РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/6380/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технноторг-Дон»

до Концерну «Техвоєнсервіс»

про стягнення 7721,71 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Лопушанський О.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - Татарчук Р.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Технноторг-Дон» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №Н04137/37 від 26.03.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на виконання умов зазначеного договору, поставив відповідачеві товар на загальну суму 4084,77 грн., однак відповідач отриманий товар в порушення умов укладеного договору вчасно не оплатив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 4084,77 грн.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 301,68 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3335,26 грн. за порушення грошового зобов'язання.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 7721,71 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар відповідно до накладних №Ч-79674 від 06.08.2013 на суму 566,51 грн. та №Ч109779 від 14.10.2013 на суму 5318,26 грн. відповідач погоджується з наявністю у останнього заборгованості в розмірі 566,51 грн. відповідно до накладної №Ч-7974 від 06.08.2013.

Проте на думку відповідача заявлена до стягнення позивачем сума заборгованості в розмірі 5318,26 грн. на підставі накладної №Ч109779 від 14.10.2013 є безпідставною, оскільки зазначена накладна була підписана невідомою особою, отже у позивача немає доказів на підтвердження того, що зазначений товар відповідно до накладної №Ч109779 від 14.10.2013 було поставлено саме Концерну «Техвоєнсервіс».

Також зазначив, що розрахунок штрафних санкцій нарахованих позивачем є невірним та безпідставним, оскілки позивачем здійснено розрахунок починаючи з наступного дня після підписання сторонами видаткової накладної. Проте відповідно до п.2.3. укладеного між сторонами договору, покупець повинен оплатити товар протягом 25 календарних днів з дня підписання сторонами видаткової накладної.

Отже оскільки видаткова накладна №Ч-7974 від 06.08.2013 була підписана сторонами 06.08.2013, то розрахунок штрафних санкцій повинен починатися з 02.09.2013.

Враховуючи викладене відповідач просить частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технноторг-Дон», а саме в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 566,51 грн., 3% річних в сумі 43,39 грн. та інфляційних втрат в розмірі 473,86 грн.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» (далі - позивач, продавець) та Концерном «Техвоєнсервіс» в особі Філії Черкаський автомобільний ремонтний завод (далі - відповідач, замовник) укладено договір купівлі-продажу №Н04137/37, згідно з умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець у порядку й на умовах передбачених даним договором, зобов'язується приймати та оплачувати запасні частини до техніки (товар), асортимент, кількість та вартість яких визначається відповідно до рахунків-фактур продавця до цього договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п.1.3. договору поставка товару буде здійснюватися окремими партіями. Обсяг товару за кожною партією визначатиметься у відповідних рахунках-фактурах продавця до цього договору. Асортимент, кількість та вартість товару за кожною його партією вважатимуться узгодженими сторонами з моменту поставки покупцю товару згідно відповідного рахунку-фактури продавця.

Згідно з п.п.2.1., 2.2. договору ціна цього договору складає загальну вартість товару. Поставленого за цим договором згідно відповідних рахунків-фактур до нього. Вартість окремих одиниць то окремих партій товару визначатиметься сторонами у відповідних рахунках-фактурах до цього договору.

У відповідності до п.2.3. договору покупець зобов'язується оплачувати продавцю вартість товару протягом 25 двадцяти п'яти календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі та/або видаткової накладної відповідно до п.4.1. цього договору щодо такого товару.

Підпунктом 3.1.1. договору визначено, що продавець зобов'язаний постачати товар покупцю на умовах склад м. Черкаси, вул. Смілянська 181 згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010.

Покупець зобов'язаний одержати товар у продавця в строк, передбачений п.4.1. цього договору, та відповідно до умов поставки, які зазначені у п.п.3.1.1. цього договору (п.п.3.2.1. договору).

Згідно з п.п.3.2.2. договору покупець зобов'язаний оплачувати вартість поставленого товару у порядку, визначеному п.2.3. цього договору.

Відповідно до п.п.4.1., 4.2. договору Покупець здійснює одержання поставленого товару в день його поставки продавцем. Факт поставки продавцем товару покупцеві згідно п.п.3.1.1. цього договору сторони фіксують шляхом складання відповідного двостороннього акту приймання-передачі та/або видаткової накладної, у яких зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість товару, що передається покупцю.

Підписанням відповідного акту приймання-передачі та/або видаткової накладної покупець підтверджує факт передання йому товару, всієї необхідної інформації та супровідних документів стосовно товару, передбачених договором та чинним законодавством України, відсутності у нього будь-яких претензій щодо асортименту, якості, комплектності та кількості переданого йому товару, необхідної інформації та супровідних документів стосовно товару (п.4.3. договору).

Згідно з п.8.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту їхніми печатками і діє до 31.12.2013.

У відповідності до п.8.4. договору сторони дійшли згоди про те, що у разі, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього договору, жодна зі сторін письмово не повідомить іншу сторону про припинення дії цього договору із настанням дати, зазначеної у п.8.1. договору, даний договір продовжує свою дію на тих же умовах на наступні 12 (дванадцять календарних місяців, що йтимуть після настання цієї дати.)

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві товар на підставі видаткових накладних №Ч-79674 від 06.08.2013 на суму 566,51 грн. та №Ч-109779 від 14.10.2013 на суму 3518,26 грн., копії яких наявні у матеріалах справи.

Однак відповідач, поставлений товар у встановлений договором термін не оплатив, в зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в сумі 4084,77 грн., що підтверджується, зокрема, наявною в матеріалах справи довідкою №605 від 23.05.2016 про розмір заборгованості Концерну «Техвоєнсервіс» перед позивачем за поставлений товар відповідно до видаткових накладних №Ч-79674 від 06.08.2013 та №Ч-109779 від 14.10.2013 наданою станом на 08.04.2016, також доданим до позовної заяви Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2012 по 16.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» та Концерном «Техвоєнсервіс», який підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

За приписами ст.509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Положеннями ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості належним чином підтверджений матеріалами справи.

Разом з тим, позивач звертався до відповідача з претензією №24 від 21.01.2015 в якій просив відповідача сплатити існуючу заборгованість в розмірі 4084,78 грн. у строк до 01.02.2015. Проте зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 4084,77 грн. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 07.08.2013 по 21.03.2016 за видатковою накладною №Ч-79674 від 06.08.2013 та за період з 15.10.2013 по 21.03.2016 за видатковою накладною №Ч-109779 від 14.10.2013, відповідно до якого сума інфляційних втрат складає 3335,26 грн., сума 3% річних складає 301,68 грн., суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок не відповідає умовам закону та договору у зв'язку з чим зазначені суми підлягають перерахунку.

Так відповідно до п.2.3. договору покупець зобов'язується оплачувати продавцю вартість товару протягом 25 двадцяти п'яти календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі та/або видаткової накладної відповідно до п.4.1. цього договору щодо такого товару.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити період нарахування 3% річних та інфляційних втрат за видатковою накладною №Ч-79674 від 06.08.2013 визначивши період нарахування з 01.09.2013 по 21.03.2016, за видатковою накладною №Ч-109779 від 14.10.2013 визначивши період нарахування з 09.11.2013 по 21.03.2016.

Так відповідно до проведеного судом розрахунку сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних за видатковою накладною №Ч-79674 від 06.08.2013 за період з 01.09.2013 по 21.03.2016 та за видатковою накладною №Ч-109779 від 14.10.2013 за період 09.11.2013 по 21.03.2016 з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 3335,26 грн. та 3% річних в сумі 293,28 грн.

Доказів оплати відповідачем існуючої заборгованості сторонами не надано.

Разом з тим, твердження відповідача стосовно відсутності підстав для стягнення з останнього заборгованості за видатковою накладною №Ч-109779 від 14.10.2013 в сумі 3518,26 у зв'язку з тим, що вказана видаткова накладна підписана не повноважною особою судом до уваги не приймаються, оскільки підписаним сторонами та скріпленим печатками підприємств актом звіряння взаємних розрахунків відповідач підтвердив наявність у останнього заборгованості за зазначенню видатковою накладною.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6; ідентифікаційний код 33689867) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» (54025, м. Миколаїв, просп. Героїв Сталінграду, буд. 113/1; ідентифікаційний код 31764816) 4084 (чотири тисячi вісімдесят чотири) грн. 77 коп. заборгованості за договором, 3335 (три тисячi триста тридцять п'ять) грн. 26 коп. інфляційних втрат, 293 (двісті дев'яносто три) грн. 28 коп. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 50 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 18.07.2016

Суддя Я.В. Маринченко