ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2016 р. Справа № 918/506/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 405 389 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні 25 липня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 червня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1) звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_2) про стягнення заборгованості в сумі 405 389 грн., з яких 400 582 грн. - основна заборгованість, 4 807 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 30 червня 2016 року позовну заяву №24/06/2016 від 24.06.2016р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/506/16, розгляд якої призначено на 11 липня 2016 року.

11 липня 2016 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору. (а.с. 35) Також надійшов лист з оригіналами документів, доданих до позовної заяви. (а.с. 36) (судом оглянуто оригінали документів у судовому засіданні 11.07.2016р. та повернуто представнику позивача)

Крім того, 11 липня 2016 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 08 липня 2016 року №08/07/2016-3 про вжиття заходів до забезпечення позову (а.с. 37), в якій ФОП ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на кошти у розмірі ціни позову - 405 389 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_2 № в ПАТ "ПУМБ" МФО 334851 та накласти арешт на майно боржника.

Розглянувши у судовому засіданні 11.07.2016р. вищевказану заяву, суд встановив наступне.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

Оскільки позивач не надав жодних належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування зазначеного заходу до забезпечення позову, а також не довів необхідності вжиття вищевказаних заходів до забезпечення пред'явленого позову, суд дійшов висновку про те, що наведена заява є необґрунтованою та непідтвердженою документально, у зв'язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

В судовому засіданні 11.07.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Ухвалою суду від 11 липня 2016 року розгляд справи відкладався на 25 липня 2016 року, у зв'язку із неявкою відповідача.

У судове засідання 25.07.2016р. позивач не з'явився, однак 21.07.2016р. на адресу суду від останнього надійшло клопотання №18/07/2016 від 18.07.2016р. про розгляд справи за відсутністю позивача. (а.с. 51)

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив.

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду, зокрема, про прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі 918/506/16 від 30.06.2016р. та про відкладення розгляду справи від 11 липня 2016 року були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 26-29), а саме: 35820, Рівненська область, Острозький район, село Оженин, вул. Заводська, буд. 5, корпус А, квартира 2. Проте вказані поштові відправлення були повернуті підприємством поштового зв'язку на адресу суду без вручення за не запитом (а.с. 46, 49).

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та документів.

Нез'явлення відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судові засідання, матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 ГПК України.

Крім того, з врахуванням клопотання позивача №18/07/2016 від 18.07.2016р., суд здійснює розгляд справи за відсутності останнього.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Покупець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - Продавець) було укладено договір №20/11-2015 купівлі-продажу. (далі - Договір) (а.с. 7-10)

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти Покупцю (передавати у власність) обрізні пиломатеріали (сосна) (в подальшому - товар), а Покупець зобов'язується приймати названий товар та вчасно здійснювати розрахунки.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, одиниця виміру, загальна кількість та вартість товару в партії, що підлягає поставці, ціна за одиницю товару, узгоджуються сторонами в кожному випадку окремо у Специфікаціях.

Поставка товару здійснюється партіями на підставі замовлень Покупця.

Товар постачається Продавцем на умовах ІНКОТЕРМС-2010.

Поставка товару, здійснюється на умовах FCA база Продавця: Рівненська область,

Острозький район, село Оженин. (п.п. 2.1-2.3. Договору)

Згідно п. 2.4. Договору передання-приймання товарів сторонами (відвантаження товару) за цим Договором здійснюється Продавцем та Покупцем протягом 2-х днів з дня прибуття товару на склад Покупця за виписаною видатковою накладною та товарно-транспортною накладною за об'ємом товару та згідно вантажних місць, які зазначаються в товарно-транспортній накладній.

Датою передання товару вважається дата підписання товарно-транспортної накладної на товар. (п. 2.5. Договору)

Пунктом 2.7. Договору передбаченою, що у разі виявлення Покупцем при прийманні товару його невідповідності за кількістю або якістю, він зобов'язаний негайно повідомити Продавцю результати приймання. Продавець зобов'язаний у 7-ми денний термін замінити неякісний товар за свій рахунок.

Загальна сума цього Договору (тобто загальна вартість (ціна) усього товару, переданого за цим Договором) сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично переданого у власність товару та узгодженої на нього ціни, відповідно до видаткової накладної та/або товарно-транспортних накладних. (п. 3.1. Договору)

Пунктом 3.2. Договору визначено, що оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця, який визначений у цьому Договорі в розмірі, зазначеному в рахунку-фактурі в термін 3-х днів з моменту отримання товару відповідно до товарно-транспортної накладної.

У випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору, сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. (п. 5.1. Договору)

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін. (п. 7.1. Договору).

Договір вступає в силу у момент, визначений п. 7.1. Договору та діє до 31 грудня 2015 року. (п. 7.2. Договору)

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, 20.11.2015 року між Покупцем та Продавцем було укладено Специфікацію №1. (а.с. 11)

Судом встановлено, що Продавець виставив Покупцю рахунки-фактури №0012/141215 від 15 грудня 2015 року на суму 50 000 грн., №0014/81215 від 18 грудня 2015 року на суму 100 000 грн., №0013/181215 від 18 грудня 2015 року на суму 50 582 грн.. (а.с. 12-14)

Як вбачається з матеріалів справи, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснено оплату за пиломатеріали згідно виставлених рахунків на загальну суму 400 582 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. (а.с. 15-19)

Як зазначає позивач, станом на момент звернення з позовом до господарського суду Рівненської області, відповідач не здійснив поставку товару на суму 400 582 грн. і в свою чергу, не повернув сплачені за товар кошти. У зв'язку з чим, станом на момент звернення позивача до суду, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 400 582 грн..

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено судом між сторонами виникли правовідносини з договору купівлі-продажу.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 665 ЦК України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Стаття 669 ЦК України передбачає, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно статті 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

В зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку стосовно передачі товару, вимога позивача про повернення грошових коштів є правомірною.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З метою досудового врегулювання спору, 21 березня 2016 року позивачем на адресу відповідача було відправлено претензію №18/3-2016 від 18.03.2016р., в якій останній просив сплатити заборгованість в сумі 400 582 грн.. (а.с. 20) докази надсилання - а.с. 21))

Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відтак, враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 400 582 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і ФОП ОСОБА_2 на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення вказаної суми, у зв'язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі статті 625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 4 807 грн., нарахованих з 18.04.2016р. по 24.06.2016р. на суму боргу 400 582 грн..

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період з 18.04.2016р. по 24.06.2016р. на суму 400 582 грн. встановив, що в даний період індекс інфляції становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція, у зв'язку з чим позивачем неправомірно заявлено до стягнення інфляційні втрати.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 4 807 грн..

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 400 582 грн. - суми боргу за непоставлений товар, що стверджується матеріалами справи, є законною та обґрунтованою. У решті позовних вимог необхідно відмовити, а саме в стягненні інфляційних втрат у розмірі 4 807 грн..

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 платіжним дорученням №5225 від 23.06.2016р. сплачено судовий збір в розмірі 6 088 грн..

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 405 389 грн., то з урахуванням приписів Закону України "Про судовий збір", за його розгляд має становити 6 080 грн. 83 коп. (405 389 *1,5%).

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом .

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відтак позивачу, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", слід повернути 7 грн. 17 коп. судового збору, у зв'язку із внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Однак, враховуючи приписи Закону України "Про судовий збір" позивачу слід звернутися з клопотаннями про повернення судового збору у зв'язку із внесенням судового збору в більшому розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 6 008 грн. 72 коп..

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (35820, АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (09100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) заборгованість в розмірі 400 582 (чотириста тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. та 6 008 (шість тисяч вісім) грн. 72 коп. витрат по оплаті судового збору.

В решті позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат в сумі 4 807 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2016 року.

Суддя Н.А. Політика

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2- позивачу рекомендованим (09100, АДРЕСА_1);

3 - відповідачу рекомендованим (35820, АДРЕСА_2).