ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа № 914/812/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, б/н і б/д (вх. № апеляційного суду 01-05/2786/16 від 07.06.2016 р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 13.05.2016 р.

у справі №914/812/16 (суддя Горецька З.В.)

за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, м. Львів

про розірвання договору оренди, виселення з об»єкта оренди та стягнення заборгованості в сумі 76 515,74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4- головний спеціаліст юридичного відділу (довіреність від 05.01.2016 р. №2302-вих.-8);

від відповідача: не з»явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.05.2016 р. у справі №914/812/16 позовні вимоги Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів (надалі Позивач) до ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, м. Львів (надалі Відповідач) задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради 76 515, 74 грн. Розірвано Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-9270-14 від 11.12.2014 р., укладений між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та ФОП ОСОБА_3 Виселено ФОП ОСОБА_3 з приміщення, загальною площею 153,7 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 41. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради 4 134,00 грн.

Відповідач ФОП ОСОБА_5, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н і б/д (вх. № апеляційного суду 01-05/2786/16 від 07.06.2016 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник зазначає, що згідно ст. 782 Цивільного кодексу України передбачено право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд, наслідком такого діяння є можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін на підставі ч.3 ст. 291 ГК України, ч.2 ст. 651, ст. 783 Цивільного кодексу України ,ч.1 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та виселення. Відтак, вважає, що не відповідає дійсності твердження Позивача про 3-місячне прострочення зі сплати орендної плати, оскільки первинними банківськими документами, які в силу ст. 34 ГПК України є належними та допустимими доказами, дані обставини не підтверджені.

Крім цього, зазначає, що місцевим господарським судом в ухвалі суду від 26.04.2016 р. визначено відповідачем іншу особу ОСОБА_6 , що в розумінні ст. 104 ГПК України вважає підставою для скасування рішення.

Дані обставини Скаржник вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове , яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради у запереченні від 05.07.2016 р. (вх.№ апеляційного суду 01-04/4913/16 від 05.07.2016 р.) вказує, що згідно довідки №402302-235 від 12.03.2016 р. Відповідач більш як рік часу не сплачував орендної плати за користування об»єктом оренди, що є істотним порушенням умов договору. Згідно ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відтак, всупереч умовам договору та нормам чинного законодавства, Відповідач не виконував взяті на себе зобов»язання належним чином, тому Управління звернулось до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості, розірвання договору та виселення Відповідача з нежитлових приміщень, який правомірно задоволено місцевим господарським судом. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 р. прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, б/н і б/д (вх. № апеляційного суду 01-05/2786/16 від 07.06.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 13.05.2016 р. у справі №914/812/16 та призначено до розгляду в судове засідання на 05.07.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.70).

В судовому засіданні 05.07.2016 р., за клопотанням Скаржника, розгляд справи відкладено в судове засідання на 19.07.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.84-85).

В судове засідання 19.07.2016 р. з»явився представник Позивача. Відповідач (Скаржник) участі уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 05.07.2016 р., що підтверджується копією списку згрупованих рекомендованих відправлень поданих в поштове відділення №10 від 07.07.2016 р.(а.с.88).

Ухвалою суду від 05.07.2016 р. участь представників сторін в судовому засіданні визнано не обов»язковою. Попереджено учасників судового процесу про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Станом на 19.07.2016 р. додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, а відтак судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Представник Позивача в судовому засіданні 19.07.2016 р. заперечила доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у запереченні б/н від 05.07.2016 р.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та запереченням на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

11.12.2014 р. Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради («Орендодавець») та ОСОБА_2 особою підприємцем ОСОБА_3 («Орендар») укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-9270-14 (а.с.15-16), згідно п.1 якого Орендодавець на підставі наказу Управління комунальної власності від 27.11.2014р. № 336-О/І передає, а Орендар приймає в строкове, платне користування нерухоме майно, що знаходиться на балансі ЛКП Замарстинів-400. Обєктом оренди є приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 41, загальною площею 135,7 кв. м.

Цільове використання обєкту оренди використання для підприємницької діяльності (п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 3.1., 3.3. Договору приймання-передачу обєкта оренди здійснюють орендар та балансоутримувач і оформляють актом приймання-передачі. При передачі обєкта оренди складається акт приймання-передачі, який підписує орендар та балансоутримувач.

Відповідно до п. 4.1. Договору, термін його дії 2 роки 364 дні з 11.12.2014р. до 10.12.2017р. Перебіг терміну дії Договору оренди та настання обовязку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі (п. 4.2. Договору).

11.12.2014 р. обєкт оренди був переданий Відповідачу балансоутримувачем, що підтверджується актом приймання-передачі від 11.12.2014 р. (а.с.17).

За змістом пунктів 5.1. 5.4. Договору, розмір орендної плати за обєкт оренди становить 3 427,25 грн. без ПДВ за перший місяць оренди. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

В п. 5.6. Договору сторони погодили, що орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця.

Разом з тим, в п. 5.8. Договору сторони передбачили, що несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Згідно довідки Позивача про заборгованість ФОП ОСОБА_3 від 12.03.2016р. № 4-2302-235 за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2016 р. у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість в розмірі 76 515,74 грн. (а.с.18).

Відтак, 23.03.2016 р. Управління комунальної власності Департаменту економічної політики подало на розгляд господарського суду Львівської області позовну заяву до ФОП ОСОБА_5 про розірвання договору оренди №Ш-9270-14 від 11.12.2014 р., виселення такого та стягнення заборгованості в сумі 76 515,74 грн. (а.с.6-9).

Місцевим господарський суд визнав обґрунтованими позовні вимоги з огляду на положення ст. ст. 509, 610, 762, 785 Цивільного кодексу України, ч.3 ст. 18, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та положень п.5.8 та п.п.9.1-9.4 Договору №Ш-9270-14 від 11.12.2014 р.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 509 Цивільного кодексу України, що кореспондується нормам ст. 173 Господарського кодексу України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно вимог ст. 193 Господарського кодексу України, що кореспондується нормам ст. 526 Цивільного кодексу України - суб»єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов»язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як вбачається з обставин справи, 11.12.2014 р. Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради («Орендодавець») та ОСОБА_2 особою підприємцем ОСОБА_3 («Орендар») укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-9270-14 (а.с.15-16), згідно п.1 якого Орендодавець на підставі наказу Управління комунальної власності від 27.11.2014р. № 336-О/І передає, а Орендар приймає в строкове, платне користування нерухоме майно, що знаходиться на балансі ЛКП Замарстинів-400. Обєктом оренди є приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 41, загальною площею 135,7 кв. м.

Цільове використання обєкту оренди використання для підприємницької діяльності (п. 2.1. Договору).

Згідно вимог ст.759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується ст. 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ч. 3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов»язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно п.5.1. Договору розмір орендної плати за об»єкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього Договору методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м.Львова, затвердженої ухвалою міської ради від 07.06.2007 р. №897 і становить 3427,25 грн. без ПДВ за перший місяць оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць (п.5.3. Договору).

Пунктом 5.6. Договору встановлено, що орендну плату Орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок Орендодавця.

Позивач стверджує, що Відповідачем заборговано орендну плату за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2016 р. за користування приміщенням що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 41, загальною площею 135,7 кв. м. на підставі договору Ш-9270-14 від 11.12.2014 р.), в обґрунтування чого подає довідку від12.03.2016 р.№4-2302-235 (а.с.18).

У відповідності до вимог ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин,на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини , які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобам доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

З матеріалів та обставин справи вбачається, що Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України відсутності заборгованості перед Позивачем за оренду приміщення по договору Ш-9270-14 від 11.12.2014 р. в сумі 76 515,74 грн. Не подано такі докази і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до цього, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 76 515,74 грн. за період з 11.12.2014 р. (з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення) по 31.01.2016 р. у відповідності до на п.3.5. Договору та ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Статтею 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Верховний суд України в постанові №3-26гс12 від 08.05.2012р. зазначає, що можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору у позасудовому порядку, передбачена ст. 782 ЦК України є правом, а не обов'язком наймодавця. Право наймодавця на відмову від договору найму, встановлене ч. 1 ст. 782 ЦК, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Аналогічна правова норма міститься в ч. 1 ст. 785 ЦК України.

У відповідності до п.п.9.1-9.4 Договору, повернення Орендодавцю об»єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії цього договору або дострокового його припинення чи розірвання. Сторони повинні приступити до передачі об»єкта оренди протягом 5 днів з часу закінчення терміну оренди. Об»єкт оренди повинен бути переданий Орендарем та прийнятий Орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з часу настання однієї з подій, вказаних в п.9.1. цього договору. При передачі об»єта оренди складається акт здачі-приймання ,який підписується орендарем та балансоутримувачем та у п»ятиденний термін надсилається балансоутримувачем орендодавцю.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у зв»язку з тим, що протягом періоду з 01.12.2014 р. по 31.01.2016 р. Відповідачем не здійснено жодних проплат по орендній платі, що є істотним порушенням умов договору, вимоги про розірвання Договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-9270-14 від 11.12.2014 р. та відповідно виселення Відповідача ФОП ОСОБА_5 з приміщень по вул. Замарстинівська, 41, м. Львів загальною площею 135,7 кв. м. є обґрунтованими.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує, на те, що місцевим господарським судом в ухвалі суду від 26.04.2016 р. визначено відповідачем іншу особу ОСОБА_6 , що в розумінні ст. 104 ГПК України вважає підставою для скасування рішення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Судова колегія зазначає, що помилка щодо імені Відповідача в ухвалі про відкладення розгляду справи не вплинула на прийняття рішення. Безпосередньо в рішенні господарського суду Львівської області від 13.05.2016 р., яке є предметом, оскарження, прізвище, ім»я та по-батькові Відповідача вказано вірно - ОСОБА_3, а відтак покликання Апелянта на цю обставину, судова колегія не розцінює як підставу для скасування рішення місцевого господарського суду в розумінні ст. 104 ГПК України.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 13.05.2016 р. у справі №914/812/16 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, б/н і б/д (вх. № апеляційного суду 01-05/2786/16 від 07.06.2016 р.) - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 20.07.2016р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1