РІШЕННЯ

"26" липня 2016 р.Справа № 921/1422/14-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Шумського І.П. , судді Бурди Н.М. розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 національного технічного університету ім. І. Пулюя (вул. Руська, 56, м. Тернопіль, 46001) в особі Технічного коледжу ОСОБА_1 національного технічного університету ім. І. Пулюя (вул. Тарнавського, 7, м. Тернопіль, 46000)

до відповідача ОСОБА_1 міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору №1 на стороні відповідача ОСОБА_2 підприємство "Тернопільелектротранс" (вул. Тролейбусна, 7, м. Тернопіль, 46027 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору №2 на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Теркурій-2" (вул. Текстильна, 28, м. Тернопіль)

про визнання незаконним рішення ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року.

За участю представників:

позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

третьої особи №1 не з'явився;

третьої особи №2 ОСОБА_6

Суть справи:

ОСОБА_1 національний технічний університет ім. І. Пулюя в особі його Технічного коледжу звернувся в господарський суд Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 міської ради про визнання незаконним рішення ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року.

Вимоги позивача мотивовано тим, що рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року вилучено з постійного користування коледжу 0,2350 га земельної ділянки з посиланням згоду постійного користувача, в той час як за такою згодою, рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/28/49 від 21 серпня 2009 року вже було вилучено іншу земельну ділянку площею 0,35 га.

У відзиві на позов та усних поясненнях представника, відповідач проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність, оскільки земельна ділянка вилучена оспорюваним рішенням №5/30/100 від 27 листопада 2009 року знаходиться в межах земельної ділянки вилученої за згодою землекористувача рішенням №5/28/49 від 21 серпня 2009 року. Крім того, відповідачем подано заяву про пропуск позивачем строку позовної давності.

В процесі розгляду, до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено КП "Тернопільелектротранс" та ТОВ "Теркурій-2".

КП "Тернопільелектротранс" (третя особа №1) письмові пояснення щодо предмета спору не надало, явку уповноваженого представника участь якого не визнавалась обов'язковою, без зазначення причин не забезпечило, хоча про час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином.

При даних обставинах, неявка третьої особи №1 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Уповноважений представник третьої особи №2 проти позову не заперечив, та зазначив, що сторони вживають заходів для вирішення конфлікту.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 26 липня 2016 року..

У зв'язку зі складністю справи, за розпорядженням голови господарського суду Тернопільської області від 02 березня 2015 року, згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 02 березня 2015 року, за підписом керівника апарату господарського суду Тернопільської області, для її розгляду призначено судову колегію у складі головуючого судді Шумського І.П., суддів: Андрусик Н.О., Бурди Н.М.

Через перебування судді Андрусик Н.О. на лікарняному, виникла необхідність внесення змін до складу колегії судів по розгляду справи №921/1422/14-г/6. Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21 жовтня 2015 року, судову колегію визначено у складі: головуючого судді Шумського І.П., суддів: Бурди Н.М., Стопника С.Г.

В процесі розгляду справи, призначено судову експертизу, а до її закінчення провадження у справі зупинено.

Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення, провадження у справі поновлено.

Викликаний в засідання судовий експерт надав пояснення щодо зробленого ним висновку.

Учасникам процесу розяснено належні їм права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,27,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників процесу, у т.ч. дані у попередніх засіданнях, судом встановлено:

- відповідно до рішення 10 сесії 23 скликання ОСОБА_1 міської Ради народних депутатів від 21 вересня 1999 року, Технічному коледжу, який є структурним підрозділом ОСОБА_1 національного технічного університету ім. І.Пулюя 28 грудня 1999 року видано Державний акт серії ІІ-ТР №002243 на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,2810 га згідно з планом землекористування для обслуговування комплексу технічного коледжу по вул. Л. Курбаса у м. Тернополі.

Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №468.

Згідно з листом Міністерства освіти і науки України №1/11-4549 від 26 червня 2009 року, спеціальна комісія опрацювала представлені матеріали і прийняла рішення про надання згоди на передачу земельної ділянки площею 0,35 га за адресою вул. Л.Курбаса, 13 у м. Тернополі з балансу коледжу до комунальної власності м. Тернополя.

В листі №403 за липень 2009 року Технічний коледж ТДТУ ім. І. Пулюя погодився на передачу з його балансу земельної ділянки площею 0,35 га, що знаходиться за адресою вул. Л.Курбаса, 13 у м. Тернополі до комунальної власності.

21 серпня 2009 року ОСОБА_1 міська рада прийняла рішення №5/28/49 про вилучення з користування Технічного коледжу ТДТУ ім. І. Пулюя частини земельної ділянки площею 0,35 га за адресою вул. Л. Курбаса, 13. Вилучення мотивовано отриманням на це згоди землекористувача (технічного коледжу).

У відповідності до пояснень представника ОСОБА_1 міської ради, його письмового клопотання, поданого 26 лютого 2015 року, а також матеріалів, поданих ОСОБА_1 міською радою на інформаційний запит коледжу, до рішення відповідача №5/28/49 від 21 серпня 2009 року додавалась схема земельної ділянки та лист Шляхтинецького сільського голови №390 від 18 червня 2009 року.

У Державному акті серії ІІ-ТР №002243 начальником відділу земельних ресурсів ОСОБА_7 зроблено відповідні записи і зміни про вилучення у землекористувача ділянки, площею 0,35 га на підставі рішення ОСОБА_1 міської ради №5/28/49 від 21 серпня 2009 року.

Рішення ОСОБА_1 міської ради №5/28/49 від 21 серпня 2009 року про вилучення 0,35 га ніким не скасовано, у встановленому законом порядку не оспорено та не визнано недійсним. А від-так вважається чинним.

Цього ж дня, ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №5/28/81 про затвердження матеріалів вибору земельної ділянки та надання КП "Тернопільелектротранс" дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0,67 га.

З посиланням на вже згаданий вище лист Міністерства освіти і науки України №1/11-4549 від 26 червня 2009 року, Технічний коледж ТДТУ ім. І. Пулюя надав згоду на передачу земельної ділянки площею 0,35 га за адресою вул. Л.Курбаса, 13 у м. Тернополі з балансу коледжу до комунальної власності м. Тернополя.

Зазначену заяву посвідчено нотаріально 18 листопада 2009 року та зареєстровано в реєстрі за №7184.

Згідно з поясненнями представників позивача, викладена у цій заяві згода торкається прийняття ОСОБА_1 міською радою рішення №5/28/49 від 21 серпня 2009 року.

27 листопада 2009 року ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №5/30/100 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення КП "Тернопільелектротранс" земельної ділянки площею 0,67 га для будівництва та обслуговування приміської міні-автостанції за адресою вул. Морозенка у м. Тернополі.

Пунктом 2 зазначеного рішення, з посиланням на письмову згоду землекористувача, ОСОБА_1 міська рада постановила вилучити з користування Технічного коледжу ТДТУ ім. І. Пулюя земельну ділянку площею 0,2350 га за адресою вул. Морозенка у м. Тернополі.

Законність цього рішення ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року, і є предметом розгляду у даній справі

У відповідності до пояснень представників обох сторін, експерта та правовстановлюючих і облікових документів, в рішенні ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року йшлося про вилучення в коледжу 0,2350 га із земель, що значаться в Державному акті ІІ-ТР №002243 від 28 грудня 1999року як землі по вул. Л. Курбаса у м. Тернополі.

Посилання ж у рішенні №5/30/100 на вилучення земельної ділянки по вул. Морозенка є технічною помилкою. Доказів наявності земельних ділянок, що перебували чи перебувають у користуванні коледжу за вказаною адресою (тобто по вул. Морозенка), учасниками процесу не надано.

Як зазначалось вище, в рішенні відповідача від 27 листопада 2009 року №5/30/100 йшлося про затвердження КП "Тернопільелектротранс" проекту землеустрою, в матеріалах якого міститься зображення ділянки загальною площею 0,67 га, у т.ч. 0,2350 га, що вилучалась у коледжу.

Як стверджує позивач, згоди на вилучення ще однієї земельної ділянки площею 0,2350 га (окрім вже вилученої рішенням №5/28/49 від 21 серпня 2009 року площею 0,35 га за адресою вул. Л. Курбаса, 13) Технічний коледж ТДТУ ім. І. Пулюя не надавав, а тому рішення ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року є незаконним та підлягає скасуванню.

В свою чергу відповідач стверджує, що земельна ділянка вилучена рішенням №5/30/100 від 27 листопада 2009 року площею 0,2350 га знаходиться в межах земельної ділянки, вилученої рішенням №5/28/49 від 21 серпня 2009 року площею 0,2350 га.

На запитання суду та учасників засідань до відповідача щодо користувача у такому разі ділянки площею (0,35-0,2350) 0,115га, представник ОСОБА_1 міської ради обґрунтованих пояснень надати не зміг.

У матеріалах, котрі стали підставою для прийняття рішення №5/30/100 від 27 листопада 2009 року містяться ті ж самі лист Міністерства освіти і науки України №1/11-4549 від 26 червня 2009 року та нотаріально посвідчена заява технічного коледжу про згоду на вилучення ділянки про згоду на вилучення ділянки площею 0,35 га, які було покладено в основу рішення відповідача №5/28/49 від 21 серпня 2009 року.

В наданих ОСОБА_1 міською радою на вимогу суду та запит позивача документах немає згоди землекористувача, університету чи профільного міністерства на вилучення у позивача додаткових (окрім 0,35 га) ділянок, в т.ч. площею 0,2350 га.

Як вбачається з представленої радою технічної документації, в 0,67 га, переданих КП "Тернопільелектротранс" спірним рішенням, входить і 0,2350 га вилучених цим же рішенням у позивача.

Земельна ділянка площею 0,67 га, у т.ч. вилучена в коледжу за рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року, на час вирішення спору орендується ТОВ "Теркурій-2" (договір оренди від 15 квітня 2010 року).

Комісією ТДТУ ім. І. Пулюя проведено інвентаризацію необоротних активів (будівель, споруд та земельних ділянок) Технічного коледжу ТДТУ ім. І. Пулюя, про що 15 вересня 2014 року складено акт.

Відповідно до змісту акта, станом на 01 вересня 2014 року земельна ділянка по вул. Л. Курбаса, відповідно до обліку по балансовому рахунку становить 2,0460 га.

Згідно з довідкою відділу Держземагенства у м. Тернополі №19-1919-0.61-47/5-15 від 21 січня 2015 року, по формі 6-ЗЕМ за Технічним коледжем ТДТУ ім. І. Пулюя також рахується земельна ділянка по вул. Л. Курбаса, площею 2,0460 га.

Тобто землекористування позивача зменшено лише на (2,2810-2,0460) спірних 0,2350 га.

За твердженням представника коледжу, станом на 26 липня 2016 року спірна ділянка продовжує вважатись вилученою.

В результаті проведення експертного дослідження, експерт зробив висновок про те, що земельна ділянка площею 0,2350 (вилучена з користування Технічного коледжу ТДУ ім. І. Пулюя рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року) в межах земельної ділянки площею 0,35 га (вилученої з користування Технічного коледжу ТДУ ім. І. Пулюя рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/28/49 від 21 серпня 2009 року) не знаходиться.

До такого ж висновку прийшли і спеціалісти ДП "Тернопільгеодезцентр" (лист-відповідь від 27 лютого 2015 року за №18).

Крім іншого, на запитання суду експерт зазначив, що враховуючи місце розташування земельної ділянки, досліджені ним документи свідчать про приналежність спірної ділянки до комунальної власності.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 34 ГПК України обумовлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Так, відповідно до змісту вимог ст.19 Конституції України, ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України, а також іншими нормативно-правовими актами. Рішення (акти) органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні відповідати переліченому законодавству.

Суд визнає незаконним (недійсним) та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить законодавству і порушує цивільні права або інтереси (ст.21 ЦК України, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", розяснення Вищого господарського суду України №02-5/35 від 26 січня 2000 року).

Земельні правовідносини, зокрема повязані із виникненням права користування землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом.

Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Субєктами права землекористування є також фізичні і юридичні особи.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою, згідно зі ст. 141 ЗК України, є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Вказаний перелік підстав припинення землекористування є вичерпним.

В порядку ст. 149 ЗК України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок, згідно з ч.2 ст. 149 ЗК України, провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки, відповідно до п.10 ст. 149 ЗК України, питання вирішується в судовому порядку.

Приписи ст. 152 ЗК України передбачають право землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, у т.ч. шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Із наведеного вбачається, що припинення права користування земельною ділянкою за рішенням органу місцевого самоврядування можливе лише за наявності добровільної згоди постійного землекористувача.

Як зазначалось вище, у постійному користуванні позивача згідно з Державним актом серії ІІ-ТР №002243 від 28 грудня 1999 року знаходилась земельна ділянка площею 2,2810 га.

Його правовстановлюючий документ на згадану ділянку ніким у встановленому порядку, станом на час розгляду справи в суді не визнано недійсним та не скасовано.

Землекористувачем та Міністерством освіти і науки України, у встановленому законом порядку дано згоду на припинення користування лише ділянкою площею 0,35 га по вул. Л.Курбаса, 13 у м. Тернополі. Вказане вилучення оформлено рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/28/49 від 21 серпня 2009 року.

У Державному акті серії ІІ-ТР №002243 начальником відділу земельних ресурсів ОСОБА_7 внесено зміни про вилучення у землекористувача ділянки, площею 0,35 га на підставі рішення ОСОБА_1 міської ради №5/28/49 від 21 серпня 2009 року, постановленого за згодою землекористувача.

В той же час, оспорюваним рішенням №5/30/100 від 27 листопада 2009 року із користування позивача додатково вилучено іншу земельну ділянку площею 0,2350 га по вул. Л. Курбаса у м. Тернополі.

Добровільної згоди на припинення права постійного користування названою частиною земельної ділянки ні позивач, ні інші уповноважені органи не надавали та вони заперечують проти такого припинення.

Доказів отримання такої згоди для прийняття рішення про вилучення земельної ділянки площею 0,2350 га по вул. Л. Курбаса, 13 у м. Тернополі відповідач не надав.

Питання вилучення земельної ділянки в судовому порядку не вирішувалось.

Факт того, що земельна ділянка площею 0,2350 (вилучена з користування Технічного коледжу ТДУ ім. І. Пулюя рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року) в межах земельної ділянки площею 0,35 га (вилученої з користування Технічного коледжу ТДУ ім. І. Пулюя рішенням ОСОБА_1 міської ради №5/28/49 від 21 серпня 2009 року) не знаходиться встановлено висновком експерта №617/15-22 від 29 квітня 2016 року, інформацією ДП "Тернопільгеодезцентр" та іншими матеріалами справи.

Заперечень з приводу вказаного висновку відповідачем не зазначено. А також не пояснено необхідності прийняття додаткового рішення №5/30/100 від 27 листопада 2009 року про вилучення 0,2350 га у випадку їх входження в ділянку площею 0,35 га, вже вилучену у позивача рішенням №5/28/49 від 21 серпня 2009 року та інших повязаних з цим обставин.

Доказів на підтвердження іншого учасникам процесу не представлено.

За таких обставин, за відсутності добровільної згоди позивача, припинення права Технічного коледжу ОСОБА_1 національного технічного університету ім. І. Пулюя на постійне користування земельною ділянкою площею 0,2350 га по вул. Л. Курбаса у м. Тернополі, здійснено відповідачем не у встановленому законом порядку та за відсутності для цього передбачених законом підстав.

Від-так, рішення ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року слід визнати незаконним та скасувати.

Вказане гарантує дотримання права кожної особи на мирне володіння майном, яке передбачене в ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснене з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального характеру суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення Європейського суду з прав людини №40/10/2010 від 20 травня 2010 року у справі "Україна-Тюмень" проти України", заява № 22603/02).

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки норма про застосування до вимог про визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування загального трирічного строку позовної давності, внесена Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" № 4176-VI від 20 грудня 2011 року, набрала чинності з 15 січня 2012 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" № 4176-VI від 20 грудня 2011 року із позовами до суду про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право, особа має право звернутись протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Від-так, враховуючи дату звернення позивача за захистом свого порушеного права 16 грудня 2014 року, підстав для застосування строку позовної давності у суду немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

1. Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_1 міської ради №5/30/100 від 27 листопада 2009 року.

Сторони та треті особи вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Дата підписання: 29 липня 2016 року

Головуючий суддя І.П. Шумський

Суддя Н.М.Бурда

Суддя С.Г.Стопник