РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016Справа №910/11738/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/11738/16

за позовом 1) ЗУКК Трейдінг Лімітед;

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп»;

до Держави України в особі Національного банку України

про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади

Представники сторін:

від позивача-1: Зязіна Ю.О., довіреність б/н від 04.11.2014р.;

від позивача-2: Бабич Т.Г., довіреність № 04-05/259 від 23.12.2015р.;

від відповідача: Пріцак І.Є., довіреність № 18-0009/60150 від 19.07.2016р.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулись ЗУКК Трейдінг Лімітед (надалі - позивач-1) та товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» (надалі - позивач-2) з позовом до Держави України в особі Національного банку України (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що внаслідок неналежного банківського нагляду за діяльністю ПАТ «Брокбізнесбанк» та бездіяльністю Національного банку України, який не вжив своєчасних заходів, згідно вимог ст. 55 Закону України «Про Національний банк України», що призвело до негативних фінансово-економічних наслідків в ПАТ «Брокбізнесбанк» та унеможливило повернення депозитних вкладів, позивачам завдано майнової та моральної шкоди, пов'язаної з порушенням їх прав на володіння, розпорядження та користування власними вкладами та коштами, які знаходяться на рахунках ПАТ «Брокбізнесбанк», який на даний час перебуває в процесі ліквідації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2016р. порушено провадження у справі №910/11738/16 та розгляд справи призначено на 14.07.2016р.

До початку розгляду справи 01.07.2016р. через загальний відділ господарського суду від позивачів надійшла заява про уточнення позовних вимог, а 13.07.2016р. - додаткові пояснення по справі.

13.07.2016р. через загальний відділ господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки всі працівники відділу судового захисту управління претензійно-правової роботи, задіяні в інших засіданнях, виклики по яким були отримані раніше.

Присутні в судовому 14.07.2016р. представники позивачів підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 14.07.2016р. не з'явився та всі витребувані судом докази не подав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. було відкладено розгляд справи на 26.07.2016р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та неподанням витребуваних судом доказів.

18.07.2016р. через відділ діловодства суду від позивачів отримано додаткові пояснення по справі.

26.07.2016р. представник відповідача до початку розгляду справи подав відзив на позовну заяву.

Присутні в судовому засіданні 26.07.2016р. представники позивачів підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві та посилаючись на те, що позивачами не доведено факт завдання їм шкоди бездіяльністю Національного банку України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачами і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачами і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між компанією «ЗУКК Трейдінг Лімітед» та публічним акціонерним товариством "БРОКБІЗНЕСБАНК" (надалі за текстом - банк) було укладено договори інвестиційного банківського вкладу № 01-07-2010 від 07.07.2010р. на суму 15 000 000 доларів США, № 02-07-2010 від 07.07.2010р. на суму 15 000 000 доларів США, № 03-07-2010 від 07.07.2010р. на суму 15 000 000 доларів США, № 04-07-2010 від 07.07.2010р. на суму 15 000 000 доларів США, №109-10-2012 від 29.10.2012р. на суму 35 000 000 доларів США, за умовами яких позивач-1 з метою отримання процентів розмістив на вкладному інвестиційному рахунку Банку грошові кошти як інвестиційний вклад.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» (надалі за текстом - позивач-2) та публічним акціонерним товариством "БРОКБІЗНЕСБАНК" було укладено: Договір № КСКР/20 про відкриття та обслуговування корпоративного спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки від 12.08.2010р.; Договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 22479 від 02.06.2011р.; Договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 105355 від 12.11.2012р.; Договір банківського строкового вкладу № 135-12-2012 від 27.12.2012р.; Договір банківського вкладу № 28-03-2013 від 04.03.2013р.

З позовної заяви слідує, що, укладаючи зазначені договори саме з цим банком, позивачі виходили з того, що ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" входив в десятку найбільш потужних банківських установ в Україні за кваліфікацією НБУ і мав на той час високий рівень ділової репутації. При цьому, позивач розраховував на те, що діяльність ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" контролюється Національним банком України як головним регулятором і у випадку порушення банком норм чинного законодавства будуть вжиті належні заходи реагування з боку Держави в особі Національного банку України.

11.06.2014р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" - Куреного О.В.

Листом від 06.11.2014 р. вих. № 10898/010-04 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" повідомила компанії «ЗУКК Трейдінг Лімітед» про прийняте виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 226/14 від 16.10.2014р. щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, за яким вимоги компанією «ЗУКК Трейдінг Лімітед» до банку акцептовані в сумі 1 141 957 338,19 грн. та будуть задовольнятися в 7-му чергу.

Крім того, товариству з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" листом від 09.09.2015р. за вих.. № 7/35-зрк " повідомила про прийняте виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 210/15 від 03.09.2015р. щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, за яким вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» до банку акцептовані в сумі 56 640 150,23 грн. та будуть задовольнятися в 7-му чергу.

Позивачі вважають, що їх вимоги до банку задоволені не будуть, оскільки сума зобов'язань банку значно перевищує суму вартості активів, за рахунок яких будуть задоволені вимоги кредиторів.

При цьому, позивачі впевнені, що така ситуація склалася, у тому числі, завдяки бездіяльності Національного банку України, який не вжив своєчасних заходів, згідно з вимогами ст. 55 Закону України "Про Національний банк України", що й призвело до негативних фінансово-економічних наслідків в ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та унеможливило повернення депозитних вкладів.

Також, в обґрунтування заявлених вимог та як на докази доведеності вини Національного банку України у виникненні у позивачів збитків, останні посилаються на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2015р. у справі № 826/19469 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранском» до Національного банку України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» та державне підприємство «Антонов» про визнання неправомірною бездіяльності, а також на ухвали Печерського районного суду міста Києва, якими, на думку позивачів, встановлено вчинення бувшими посадовими особами НБУ та ПАТ «Брокбізнесбанк» кримінальних правопорушень, пов'язаних з виведенням грошових коштів за шахрайськими схемами.

Крім того, позивачі вказують на те, що оскільки кореспондентські рахунки банків знаходяться в НБУ, то весь рух коштів Національний банк України бачить і йому відповідні дії банків відомі. За таких обставин позивачі вважають, що НБУ знав про виведення коштів з рахунків банку, але не вжив жодних своєчасних заходів для збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Таким чином, в обґрунтування позовних вимог, позивачі посилаються на те, що однією з причин неплатоспроможності банку є незадовільне виконання своїх обов'язків Національним банком України з метою захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках, тому наслідком таких дій та бездіяльності стала неплатоспроможність ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК".

З огляду на зазначені обставини, позивачі просять господарський суд стягнути з Держави Україна в особі Національного банку України заподіяну шкоду, а саме: на користь ЗУКК Трейдінг Лімітед - 95 000 000 доларів США неповернутого вкладу, 1 746 440,79 доларів США неповернутих відсотків за січень-лютий 2014 року, 25 516 691,38 доларів США відсотків за період з 01.03.2014р. по 30.06.2016р., 6 785 006,70 доларів США - 3% річних, 8692,68 грн. залишку на інвестиційному рахунку та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.;

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» - 93 739 888,87 грн., 1 973 613,41 доларів США, 7659,88 євро та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., завдану органом державної влади - Національним банком України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ЗУКК Трейдінг Лімітед та ТОВ "Інтертрансгруп " не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 56 Конституції України проголошує право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснення ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з положень вищевказаної норми, підставою для настання цивільно -правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв'язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування завданої шкоди.

Як вбачається з позовної заяви, позивачі під завданою їм відповідачем шкодою розуміють грошові кошти, які були неповернуті з рахунків банківського вкладу та банківських рахунків розрахунково-касового обслуговування.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до частини сьомої зазначеної статті ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Національний банк України, відповідно до статті 2 Закону України "Про Національний банк України", є центральним банком України, особливим органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Національний банк України", здійснення банківського регулювання та нагляду віднесено до компетенції Національного банку України.

Право Національного банку України, використовуючи адміністративний метод банківського регулювання, застосовувати до банків санкцій адміністративного характеру закріплено у статті 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Статтею 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено право Національного банку України, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози застосувати заходи впливу.

Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходами впливу у розумінні статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014р. № 107 АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі зазначеної постанови Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - Фонд) було запроваджено у АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації (рішення виконавчої дирекції Фонду від 28.02.2014р. № 9).

10 червня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 339, якою у ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацією цього банку.

У свою чергу, Фондом на підставі зазначеної постанови Правління Національного банку України було прийнято рішення від 11.06.2014р. № 45 про початок процедури ліквідації АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Виведення неплатоспроможних банків з ринку шляхом здійснення тимчасової адміністрації і ліквідація банків згідно із статтею 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є виключною компетенцію Фонду.

Згідно із статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється. При цьому, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до 46 даного Закону вважається таким, що настав. Порядок задоволення вимог кредиторів вкладників визначений у Розділі VIII цього Закону.

Таким чином, віднесення банку до категорії неплатоспроможних з подальшою його ліквідацією є процедурою, яка передбачена законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" повідомили позивачів про акцептування їх вимог до банку та про задоволення їх в сьомій черзі.

На даний час триває процедура ліквідації банку та вживаються заходи щодо продажу активів банку для задоволення вимог кредиторів, а відтак правомірним є недоступність вкладів банку, який ліквідується, що передбачено положеннями Закону про систему гарантування.

Таким чином, висновки позивачів про порушення їх прав на отримання сум банківських вкладів, розміщених у ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", ґрунтуються виключно на їх припущеннях.

Враховуючи приписи статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", питання достатності чи недостатності активів банку для задоволення вимог усіх черг кредиторів може бути визначено виключно за результатами ліквідації банку відповідно до яких Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Також господарський суд визнає безпідставними посилання позивачів на судові рішення, прийняті в адміністративній справі № 826/19469/14, як на доказ порушення Національним банком України їх права на отримання коштів, які знаходились на рахунках у ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Так, позивачі зазначають, що саме протиправна бездіяльність Національного банку України призвела до доведення АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до неплатоспроможності та неможливості виконання ним своїх зобов'язань.

Проте, як вбачається із постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2015 у справі № 826/19469/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015, ТОВ «Євротрансгруп» звернулось до суду із адміністративним позовом до Національного банку України, в якому просило:

1. визнати неправомірною бездіяльність Національного банку з 01.07.2011 по 28.02.2014 щодо не вжиття належних заходів забезпечення законних інтересів кредиторів і вкладників АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та незабезпечення фінансової стабільності банківської системи, а саме:

1.1. порушення періодичності проведення перевірки кожні 3 роки та не проведення планової перевірки протягом 2 років;

1.2. неприйняття нормативного акту, який би встановлював строки вручення звіту інспекційної перевірки банку;

1.3. порушення строків надання АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" результатів перевірки, встановлених статтею 19 Господарського кодексу України;

1.4. порушення строків повідомлення банку про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS;

2. визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо:

2.1. не проведення перевірки ділової репутації та походження коштів на придбання акцій AT "БРОКБІЗНЕСБАНК", невжиття заходів впливу в зв'язку з придбанням істотної участі в AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" групою компаній "СЄПЕК" без проходження процедури погодження Національним банком України;

2.2. невжиття заходів щодо перевірки бездоганної ділової репутації осіб, які здійснюють управління та контроль суб'єктів первинного фінансового моніторингу.

3. визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України в період листопада 2013 року - лютого 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" на підставі проведеної перевірки, складеного Звіту про інспектування AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" за період з 01.07.2008 по 01.08.2013 та встановленої рейтингової оцінки CAMELS, що призвело до стійкої фінансової неплатоспроможності ПАТ "Брокбізнесбанк";

4. визнати неправомірною діяльність Національного банку України щодо проведення операцій РЕПО без проведення перевірки платоспроможності AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" та всупереч вжитим заходам впливу.

5. визнання неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо не проведення планової виїзної перевірки AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" у період до 28.02.2014 з питань фінансового моніторингу протягом більше ніж 2-х років, що призвело до неконтрольованого виведення грошових коштів та банкрутству AT "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Однак, із зазначених судових рішень у адміністративній справі № 826/19469/14 вбачається, що судом було частково задоволено вимоги ТОВ «Євротрансгруп», а саме:

1) визнано протиправною бездіяльність Національного банку у період з 01.07.2011 по 28.02.2014 щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (далі - AT "БРОКБІЗНЕСБАНК") у зв'язку із порушенням строків: інспекційної перевірки не рідше одного разу на 36 місяців; надання AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" результатів інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.2013, встановлених статтею 19 господарського кодексу України; повідомлення AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS за результатами інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.2013;

2) визнано протиправною бездіяльність Національного банку в період листопада 2013 року - лютого 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" за період з 01.07.2008 по 01.08.2013 та встановленої рейтингової оцінки CAMELS.

При цьому, ТОВ «Євротрансгруп» було відмовлено у визнанні протиправної бездіяльності Національного банку України, наслідком якої стала стійка фінансова неплатоспроможність AT "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Також в вищезазначених рішеннях судів не міститься жодного висновку, що внаслідок дій або бездіяльності Національного банку України були порушені права позивачів чи інших кредиторів AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" на отримання коштів за договорами банківського вкладу або інших договорів.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивачів на ухвали Печерського районного суду м. Києва, оскільки з аналізу ч. 4 ст. 35 ГПК України вбачається, що преюдиціальне значення надається лише вироку суду у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12.02.2014р. у справі № 6-168цс13).

З огляду на зібрані у справі докази, господарський суд дійшов висновку про те, що позивачами, в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, належними та допустими доказами не доведено факт заподіяння їм шкоди, а також того, що ця шкода могла бути заподіяна виключно, у зв'язку із встановленням факту протиправної бездіяльності Національного банку України у період з 01.07.2011 по 28.02.2014 щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК", у зв'язку із порушенням строків: інспекційної перевірки не рідше одного разу на 36 місяців; надання AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" результатів інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.2013, встановлених статтею 19 Господарського кодексу України; повідомлення AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS за результатами інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.2013, а також в період листопада 2013 року - лютого 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" за період з 01.07.2008 по 01.08.2013 та встановленої рейтингової оцінки CAMELS.

Крім того, необхідно наголосити і на той факт, що кошти, які знаходяться на рахунках позивачів у ПАТ «Брокбізнесбанк» не вибули з їх власності, а є тільки такими, на які тимчасово розповсюджуються обмеження, передбачені законом, зокрема, обмеження права власності, які передбачені статтею 319 ЦК України. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що внаслідок дій або бездіяльності Національного банку України у позивачів зменшилось майно або було втрачено.

Отже, позивачі не надали господарському суду належних доказів заподіяння їм шкоди саме внаслідок бездіяльності Національного банку України та відповідно не обґрунтували наявності всіх елементів складу правопорушення, що є необхідною умовою для притягнення до відповідальності.

Також, позивачі просять відшкодувати завдану їм моральну шкоду по 100 000 грн. кожному.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині другій вказаної статті зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 Цивільного кодексу України, згідно ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачами не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. кожному з позивачів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не підтверджуються належними та допустимими доказами, відтак задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначені вище обставини, господарський суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.07.2016р.

Суддя А.І. Привалов