ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р.Справа № 922/2035/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Порше Лізинг Україна", м. Київ
до ТОВ "Постман", смт. Покотилівка
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. б/н від 23.10.2015 р.,

відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», м. Київ звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТМАН», Харківська обл., смт. Покотилівка про стягнення 30126,95 грн. з яких: заборгованість по сплаті лізингових платежів у розмірі 10258,98 грн., збитки 12210,07 грн., пеня 1275,30 грн., 3% річних 382,60 грн., витрати на правову допомогу 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу №00006410 від 22.01.2013 року в частині виконання зобовязання зі сплати заборгованості за лізинговими платежами та заподіяні збитки, що виникли у звязку з порушенням зобовязань за вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29 червня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/2035/16 та призначено її до розгляду на 11 липня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11 липня 2016 року розгляд справи відкладено на 01 серпня 2016 року у зв'язку з неявкою представника відповідача по справі.

У призначене на 01.08.2016 р. судове засідання відповідач не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Представник позивача в судовому засіданні 01.08.2016 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважав, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг України" (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОСТМАН" (Лізингоореджувач) був укладений Договір про фінансовий лізинг №00006410 від 22 січня 2013 року (надалі - Договір) разом із додатком - Загальними комерційними умовами внутрішнього фінансового лізингу (далі разом із Договором - Умови), відповідно до якого Об'єктом лізингу є транспортний засіб VW CaddyGp Kasten 1.2. I TSI, 2012 року виробництва, шасі №WV1ZZZ2KZEX060407 двигун №CBZ 917555 (надалі - Об'єкт лізингу).

Вартість обєкту лізингу сторони визначили у сумі 17550,00 дол. США.

Додатковою угодою № 1/1 від 12.01.2015 року договору фінансового лізингу № 00006410 від 22.01.2013 року сторони домовились змінить строк дії лізингу та внести зміни до граф Умов "кількість лізингових платежів", "Строк лізингу (місяців)" та "Лізинговий платіж" розділу "Об'єкт лізингу" та з 12.01.2015 року викласти їх у наступній редакції: "кількість лізингових платежів": 84; "Строк лізингу (місяців)": 84; "Лізинговий платіж": еквівалент 256,01 дол. США.

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили та підписали новий графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) від 12.01.2015 року.

Згідно Графіку строк лізингу складає 84 місяців (84 лізингових платежів) до 15.01.2020 року. Лізингові платежі повинні бути сплачені на підставі рахунка позивача банківським переказом на банківський рахунок позивача.

У відповідності до пункту 3.2. Умов, Порше Лізинг Україна придбаває Об'єкт лізингу (отримує право власності на Об'єкт лізингу) та передає Лізингоодержувачу Об'єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та цих Умов.

Відповідно до пункту 6.1. Умов Відповідач зобов'язався щомісяця виплачувати Позивачу лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) (далі - Графік), що являє собою невід'ємну частину цих Умов, та інших положень Договору. Щомісячний лізинговий платіж включає в себе: відсотки (проценти) за користування Обсягом фінансування; частину від Обсягу фінансування (сама, яка відшкодовує частину Вартості Об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Договором та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Договором. Нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню Договору не включаються до лізингових платежів: будь - які податки, що можуть застосовуватися до Договору після його виконання або в будь - який час у майбутньому; інші витрати та платіжні зобов'язання.

Пунктом 6.3 Договору сторони домовились, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за договором на користь позивача, відображають справедливу вартість обєкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання договору суму на основі діючого курсу обміну Євро/долара США, встановленого НБУ або українським комерційним банком (ПАТ ОСОБА_2 Банк або іншим банком). Лізингові платежі, передбачені договором розраховуються в Євро/доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунка.

Згідно з пунктом 6.5 Договору, лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг України у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування).

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються такі санкції:

- пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (пп.8.2.1);

- штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна (п.8.3.1 цього Договору): еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу (пп. 8.2.2);

- компенсація будь - яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодержувачем у відповідності до Договору (пп.8.2.3).

Пунктами 8.3, 8.3.1 Умов сторони домовились, що позивач надсилає першу вимогу щодо сплати у письмовій формі, якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більше, ніж 10 робочих днів. Якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк оплати ще на 8 робочих днів. У випадку, якщо відповідач не здійснить оплату у вказаний термін, позивач має право направити відповідачу третю вимогу щодо сплати та відмовитись від договору в односторонньому порядку.

Строк лізингу за цим Договором визначається у Договорі про фінансовий лізинг та Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання Акта приймання - передачі Лізингоодержувачем об'єкта лізингу (п.п.12.1, 12.2 Договору).

Згідно пункту 12.10 Контакту, у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Договору, Порше Лізинг Україна прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка Об'єкта лізингу, доставка Об'єкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування, тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

Як зазначав позивач, відповідач з грудня 2014 року почав порушувати свої зобовязання за Договором.

Відповідачем не було сплачено лізингові платежі на загальну суму 10258,98 грн. за наступні місяці:

- часткова несплата щомісячного лізингового платежу за лютий 2015 року на суму 3034,04 грн. відповідно до рахунку №00256862 від 02.02.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.02.2015 р.;

- часткова несплата щомісячного лізингового платежу за березень 2015 року на суму 3734,25 грн. відповідно до рахунку №00262546 від 06.03.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.03.2015 р.;

- часткова несплата щомісячного лізингового платежу за квітень 2015 року на суму 3490,69 грн. відповідно до рахунку №00268298 від 06.04.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.04.2015 р.

У зв'язку із порушенням умов Договору в частині своєчасної сплати лізингових платежів позивачем було направлено відповідачу нагадування про несплату платежів за договором та обов'язковість погашення боргу (а.с. 46).

У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договором фінансового лізингу у частині повної та своєчасної оплати лізингових платежів відповідно до графіку, позивач 16.04.2015 року направив відповідачеві повідомлення-вимогу у якому зазначав що відповідно до пункту 12.6.13 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, за виняткових обставин та/або в умовах форс-мажору, які, на думку лізингодавця ставлять під загрозу або затримують виконання договірних зобов'язань, або за яких лізингоодержувач неспроможній виконати свої зобов'язання за Договором, лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір та вимагати повернення об'єкту лізингу та повідомляє відповідача про розірвання договору та вимагав повернення об'єкту лізингу на користь лізингодавця впродовж 10 робочих днів з дня отримання цього повідомлення лізингоодержувачем (а.с. 47)

На підставі вказаних пунктів договору актом приймання-передачі, у звязку із припиненням дії договору фінансового лізингу № 0006410 від 22.01.2013 року, відповідач 18.04.2015 року передав, а позивач прийняв обумовлений обєкт лізингу (автомобіль марки VW, модель CaddyGP Kasten, 2012 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний знак НОМЕР_2, білого кольору) (а.с. 48).

Таким чином, договір про фінансовий лізинг № 0006410 від 22.01.2013 року був розірваний в позасудовому порядку, у зв'язку з відмовою лізингодавця від Договору. Однак, відповідач зобов'язань з оплати заборгованості зі сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу перед позивачем не виконав.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізиноодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до статті 16 вказаного Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором; лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Графіком сторони погодили строки та суми лізингових платежів. Відповідно до Умов, лізингові платежі повинні були здійснюватись у гривні, а еквівалент позивач визначав за курсом публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Банк на дату виставлення рахунку на оплати відповідного лізингового платежу.

Суд, перевіривши відповідність сум, зазначених у рахунках по несплаченим лізинговим платежам на предмет відповідності умовам договору, встановив, що їх визначено в належному еквіваленті.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів (за лютий, березень, квітень 2015 року) в сумі 10258,98 грн.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань, позивачем було нараховано відповідачу: збитки в розмірі 12210,07 грн., пеню 1275,30 грн., 3% річних 382,60 грн., витрати на правову допомогу 6000,00 грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, штраф та пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить від тривалості прострочення боржника, а штраф не залежить.

В пункті 8.2 Умов визначено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Згідно статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем відповідачу пені за вищезазначений період відповідно до наданого позивачем розрахунок пені та встановлено що він відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору. У звязку з чим вимоги зі стягнення пені підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 1275,30 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 382,60 грн. за періоди:

- з 16.02.2015 р. по 14.06.2016 р. (на заборгованість 3034,04 грн. ) в розмірі 120,70 грн.;

- з 16.03.2015 р. по 14.06.2016 р. (на заборгованість 3735,45 грн. ) в розмірі 139,96 грн.;

- з 16.04.2015 р. по 14.06.2016 р. (на заборгованість 3490,69 грн. ) в розмірі 121,94 грн.

Суд здійснив перевірку правильності розрахунків і вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши доводи позивача щодо стягнення збитків, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 12210,07 грн. збитків не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 12.9 Умов у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання договору відповідно до п. 12 Умов, а також у разі вимоги Позивачем повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень Умов, в 10-ти денний строк Відповідач зобов'язаний сплатити різницю між вартістю об'єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Позивачем від продажу об'єкта лізингу) та Лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіку, а також іншими платежами, що залишилися несплаченими Відповідачем відповідно до Умов.

Відповідно до статті 623 цього ж Кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При цьому, розмір збитків має бути підтверджений документально.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені особою, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток, втрачена вигода, на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, при вирішенні даного спору на позивача покладається обов'язок довести розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, факт порушення відповідачем його обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і збитками.

За загальним правилом, витрати на зберігання обєкту лізингу не знаходиться у безпосередньому причинному зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором фінансового лізингу.

7810,07 грн. збитки згідно пункту 12.9 Умов та 4400,00 грн. відшкодування послуг відповідального зберігання не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором фінансового лізингу. Також, позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаних вимог.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в оглядовому листі від 14.01.2014 р. № 01-06/20/2014 Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків.

На підтвердження вимог щодо стягнення 6000,00 грн. вартості на правову допомогу позивачем надано договір про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 р. (а.с. 115-120); додаткові угоди до вказаного договору: №47 від 15.01.2013 р. (а.с. 121-124), №206 від 10.08.2015 р. (а.с. 125-128); рахунок-фактура №794 від 22.06.2016 р.; акт №794 до договору про надання юридичних послуг; платіжне доручення №50031339 від 05.07.2016 р. на суму 5000,00 грн. (а.с. 169-172)

Дослідивши надані позивачем докази суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог в частині стягнення вартості витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., відповідно до понесених витрат.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. При частковому задоволення позовних вимог судові витрати покладаючи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, відповідно до статтями 1, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", статтями 224, 225, 231, 232, 292 ГК України, статтями 11, 22, 253-255, 526, 530, 549, 611, 612, 623, 625, 626, 1214 ЦК України та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 34 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПОСТМАН" (62452, Харківська обл., Харківський р-н., смт. Покотилівка, вул.Фрунзе, 18, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, просп. Павла Тичини, 1-В, ) суму у розмірі 16916,88 грн. (з яких: 10258,98 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів, 1275,30 грн. - пеня., 382,60 грн. - 3 проценти річних, 5000,00 грн. витрати на правову допомогу) та суму судового збору 773,77 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_3