної процедури ОСОБА_1 "Карат" за період з 27.01.2015 року по 27.11.2015 року в розмірі 28269,52 грн.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Усе вищенаведене дає підстави колегії суддів вважати, що твердження скаржника, викладені в його апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства і дійсних обставин справи, а також всі вищенаведені факти ним не спростовані належними доказами.

Враховуючи, що скаржник не надав доказів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що його заперечення позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, а тому ухвала господарського суду Рівненської області від 31.05.2016 року у справі № 918/1932/14 винесена без порушень норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Карат" ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 31.05.2016 року у справі № 918/1932/14 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.