ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р.Справа № 922/1673/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех"
про стягнення коштів в розмірі 300 971,83 грн
за участю представників сторін:

не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Господар" Варвинської селищної ради, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех", в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача 300 971,83 грн. взамін колінчастого несамохідного причіпного підіймача на колісному шасі Parma 12, Matilsa, що повертається, також судові витрати покласти на останнього.

В обґрунтування позову посилається на поставку відповідачем товару неналежної якості.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01 червня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/1673/16 та призначено її до розгляду на 21 червня 2016 року.

Ухвалами Господарського суду Харківської області розгляд справи неодноразово відкладався.

22 липня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від Комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради надійшло клопотання (вх. №24151), в якому просить суд долучити до матеріалів справи докази витрат, пов'язаних із явкою в судові засідання. Надані документи судом долучені до матеріалів справи.

22 липня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від Комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради надійшли пояснення-заява (вх. №24152), в яких зазначив, що відповідно до підпункту 6.1.1. пункту 6.1. Правил будови і безпечної експлуатації підйомників, підйомники до введення в експлуатацію, крім установлених на залізничному спеціальному рухомому складі (дрезина, автомотриса тощо), підлягають реєстрації в територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охорони праці.

Підпунктами 6.1.2., 6.1.3. Правил будови і безпечної експлуатації підйомників передбачено, що суб'єкт господарювання для проведення реєстрації підйомника має подати до територіального органу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з промислової безпеки та охорони праці заяву та паспорт підйомника. Якщо паспорт складається не виробником, до нього додаються:

- висновок про відповідність підйомника та його окремих елементів розрахунковій вантажопідіймальності, складений на підставі розрахунку або аналізу і порівняння несучих елементів підйомника з такими самими елементами іншого підйомника такої самої моделі;

- висновок акредитованої лабораторії про хімічний аналіз (на вуглець, сірку, фосфор, марганець і кремній) матеріалу металоконструкцій підйомника. Стружка для хімічного аналізу матеріалу металоконструкцій має бути взята у вибірковому порядку з поясів секцій стріли, поворотної платформи та опорної рами;

- висновок про стан металоконструкцій і якість зварних з'єднань.

Паспорт на підйомник заводу-виробника відсутній. Натомість його виготовлено ДП "Чернігівський ЕТЦ" відповідно до договору №15 на виконання робіт від 26.03.2015 р. Паспорт на підйомник свідчить про те, що ДП "Чернігівський ЕТЦ" проводило його експертне обстеження, яке не було завершене з огляду на невідповідність його технічного стану вимогам нормативних актів з охорони праці, що підтверджується відомістю дефектів №36 від 22.05.2015. Виявлені недоліки також підтверджуються актом №15 приймання виконаних робіт (наданих послуг) до договору №15 на виконання робіт від 26.03.2015.

КП "Господар" було з'ясовано, що особисто усунути недоліки не вбачається за можливе з огляду на відсутність у підприємства технічних знань та дозвільної документації на відповідні роботи. Також підприємство зверталося до Державної служби України з питань праці щодо надання інформації про суб'єктів господарювання, які виконують роботи по ремонту підйомників, і до його територіального органу в Чернігівській області. Товариством з обмеженою відповідальністю "Кранспецсервіс" було обстежено придбаний підйомник ат надано висновок про неможливість усунення одного з недоліків, зазначених у відомості дефектів №36 від 22.05.2015.

Крім того, просить суд визнати причини пропуску позовної давності поважними та захистити порушені права і охоронювані законом інтереси в межах заявлених позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання 26.07.2016 р. не з'явився, електронною поштою направив повідомлення (вх. № 1475) про неможливість прибуття в судове засідання 26.07.2016 року та просив розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідач у призначене 26.07.2016 р. судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 01 червня 2016 року про порушення провадження у справі повернулась на адресу Господарського суду Харківської області 14 червня 2016 року з відміткою Укрпошти "За закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час розгляду справи, місцезнаходження відповідача - 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 7, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Також ухвала Господарського суду Харківської області від 01 червня 2016 року про порушення провадження у справі направлялась на фактичну адресу відповідача, вказану позивачем у позовній заяві, проте вказана ухвала повернулась на адресу 10 червня 2016 року з відміткою Укрпошти "За закінченням терміну зберігання".

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" - якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як визначено у пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Комунальним підприємством "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області у листопаді 2014 року було організовано закупівлю шляхом відкритих торгів з придбання товару за кодом ДК 016:210 28.22.1 - устаткування підіймальне та вантажне та частини до нього.

За результатами проведення закупівлі між Комунальним підприємством Варвинської селищної ради Чернігівської області (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех" (Постачальник) був укладений Договір поставки №1 від 29 грудня 2014 року (надалі - Договір поставки), відповідно до предмету якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця устаткування підіймальне та вантажне та частини до нього, код за ДК 016:2010 - 28.22.1 (колінчастий підіймач на колісному шасі Parma 12 Mastilsa), далі - товар, а Покупець, прийняти і оплатити його вартість (пункт 1.1. Договору поставки в редакції Протоколу розбіжностей від 29 грудня 2014 року).

У відповідності до пункту 2.2. Договору поставки, Постачальник повинен поставити товар, якість якого повинна відповідати необхідним технічним, якісним та кількісним характеристикам предмета закупівлі.

Покупець має право відмовитися від прийняття поставленого товару, який не відповідає за якістю умовам договору (пункт 2.4. Договору поставки).

Згідно пункту 2.5. Договору поставки, у разі поставки товару неналежної якості, виявлених недоліків поставленого товару або недоліків, що виникли внаслідок допущених Постачальником порушень при поставці товару, Постачальник зобов'язується за свій рахунок усунути недоліки або повторно надати товар належної якості.

Пунктом 3.1. Договору поставки зазначено, що ціна товару становить 291000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 48 500,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1. Договору поставки (з урахуванням Протоколу розбіжностей від 29 грудня 2014 року) розрахунок Покупцем за поставлений товар здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування вартості товару на розрахунковий рахунок Постачальника наступним чином:

- 50% вартості товару Покупець перераховує Постачальнику у тижневий термін з моменту підписання Сторонами та наданням Покупцеві документів для оплати;

- 50% вартості товару Покупець перераховує Постачальнику в день поставки товару до моменту його відвантаження.

У відповідності до пункту 5.3. Договору поставки (в редакції Протоколу розбіжностей від 29 грудня 2014 року), Товар приймається уповноваженим представником Покупця на складі Продавця, шляхом випробування працездатності робочих органів товару, після цього підписується видаткова накладна на даний товар. Після прийняття товару Покупцем, його поставка здійснюється силами та за рахунок Продавця. Представник Покупця під час приймання товару, повинен надати продавцю належним чином оформлену довіреність на приймання даного товару, або інший документ, який підтверджує його повноваження.

Як зазначає позивач у позові, на виконання умов Договору поставки відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято Товар, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №РН-0000028 від 29 грудня 2014 року, яка підписана представниками сторін (т. 1, арк. с. 25).

Товар було прийнято уповноваженим представником позивача ОСОБА_1, який діяв на підставі Довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №90 від 29 грудня 2014 року, без зауважень.

Позивач повністю розрахувався з відповідачем за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями №936 від 29 грудня 2014 року на суму 145500,00 грн. та №944 від 30 грудня 2014 року на суму 145 500,00 грн.

КП "Господар" було замовлено, а ДП "Чернігівський ЕТЦ" було виготовлено паспорт на відповідний підйомник, в якому зазначено, що: технічний стан підйомника не відповідає вимогам нормативних актів з охорони праці. Обстеження припинено на підставі відомості дефектів від 22.05.2015 №36.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до відповідача з листом №454 від 23 червня 2015 року, в якому повідомив останнього, що придбане обладнання не відповідає їх вимогам, його не можливо ввести в експлуатацію у зв'язку із наявними недоліками, тобто при проведенні закупівлі КП "Господар" було введено в оману щодо відповідності предмета закупівлі вимогам тендерної документації.

Зазначений лист було повернуто підприємством "Укрпошта" з довідкою "За закінченням терміну зберігання".

З метою усунути виявлені недоліки позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Кранспецсервіс".

ТОВ "НВФ "Кранспецсервіс" своїм листом проінформувало позивача про неможливість виконання пункту 1 відомості дефектів від 22.05.2015 №36.

Як зазначає позивач у позові, наведені обставини вказують на те, що відповідачем було поставлено товар неналежної якості, що утруднює належну експлуатацію товару.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно приписів статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки, який регулюється нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В обґрунтування вимоги про стягнення 300 971,83 грн. взамін колінчастого несамохідного причіпного підіймача на колісному шасі Parma 12, Matilsa, що повертається, позивач посилається положення статті 678 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Водночас, в силу норми ч. 4 ст. 678 Цивільного кодексу України положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України надає всім положенням статей 655 - 697 Цивільного кодексу України диспозитивного значення, якщо йдеться про їх застосування до зобов'язань поставки. Тобто, переважному застосуванню до зобов'язань поставки підлягають положення ст. ст. 264 - 271 Господарського кодексу України, а положення ст. ст. 655 - 697 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню, якщо інше не передбачено законами, що формулюють спеціальні правила щодо поставки.

Гарантії якості товарів, а також претензії у зв'язку з недоліками поставлених товарів регулюються ст. 269 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського кодексу України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Так, порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю визначений Інструкцією П-7, затвердженою постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966.

Відповідно до п. 1 Інструкції П-7 ця Інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки чи іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по якості та комплектності, а також тари під продукцію чи товарами. В договорах поставки можуть бути передбачені особливості приймання відповідних видів продукції і товарів.

Відповідно до пункту 9 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю №П-7 від 25.04.1966 року акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів з моменту виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня поступлення продукції на склад отримувача, який виявив приховані недоліки, якщо інші строки не встановлені обов'язковими для сторін правилами.

Прихованими недоліками визнаються недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці та виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Однак, як зазначає сам позивач, в супереч зазначеним вимогам, Акти про приховані недоліки товару ним не складалися.

Пунктом 5.3. Договору поставки (в редакції Протоколу розбіжностей від 29 грудня 2014 року), Товар приймається уповноваженим представником Покупця на складі Продавця, шляхом випробування працездатності робочих органів товару, після цього підписується видаткова накладна на даний товар. Після прийняття товару Покупцем, його поставка здійснюється силами та за рахунок Продавця. Представник Покупця під час приймання товару, повинен надати продавцю належним чином оформлену довіреність на приймання даного товару, або інший документ, який підтверджує його повноваження.

Однак позивач прийняв поставлений товар без зауважень, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №РН-0000028 від 29 грудня 2014 року, яка підписана представниками сторін та не повідомляв відповідача про невідповідність товару у строки встановлені чинним законодавствам, чим порушив вимоги Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю №П-7 від 25.04.1966 року, і лише 23 червня 2015 року направив на адресу відповідача лист про виявлені недоліки.

Частини 5, 6 ст. 269 Господарського кодексу України, передбачають, що постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними умовами) на основний виріб.

Постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни.

Таким чином, з врахуванням наведеної вище частини 4 статті 678 Цивільного кодексу України, у разі виявлення недоліків протягом гарантійного строку покупець за договором поставки не отримує прав, передбачених ст. 678 Цивільного кодексу України, але має право вимагати від постачальника (виробника) усунення дефектів виробів за його рахунок, або зміни товару.

При цьому, у всіх випадках, коли виявляється неналежна якість або некомплектність товарів, поставлених на підставі договору поставки, в тому числі і при виявленні дефектів виробів в період гарантійного строку, з постачальника може бути стягнуто штраф в порядку ч. 7 ст. 269 ГК України.

Згідно вимог статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з того, що позивачем не доведено факту поставки йому товару неналежної якості, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення 300 971,83 грн. взамін колінчастого несамохідного причіпного підіймача на колісному шасі Parma 12, Matilsa, що повертається, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при відмові в позові судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, статтями 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_2

справа №922/1673/16