ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2016 р.Справа № 922/1765/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківський університет повітряних сил ім. І. Кожедуба, м. Харків
про стягнення коштів у сумі 384973,28 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №01-16юр/3220 від 25.04.2016 р.,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №2310 від 28.04.2016 р.,

3-ї особи: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерна компанія Харківобленерго - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про стягнення 384973,28 грн., з яких: заборгованість з оплати електричної енергії в сумі 362682,61 грн.; заборгованість з оплати реактивної енергії в сумі 15890,43 грн.; пеня в сумі 5990,60 грн.; 3% річних в сумі 409,64 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором про постачання електричної енергії №2-928К від 01.06.1997 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.06.2016 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження по справі. Окрім того, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Харківський університет повітряних сил ім.. ОСОБА_3.

В судовому засіданні 25.07.2016 р. представник позивача просив суд прийняти до розгляду про зменшення розміру позовних вимог вх.№21840 від 05.07.2016 р.).

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№21840 від 05.07.2016 р.) (арк.с. 98), суд зазначає наступне.

Вказана заява вмотивована сплатою відповідачем після звернення до суду з позовом у даній справі заборгованості з електричної енергії, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 15336,65 грн., з яких 8936,41грн. заборгованість з оплати спожитої електричної енергії; 5990,60 грн. пеня; 409,64 грн. 3% річних.

Враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог, суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№21840 від 05.07.2016 р.) та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

В судовому засіданні 25.07.2016 р. представники сторін надали спільні пояснення (вх.№24377 від 25.07.2016 р.), відповідно до яких заборгованість відповідача за договором про постачання електричної енергії №2-928К від 01.06.1997 р. щодо оплати вартості отриманої третьою особою електричної енергії станом на момент подання позовної заяви (02.06.2016 р.) становила 289298,58 грн., але станом на 25.07.2016 р. відповідна заборгованість та заборгованість з оплати КРЕ в сумі 15890,43 грн. - відсутня.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.07.2016 р. просив суд зменшити розмір пені на 90% та відмовити позивачу в частині покладення на відповідача судових витрат.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не зявилась, витребуваних судом документів не надала, про причини неявки суд не повідомила, хоча про розгляд справи судом була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень (арк.с.30, 94).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

01.06.1997 р., між позивачем (як постачальником) та 3-ю особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (як споживачем) було укладено договір про постачання електричної енергії №2-928К (далі договір про постачання електричної енергії).

Додатковою угодою про внесення змін до договору про постачання електричної енергії від 11.03.2014 р. відповідний договір було викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди про внесення змін до договору про постачання електричної енергії, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1 «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Згідно з додатком №2 до договору про постачання електричної енергії, розрахунковий період встановлено споживачу з 1 числа місяця до також числа наступного місяця.

Пунктом 4.4 додатку №2 до договору про постачання електричної енергії сторони погодили, що датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника або внесення споживачем готівкових коштів в касу постачальника.

За приписами п. 5 додатку №2 до договору про постачання електричної енергії остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка.

Згідно з п. 6 додатку №2 до договору про постачання електричної енергії, для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Відповідно до п. 4.2.1 договору за внесення платежів з порушенням термінів, визначених додатком 2 „Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеної в додатку № 2 „Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою.

В період з січня 2016 року по квітень 2016 року 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, здійснювала споживання електричної енергії та відбувалось перетікання реактивної енергії, що підтверджується нарахуваннями по КРЄ та Звітами про обсяги спожитої електричної енергії (арк.с. 20-29).

На оплату спожитої в період з січня 2016 року по квітень 2016 року електричної енергії та компенсацію перетікання реактивної енергії, позивач виставив 3-й особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, рахунки (т.с. 1 арк.с. 57-60) на загальну суму за спожиту теплову енергію в сумі 1591415,39грн. (з урахуванням ПДВ) та 37131,96 грн. (з урахуванням ПДВ) за компенсацію перетікання реактивної енергії.

Відповідні рахунки були направлені позивачем 3-й особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, про що свідчать списки згрупованих поштових відправлень (т.с. 1 арк.с.62-64) та не заперечується учасниками судового процесу.

Окрім того, позивач виставив та направив 3-й особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, рахунок №928 за березень 2016 р. (арк.с. 61) на оплату пені за період з 02.03.2016 р. по 29.03.2016 р. в сумі 5990,60 грн. та 3% річних на аналогічний період в сумі 409,64 грн.

Додатковою угодою від 05.01.2015 р. до договору про постачання електричної енергії учасники даного судового процесу погодили, що відповідач (як платник) здійснюватиме оплату за такі види нарахувань, як вартість електричної енергії з ПДВ, протягом 10 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку та акту звіряння взаємних розрахунків.

Пунктом 2 додаткової угоди від 05.01.2015 р. до договору про постачання електричної енергії учасники даного судового процесу погодили, що відповідач (як платник) здійснюватиме оплату з компенсації перетікання реактивної енергії з ПДВ, суми пені, 3% річних, індексу інфляції, плати за надання споживачу додаткових послуг та інших платежів на поточний рахунок постачальника в термі 10 операційних днів після отримання споживачем рахунку, акту звіряння або акту виконаних робіт.

Звертаючись з позовом у даній справі до суду, позивач стверджував, що заборгованість відповідача за договором про постачання електричної енергії становила 384973,28 грн., з яких заборгованість з оплати електричної енергії в сумі 362682,61 грн.; заборгованість з оплати реактивної енергії в сумі 15890,43 грн.; пеня в сумі 5990,60 грн.; 3% річних в сумі 409,64 грн.

Втім, згідно пояснень учасників судового процесу, заборгованість відповідача за договором про постачання електричної енергії з оплати електричної енергії станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі 02.06.2016 р. складала не 362682,61 грн., а - 289298,58 грн.

У зв'язку з частковим виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором про постачання електричної енергії після звернення позивача з позовом у даній справі 02.06.2016 р., позивач зменшив розмір позовних вимог до 15336,65 грн., з яких заборгованість з оплати електричної енергії в сумі 8936,41 грн.; пеня в сумі 5990,60 грн.; 3% річних в сумі 409,64 грн.

Після звернення позивача з позовом у даній справі 02.06.2016р., решту заборгованості з оплати електричної енергії в сумі 8936,41 грн. відповідач також сплатив.

Розрахунки за договором про постачання електричної енергії підтверджують наявні в матеріалах справи платіжні доручення (т.с.1, арк.с. 65-66, 100-101), реєстри проведення оплат відповідачем (т.с. 1 арк.с. 67-73, 102-107), лист відповідача про розподілення здійснених оплат між укладеними з позивачем договорами (т.с. 1 арк.с. 74), а також пояснення представників сторін.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

На виконання договору позивач здійснював постачання електричної енергії, зокрема в період з січня 2016 року по квітень 2016 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи нарахуваннями по КРЄ та Звітами про обсяги спожитої електричної енергії (арк.с. 20-29), а також не заперечується та не спростовується учасниками судового процесу.

Як встановлено судом та визнається сторонами, відповідач свої грошові зобов'язання за договором про постачання електричної енергії прострочив, що призвело до виникнення заборгованості станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі до суду 02.06.2016 р. з оплати електричної енергії в сумі 289298,58 грн. та з оплати КРЕ в сумі 15890,43 грн.

Вказану заборгованість в повному обсязі відповідач сплатив після звернення позивача з позовом у даній справі 02.06.2016 р.

У зв'язку з оплатою заборгованості з електричної енергії та КРЕ, позивач скористався правом на зменшення розміру позовних вимог щодо частини сплаченої відповідачем заборгованості, залишивши заявленою до стягнення з відповідача заборгованість з оплати електричної енергії в сумі 8936,41 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи сплату відповідачем після звернення позивача з позовом у даній справі 02.06.2016 р. заявленої до стягнення заборгованості з оплати електричної енергії в сумі 8936,41 грн., провадження в частині стягнення з відповідача заборгованості з оплати електричної енергії в сумі 8936,41 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку відсутністю предмету спору.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та 3% річних, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Договором (п. 4.2.1) передбачено, що за прострочення термінів оплати спожитої енергії, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою.

Суд, враховуючи вищевикладене та прострочення відповідачем оплати спожитої енергії та компенсації перетікання реактивної енергії, перевіривши розмір пені та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору, чинного законодавства України, зокрема, ч. 3 статті 549, 625 ЦК України, ч. 6 статті 231 ГК України, статтям 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 статті 232 ГК України, дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення за період з 02.03.2016 р. по 29.03.2016 р. пені в розмірі 5990,60 грн. та 3 % річних в розмірі 409,64 грн. є законними та обґрунтованими.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суд зазначає наступне.

Вказане клопотання відповідач обґрунтовує тим, що його вини у порушенні зобовязання немає; він є неприбутковою організацією, фінансується за рахунок державного бюджету; невиконання грошових зобовязань було зумовлено непостійним фінансуванням; здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

З приводу вказаного клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором про постачання електричної енергії сталося внаслідок затримки бюджетного фінансування, на яке відповідач безпосередньо прямо не впливає; сумлінне ставлення відповідача до виконання порушеного грошового зобовязання, що виразилось в негайному виконанні відповідачем порушеного зобовязання одразу після отримання з Державного бюджету грошових коштів; беручи до уваги відсутність заперечень позивача щодо часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд, виходячи з інтересів обох сторін, вважає за можливе частково задовольнити заяву відповідача про зменшення розміру пені та зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на 30%.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення за період з 02.03.2016 р. по 29.03.2016 р. 3 % річних в розмірі 409,64 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, а щодо стягнення пені частковому в сумі 4193,42 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з ч. 6 ст. 49 ГПК України, витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що спір щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати електричної енергії в сумі 289298,58 грн.; заборгованості з оплати КРЕ в сумі 15890,43 грн.; пені в сумі 5990,60 грн.; 3% річних в сумі 409,64 грн. - доведено до суду внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за договором про постачання електричної енергії, судовий збір за відповідні позовні вимоги в сумі 4673,84 грн. покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що, відповідно до пояснень сторін, частина заявленої в позові до стягнення заборгованість з оплати електричної енергії в сумі 73384,03 грн. була сплачені відповідачем ще до звернення позивача з позовом у даній справі, судовий збір в частині даних позовних вимог покладається на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 16, 526, 549, 610-612, 625, 714 ЦК України, ст.ст. 231-233, ГК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 32, 33, 38, 43, 44, 49, 75, 80, 82-85, 121 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Провадження в частині стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) заборгованості з оплати електричної енергії в сумі 8936,41 грн. - припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (у звязку з відсутністю предмету спору).

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) пеню в сумі 4193,42 грн., 3 % річних в сумі 409,64 грн., судовий збір в сумі 4673,84 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 01.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_4