РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016Справа №910/9868/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

до 1) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

2) приватного підприємства "Вітантранс"

про відшкодування шкоди в розмірі 28 888,74 грн.

Представники:

від позивача: Дейнека О.В. - представник за довіреністю № 2-2016 від 15.12.2015 р.;

від відповідача-1: не з'явився.

від відповідача-2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", приватного підприємства "Вітантранс" про відшкодування шкоди в розмірі 28 888,74 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 червня 2013 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" та товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» укладено договір № 06-04.18.13.00043 добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано автомобіль марки Renault, д.н. НОМЕР_4.

06.09.2013 р. в Рівненській області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault, д.н. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки Renault д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2013 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 49 911,59 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 23 від 13.11.2013 року та 10 314,24 грн. - № 154 від 14.04.2014 року, 1 659,60 грн. страховик зарахував в рахунок оплати чергового платежу за договором.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault д.н. НОМЕР_3 застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АС/0007967.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідачів компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спорів позивач направив приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна" заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № ТР-18-2185 вих. № 3616 від 19.11.2013 р., де просив сплатити 49 911,59 грн.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" частково виконало вимоги позивача та сплатило 32 996,69 грн.

Тому позивач звернувся до суду із вимогою стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" різницю між страховим відшкодуванням та сплаченою ним суму 17 003,31 грн., з приватного підприємства "Вітантранс" - 11 885,43 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 11.07.2016 р., у зв'язку із неявкою представників сторін у судове засідання.

В судове засіданні 11.07.2016 р. представники відповідачів 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 22.09.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 016.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

10 червня 2013 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" та товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» укладено договір № 06-04.18.13.00043 добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано автомобіль марки Renault, д.н. НОМЕР_4.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 9263143 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 06.09.2013 р. в Рівненській області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault, д.н. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки Renault д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/16861/13-п від 01.11.2013 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку № 24/13 за результатами автотоварознавчої експертизи щодо визначена вартості відновлювального ремонту, у результаті його ушкодження в ДПТ від 15.02.2014 року, вартість відновлювального ремонту складає 61 885,43 грн.

Страховик склав страховий акт № ТР-18-2185 від 31.10.2013 р. та розрахунок до нього, з яких вбачається, що сума страхового відшкодування становить 51 571,19 грн.

Страховик склав страховий акт № ТР-18-2185-1 від 27.03.2014 р. та розрахунок до нього, з яких видно, що сума страхового відшкодування становить 10 314,24 грн.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 49 911,59 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 23 від 13.11.2013 року та 10 314,24 грн. - № 154 від 14.04.2014 року, 1 659,60 грн. страховик зарахував в рахунок оплати чергового платежу за договором.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault д.н. НОМЕР_3 застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АС/0007967.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідачів компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спорів позивач направив приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна" заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № ТР-18-2185 вих. № 3616 від 19.11.2013 р., де просив сплатити 49 911,59 грн.

Позивач зазначає, що приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" частково виконало вимоги та сплатило 32 996,69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Факт перебування гр. ОСОБА_3 у трудових відносинах з приватним підприємством"Вітантранс" відповідачами не заперечувався.

Транспортний засіб марки Renault д.н. НОМЕР_3, яким скоєно ДТП, що спричинило нанесення шкоди автомобілю марки Renault, д.н. НОМЕР_4, належить відповідачу-2. Останній уклав з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" поліс № АС/0488775 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: ліміт за шкоду майну становить 50 000, 00 грн., франшиза - 0,00 грн.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Враховуючи вищезазначене, розмір страхового відшкодування складає: 50 000,00 грн. (ліміт за полісом АС/0488775) - 32 996,69 грн. (часткова сплата відповідачем 1 страхового відшкодування) = 17 003,31 грн., що підлягає до стягнення з відповідача-1.

61 885 43 грн. (вартість відновлювального ремонту , відповідно до висновку № 24/13 від 30.09.2013 р.) - 50 000, 00 грн. (ліміт за полісом АС/0488775) = 11 885,43 грн., що підлягає до стягнення з відповідача-2.

Оскільки, відповідачі не довели факт того, що шкоду транспортному засобу марки Renault, д.н. НОМЕР_4, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на відповідача 1 в сумі 808,61 грн., на відповідача 2 - 569,39 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ) страхове відшкодування в розмірі 17 003 (сімнадцять тисяч три) грн. 31 коп., судовий збір в розмірі 808 (вісімсот вісім) грн. 61 коп.

3. Стягнути з приватного підприємства "Вітантранс" (43000, м. Луцьк, вул. Шевченка, буд. 22, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ) страхове відшкодування в розмірі 11 885 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 43 коп., судовий збір в розмірі 569 (п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 39 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 25.07.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий