КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа№ 910/29991/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Скрипки І.М.

Тарасенко К.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Гаркавенко С.В. (представник за довіреністю)

від відповідача: Гордієнко І.В. (представник за довіреністю), Вінник В.С. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4"

на рішення господарського суду міста Києва

від 15.03.2016 р.

у справі №910/29991/15 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4"

про стягнення 1 565 767,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" про стягнення 1565767,90 грн. грн. заборгованості, яка складається з 845777,14 грн., пені в розмірі 174158,02 грн., 3% річних в розмірі 37935,81 грн., інфляційної складової боргу в розмірі 507896,93 грн. за неналежне виконання взятих на себе відповідачем зобов'язань згідно Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №1630426 від 01.12.2001 р. за період з 01.12.2013 р. по 01.10.2015 р.

В процесі розгляду справи в місцевому господарському суді представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 670777,14 грн., пені в розмірі 174158,02 грн., 3% річних в розмірі 37935,81 грн., інфляційної складової боргу в розмірі 507896,93 грн. та витрат із сплати судового збору в розмірі 20861,52 грн. та повернути зайво сплачений судовий збір в розмірі 2625,00 грн.

Вищезазначена заява прийнята судом до розгляду, позовні вимоги розглядалися судом з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.03.2016 р. припинено провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 9166,99 грн. В іншій частині позов задоволено. Стягнуто з житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 661610 (шістсот шістдесят одна тисяча шістсот десять) грн. 15 коп., три проценти річних в розмірі 37935 (тридцять сім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 81 коп., індекс інфляції в розмірі 507896 (п'ятсот сім тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 93 коп., пеню в розмірі 174158 (сто сімдесят чотири тисячі сто п'ятдесят вісім) грн. 02 коп., а також 20861 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) грн. 52 коп. судового збору. Повернуто Публічному акціонерному товариству "Київенерго" з Державного бюджету України судовий збір в сумі 6030 (шість тисяч тридцять) грн. 21 коп. як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом, перерахований за платіжним дорученням №39 від 18.09.2015 року, яке знаходиться в матеріалах справи № 910/29991/15.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Житлово-будівельний кооператив "Автотранспортник-4" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 р. у справі №910/29991/15 скасувати та прийняти нове, яким припинити провадження про стягнення боргу, відповідних штрафних санкцій та інфляційної складової.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, скаржник в апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що судом не вірно досліджено умови договору та законність застосування тарифів, не враховані здійснені відповідачем платежі та заборгованість місцевих бюджетів із зобов'язання компенсації вартості теплової енергії у вигляді пільг та субсидій, що виконавці комунальних послуг мають отримувати на рахунки із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку, а житлово-експлуатаційні організації не мають права нараховувати мешканцям повну вартість цих послуг, дана невірна оцінка поданим доказам. Так, на думку скаржника, судом не врахована оплата теплової енергії спожита мешканцями будинку на суму 307695,31 грн., борг місцевого бюджету 52114,89 грн., невірно встановлена вартість поставленої теплової енергії та не обчислена сума її оплати відповідачем; за розрахунком відповідача позивачем поставлено теплової енергії всього 8431,70918 Гкал на суму 2500750,68 грн., оплачено позивачем на суму 2388846,88 грн., заборгованість місцевого бюджету 59788,91 грн. Крім того, скаржник зазначає, що в результаті не дослідження судом неодноразово заявленого у судовому засіданні факту зміни предмету договору за п.1.1, згідно протоколу узгодження від 04.12.2001 р., який є невід'ємною частиною договору №1630426, що передбачає інший порядок розрахунків між сторонами, судом першої інстанції нерівно застосовані норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та статті 625 Цивільного кодексу України без урахування зміни порядку розрахунків між сторонами спору за договором №1630426.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 04.05.2016.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/1239/16 від 04.05.2016 р. у справі №910/29991/15 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/29991/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Агрикова О.В.) апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 04.05.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Агрикова О.В.) розгляд справи було відкладено на 07.06.2016 р. Зобов'язано позивача надати суду обґрунтований розрахунок заборгованості за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р., з посиланням та наданням відповідних доказів; розрахунок пені з урахуванням суми заборгованості, що виникла помісячно; належним чином засвідчені копії протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р., у випадку неможливості надати вказані документи, надати письмові пояснення, в яких зазначити причини неможливості надання таких документів; оригінали протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р. надати для огляду в судовому засіданні, у випадку неможливості надати вказані документи, надати письмові пояснення, в яких зазначити причини неможливості надання таких документів. Зобов'язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р., у випадку неможливості надати вказані документи, надати письмові пояснення, в яких зазначити причини неможливості надання таких документів; оригінали протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р. надати для огляду в судовому засіданні, у випадку неможливості надати вказані документи, надати письмові пояснення, в яких зазначити причини неможливості надання таких документів.

06.05.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду - без змін, зазначаючи про те, що рішення суду ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, тоді як мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та безпідставними.

06.06.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли пояснення щодо неможливості надання суду оригінали протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р. для огляду в судовому засіданні та відповідно надання суду належним чином засвідчені копії протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 07.06.2016 р., відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 22.06.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Агрикова О.В.) клопотання про продовження строку розгляду справи задоволено. Продовжено строк розгляду справи №910/29991/15 на п'ятнадцять днів.

15.06.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та письмові пояснення щодо змін умов договору, інфляційної складової та 3% річних.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Агрикова О.В.) розгляд справи було відкладено на 19.07.2016 р. Повторно зобов'язано позивача надати суду належним чином засвідчені копії протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р. та оригінали протоколу розбіжності та протоколу узгодження до протоколу розбіжності за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р. надати для огляду в судовому засіданні; у випадку неможливості надати вказані документи, надати письмові пояснення, в яких зазначити причини неможливості надання таких документів. Зобов'язано господарський суд міста Києва надіслати Київському апеляційному господарському суду матеріали справи №910/25904/13 та матеріали справи №37/113.

07.07.2016 р. до Київського апеляційного господарського суду з господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №37/113.

12.07.2016 р. до Київського апеляційного господарського суду з господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/29504/13.

15.07.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо нарахування пені.

19.07.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов розрахунок, здійснений останнім згідно облікових карток за особ. рах. 1630426 за договором №1630426.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/3240/16 від 19.07.2016 р. у справі №910/29991/15 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/29991/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Тарасенко К.В.) апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 19.07.2016.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники сторін надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали справи №910/25904/13, №37/113, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.12.2001 року між Акціонерною енергопостачальною компанією „Київенерго", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Київенерго", як постачальником, та Житлово-будівельним кооперативом „Автотранспортник-4", як абонентом, укладено договір №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до пункту 1.1 договору, предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до положень п. 2.1 договору, сторони зобов'язались при виконанні умов цього договору, а також при вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж (надалі Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Згідно з п.п. 2.2.1 договору, постачальник зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.3.1 договору, абонент зобов'язався додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Пунктом 2.3.2 договору передбачено, що абонент зобов'язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатком №4 до договору.

Відповідно до пункту 5.1 договору, облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку - центральне опалення, розрахунковим способом - гаряче водопостачання.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що абонент, який має прилади обліку, щомісячно надає енергопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни передбачені у додатку №1 до даного договору.

Згідно з пунктом 4 додатку №1 до договору дата зняття абонентом показників приладів обліку - по 25 число поточного місяця, надання звіту в ВРТ № 6 - не пізніше 28 числа. При відсутності звіту розрахунок виконується згідно максимальних договірних навантажень.

Порядок розрахунків за теплову енергію сторони погодили в додатку №4 до договору, відповідно до пункту 2 якого абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №6 за адресою: м. Київ, вул. Меліоративна, буд. №11, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Пунктом 3 додатку №4 до договору визначено, що сплату за вказаними в пункті 2 цього додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Даний спір виник в зв'язку з тим, що на думку позивача, відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість використаної теплової енергії, в зв'язку з чим у відповідача у період з 01.12.2013 р. по 01.10.2015 р. виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 670777,14 грн. та за неналежне виконання зобов'язань позивачем нараховані пеня в розмірі 174158,02 грн., 3% річних в розмірі 37935,81 грн., інфляційної складової боргу в розмірі 507896,93 грн.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

З наданого у справі розрахунку заборгованості вбачається, що при нарахуванні заборгованості за спожиту згідно з договором №1360426 теплову енергію, позивачем в період з грудня 2013 р. по 01.10.2015 р. застосовувались тарифи, визначені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1729 від 14.12.2010 р. та тарифи, визначені постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України №465 від 23.04.2014 р. та №613 від 03.03.2015 р.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про теплопостачання" (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 07.10.2010 р. №2592-VI), до повноважень Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України при регулюванні господарської діяльності суб'єктів відносин у сфері теплопостачання належить, зокрема належить встановлення тарифів на теплову енергію суб'єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією, а до створення Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України, дана функція покладена на Національну комісію електроенергетики України.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про ціни та ціноутворення" (в редакції, чинній станом на виникнення спірних правовідносин), в народному господарстві застосовуються вільні ціни та тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни та тарифи.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про ціни та ціноутворення" встановлено, що державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальних рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України (ст. 9 Закону України "Про ціни та ціноутворення").

Враховуючи те, що в період за який позивач просить стягнути заборгованість були чинними постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України №1729 від 14.12.2010 р., Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України №465 від 23.04.2014 р. та №613 від 03.03.2015 р., тому тарифи, визначені даними постановами, підлягають застосуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 11.12.2012 р. у справі №22/313, від 28.05.2013 р. у справі №5011-64/2345-2012.

Наявними в матеріалах справи обліковими картками (табуляграмами) та відомостями обліку споживання теплової енергії підтверджується, що в періоді з 01.12.2013 року по 01.10.2015 року по 01.10.2015 року на загальну суму 2812169,54 грн., а саме:

- грудень 2013 року - 43966,31 грн.;

- січень 2014 року - 322618,08 грн.;

- лютий 2014 року - 185700,78 грн.;

- березень 2014 року - 153807,88 грн.;

- квітень 2014 року - 72436,37 грн.;

- травень 2014 року - 28873,52 грн.;

- червень 2014 року - 29257,14 грн.;

- липень 2014 року - 5521,58 грн.;

- жовтень 2014 року - 131063,35 грн.;

- листопад 2014 року - 225367,25 грн.;

- грудень 2014 року - 450274,75 грн.;

- січень 2015 року - 314554,70 грн.;

- лютий 2015 року - 228553,67 грн.;

- березень 2015 року - 282906,28 грн.;

- квітень 2015 року - 270469,00 грн.;

- травень 2015 року - 63147,96 грн.;

- червень 2015 року - 2650,92 грн.

Однак, розрахунки за спожиту теплову енергію відповідачем здійснювалися несвоєчасно, що відповідачем не заперечується.

Судом встановлено, що за оспорюваний період відповідачем сплачено кошти в розмірі 1966392,40 грн., з яких: 1734998,28 грн. сплачено безпосередньо відповідачем, 46931,44 грн. сплачено субсидій та 184462,68 грн. - пільг.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем заявлено до стягнення суму основної заборгованості у розмірі 845777,14 грн.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 670777,14 грн., у зв'язку з погашенням відповідачем основного боргу за спірний період у розмірі 175000,00 грн., а саме: 150000,00 грн. - 04.02.2016 року та 25000, 00 грн. - 15.02.2016 року.

Твердження відповідача про погашення боргу за спірний період в розмірі 270872,86 грн. є безпідставними, оскільки платіжним дорученням №196 від 19.12.2013 року, на яке відповідач посилається як на доказ оплати боргу, сплачено 97480,50 грн. з призначенням платежу: "поточний платіж за спожиту теплоенергію у січні 2007р. Договір №1630426, 1630427, 1630428, 1630429", платіжним дорученням №12 від 23.01.2014 року, на яке відповідач посилається як на доказ оплати боргу, сплачено в розмірі 83392,36 грн. з призначенням платежу: "поточний платіж за спожиту теплоенергію у грудні 2008р. Договір №1630426, 1630427, 1630428, 1630429" та платіжним дорученням №34 від 25.02.2014 року, на яке відповідач посилається як на доказ оплати боргу, сплачено 90000,00 грн. з призначенням платежу: "поточний платіж за спожиту теплоенергію за жовтень 2006р. по січень 2009р. Договір №1630426, 1630427, 1630428, 1630429".

При цьому, позивачем зі здійсненої відповідачем проплати за платіжним дорученням №34 від 25.02.2014 року в сумі 90000,00 грн. з призначенням платежу: "поточний платіж за спожиту теплоенергію за жовтень 2006р. по січень 2009р. Договір №1630426, 1630427, 1630428, 1630429" було зараховано в рахунок погашення заборгованості за спірний період 15175,83 грн., іншу частину суми у розмірі 74824,17 грн. позивачем зараховано в рахунок погашення боргу за попередній період.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.10.2015 року по 01.02.2016 року на виконання умов договору №1630426 позивачу за теплову енергію по наданих пільгах та субсидіях перераховано 9166,99 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 9166,99 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Факт наявності основної заборгованості за договором №1630426 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2001 р. в розмірі 661610,15 грн. у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача нараховану ним суму 3 % річних в розмірі 37935,81 грн. та суму інфляційних втрат в розмірі 507896,93 грн. та пеню у розмірі 174158,02 грн., у зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 3.5 Додатка 4 до Договору передбачено, що у разі несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду нараховуються пеня на суму фактичного боргу у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством.

Перевіривши розрахунок нарахованих позивачем 3 % річних, інфляційних втрат та пені, враховуючи те, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів належним чином не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання за спожиту за період з 01.12.2013 р. по 01.10.2015 р. теплову енергію в розмірі 661610,15 грн., колегія суддів вважає, що у позивача наявні правові підстави вимагати стягнення з відповідача за порушення вказаного грошового зобов'язання пені, 3% річних, інфляційних втрат. За розрахунком суду апеляційної інстанції позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 37935,81 грн., інфляційні втрати в розмірі 507896,93 грн. грн., пені в розмірі 133237,22 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При здійсненні розрахунку пені, яка підлягає до стягнення, судом враховано наданий позивачем на вимогу суду апеляційної інстанції розрахунок пені, здійснений з урахуванням суми заборгованості, що виникла помісячно (а.с. 272 т.1).

Твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що зазначає, що в результаті не дослідження судом неодноразово заявленого у судовому засіданні факту зміни предмету договору за п.1.1, згідно протоколу узгодження від 04.12.2001 р., який є невід'ємною частиною договору №1630426, що передбачає інший порядок розрахунків між сторонами, судом першої інстанції нерівно застосовані норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та статті 625 Цивільного кодексу України без урахування зміни порядку розрахунків між сторонами спору за договором №1630426 є безпідставними з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції досліджено матеріали справи №37/113, №910/25904/13 та встановлено, що у вказаних матеріалах справи містяться фотокопії протоколу узгодження протоколу розбіжності за договором №1630426 на відпуск теплової енергії у гарячій воді з ЖБК "Автотранспортник-4" (а.с. 220 т.1 №37/113, а.с. 31 №910/25904/13). Оригінал протоколу узгодження протоколу розбіжності за договором №1630426 на відпуск теплової енергії у гарячій воді з ЖБК "Автотранспортник-4" у вказаних матеріалах справи відсутній.

Як вбачається з фотокопій протоколу узгодження протоколу розбіжності за договором №1630426 на відпуск теплової енергії у гарячій воді з ЖБК "Автотранспортник-4", пункт 3.5 додатку №4 до договору, викладено в наступній редакції: «У зв'язку з тим, що згідно Закону України від 13.11.1996 №486/96-ВР "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" призупинено нарахування пені за несвоєчасну оплату комунальних послуг населенням, Київенерго, як виняток, тимчасово призупиняє нарахування пені "абоненту" ЖБК "Автотранспортник-4" за договором №1630426 до відміни дії вищезгаданого Закону України.».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що умови, викладені в протоколі розбіжності, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, які виникли в період з 01.12.2013 р. по 01.10.2015 р., оскільки дія Закону України від 13.11.1996 №486/96-ВР "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" припинена з 01.01.2011 р., на підставі внесених змін Законом України від 17.12.2010 р. №2795-VI.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, однак судом не вірно здійснено розрахунок пені та відповідно розмір пені, який підлягає стягненню, а тому рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає зміні, а стягненню з Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" підлягає 133237,22 грн. пені. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за звернення з позовною заявою, судового збору за подання апеляційної скарги стягуються у відповідності до вимог ст. 49 ГПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

В позовній заяві позивач заявив клопотання про повернення сплаченого судового збору в розмірі 3405,21 грн. як зайво сплаченого, колегія суддів вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, а поверненню з Державного бюджету України підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 3405,21 грн., як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом.

В заяві про зменшення позовних вимог позивач заявив клопотання про повернення сплаченого судового збору в розмірі 2625,00 грн., колегія суддів вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, а поверненню з Державного бюджету України підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 2625,00 грн., у зв'язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 р. у справі №910/29991/15 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

„ Припинити провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 9166,99 грн.

В іншій частині позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" (02225, м. Київ, проспект Маяковського, будинок 15-В, ідентифікаційний код 22934163) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 661610 (шістсот шістдесят одна тисяча шістсот десять) грн. 15 коп., три проценти річних в розмірі 37935 (тридцять сім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 81 коп., інфляційні втрати в розмірі 507896 (п'ятсот сім тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 93 коп., пеню в розмірі 133237 (сто тридцять три тисячі двісті тридцять сім) грн. 22 коп., 20110 (двадцять тисяч сто десять) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині в позові відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) з Державного бюджету України (р/р 3001, одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу 22030001) судовий збір в сумі 6030 (шість тисяч тридцять) грн. 21 коп., перерахований за платіжним дорученням №39 від 18.09.2015 року, яке знаходиться в матеріалах справи №910/29991/15.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник-4" (02225, м. Київ, проспект Маяковського, будинок 15-В, ідентифікаційний код 22934163) 675 (шістсот сімдесят п'ять) грн. 19 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/29991/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді І.М. Скрипка

К.В. Тарасенко