ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Справа № 914/3533/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

за участі представників кредитора ОСОБА_1, Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на постанову Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року по справі №914/3533/14 про банкрутство державного підприємства «Львівське агроторгове підприємство»

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 29 жовтня 2014 року порушив провадження у справі №914/3533/14 про банкрутство державного підприємства «Львівське агроторгове підприємство» (вул. Погулянка, 26, м. Львів, 79017, ); залучив учасником провадження у справі орган, уповноважений управляти майном боржника - Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Суд ухвалою від 30 березня 2015 року увів процедуру санації боржника строком на шість місяців, керуючим санацією державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство призначив арбітражного керуючого ОСОБА_3

05 квітня 2016 року керуючий санацією подав суду звіт про виконану роботу. Цього ж дня на розгляд суду від голови комітету кредиторів надійшло клопотання з проханням припинити процедуру санації державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство та повноваження керуючого санацією, визнати державне підприємство „Львівське агроторгове підприємство банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначити арбітражного керуючого ОСОБА_3 Також арбітражний керуючий ОСОБА_3 подав заяву про згоду на призначення його ліквідатором державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 05 квітня 2016 року призначив на 19 квітня 2016 року судове засідання і зобовязав Міністерство аграрної політики та продовольства України надати письмові пояснення щодо клопотання комітету кредиторів про визнання боржника банкрутом і уведення ліквідаційної процедури; надати рішення щодо схвалення чи відмови у схваленні плану санації боржника; у випадку несхвалення плану санації - рішення щодо визначення подальших судових процедур та кандидатуру ліквідатора банкрута.

19 квітня 2016 року суду надійшло клопотання Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18 квітня 2016 року за № 31-4/462 з проханням відмовити у задоволенні клопотання голови комітету кредиторів щодо припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинити повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_3, призначити нового арбітражного керуючого для проведення санації державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство, зобовязати нового арбітражного керуючого санацією в найкоротший термін подати на схвалення комітету кредиторів план санації боржника та направити його на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Господарський суд Львівської області (суддя Артимович В.М.) постановою від 19 квітня 2016 року у справі №914/3533/14, серед іншого, відмовив у задоволенні клопотання Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.04.2016 р. за № 31-4/462; припинив процедуру санації Державного підприємства «Львівське агроторгове підприємство» та повноваження керуючого санацією ОСОБА_3; визнав банкрутом державне підприємство «Львівське агроторгове підприємство» (вул. Погулянка, 26, м. Львів, 79017, ) і відкрив ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво № 1644 від 24.07.2013 р.).

Суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 27, 28, 36, 114 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і у звязку з відхиленням плану санації, ураховуючи те, що фінансовий стан державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство характеризується ознаками неплатоспроможності, підприємство не володіє активами, достатніми для погашення вимог кредиторів, а пропозицій від санаторів, інвесторів, засновників, директора підприємства та інших бажаючих осіб стосовно поліпшення фінансового становища підприємства не поступило дійшов висновку про необхідність визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Призначаючи ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_3 суд врахував клопотання комітету кредиторів, згоду арбітражного керуючого.

Міністерство аграрної політики та продовольства України подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року по справі №914/3533/14, припинити ліквідаційну процедуру, ввести процедуру санації, припинити повноваження керуючого санацією арбітражного керуючого ОСОБА_3 та призначити нового арбітражного керуючого для проведення санації боржника.

Скаржник вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає що арбітражний керуючий ОСОБА_3 через свою некомпетентність та відсутність необхідного рівня кваліфікації не виконав належним чином обовязків керуючого санацією, а саме вчасно не розробив та не подав до суду план санації боржника, через що комітет кредиторів та суд дійшли передчасного висновку про неможливість відновлення платоспроможності боржника. Наголошує, що 18 квітня 2016 року подав суду першої інстанції клопотання про відмову в припиненні процедури санації й уведення ліквідаційної процедури і просив припинити повноваження керуючого санацією арбітражного керуючого ОСОБА_3 на підставі вимог частин 9,10 статті 96, абзаців 6,7 частини першої статті 114 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», пункту 3.5 Порядку присвоєння рівнів кваліфікації арбітражним керуючим (розпорядникам майна, керуючим санацією, ліквідаторам), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 січня 2013 року за №145/5. Однак суд не врахував думку органу управління державним майном щодо протиправної бездіяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 під час санації, а призначив його ліквідатором банкрута без участі міністерства і всупереч його позиції. Крім того, звертає увагу суду на те, що міністерством вчинялися дії щодо оскарження ухвали суду про призначення керуючим санацією арбітражного керуючого ОСОБА_3

Про розгляд справи учасникам у справі про банкрутство повідомлено належним чином.

Ініціюючий кредитор ПП «Інвестиційна компанія «Сервіс» та арбітражний керуючий ОСОБА_3 надали суду відзиви, у яких апеляційну скаргу заперечують.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухав пояснення представників і вважає, що постанову Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року по справі №914/3533/14 слід залишити без змін з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон).

Згідно із частиною першою статті 7 Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

За змістом частини 8 статті 26 Закону до компетенції комітету кредиторів належить, зокрема, прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у випадках, передбачених цим Законом; звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора), припинення повноважень арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення іншого арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора); внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника. У роботі комітету мають право брати участь з правом дорадчого голосу арбітражний керуючий, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, забезпечений кредитор, представник органу, уповноваженого управляти державним майном, і представник органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 28 Закону господарський суд за клопотанням комітету кредиторів виносить ухвалу про введення процедури санації строком на шість місяців, який за наявності підстав може бути продовжено судом, але не більше ніж на дванадцять місяців.

Відповідно до вимог частини першої статті 29 Закону протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією у випадках, передбачених дим Законом, зобов'язаний подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника. Керуючий санацією зобов'язаний попередньо погоджувати план санації державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків, з органом, уповноваженим управляти державним майном.

Комітет кредиторів може прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації та подати його до господарського суду; відхилити план санації і звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; відхилити план санації, звернутися до господарського суду з клопотанням про усунення арбітражного керуючого від виконання ним обов'язків керуючого санацією та про призначення нового керуючого санацією в порядку, встановленому цим Законом (ч.7 ст.29).

Якщо протягом шести місяців з дня винесення ухвали про санацію до господарського суду не буде поданий план санації боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відповідно до цього Закону (ч.8 ст.29).

Відповідно до вимог статті 37 Закону у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом (ч.1 ст.37).

Господарський суд Львівської області ухвалою від 30 березня 2015 року увів процедуру санації боржника строком на шість місяців, керуючим санацією державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство призначив арбітражного керуючого ОСОБА_3, якого зобовязав до 30 травня 2015 року розробити, подати на схвалення комітету кредиторів і на погодження до Міністерства аграрної політики та продовольства України план санації підприємства.

У звязку із оскарженням Міністерством аграрної політики та продовольства України ухвали суду від 30 березня 2015 року (в частині призначення керуючим санацією ОСОБА_3С.) в апеляційній та касаційній інстанціях, провадження у справі було зупинено ухвалою від 21 квітня 2015 року, поновлено 25 вересня 2015 року.

Комітет кредиторів державного підприємства «Львівське агроторгове підприємство» на своєму засіданні 01 березня 2016 року не схвалив ні плану санації, ані мирової угоди, які запропонував керуючий санацією. На засіданні 30 березня 2016 року комітет кредиторів теж відхилив поданий керуючим санацією проект плану санації державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство і уповноважив голову комітету кредиторів звернутися до господарського суду Львівської області з клопотанням про припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, визначити для виконання повноважень ліквідатора кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_3 Відхилення плану санації комітет кредиторів обґрунтував неможливістю виконання плану санації без участі інвесторів і залучення коштів для відновлення господарської діяльності підприємства.

Оскільки комітет кредиторів попередньо не схвалив плану санації, керуючий санацією не мав підстав подавати такий плану санації на погодження до Міністерства аграрної політики та продовольства України.

У звіті керуючого санацією зазначено, що показники прибутковості за 2015 рік дорівнюють нульовому значенню, а тому погашення вимог кредиторів за рахунок власних коштів підприємства неможливе. Фінансовий звіт субєкта малого підприємства та баланс станом на 31 грудня 2015 року підтверджує, що основним структурним елементом необоротних активів підприємства станом на останню звітну дату продовжують залишатися незавершені капітальні інвестиції. Основні засоби на балансі підприємства не обліковуються. Загальна вартість незавершених капітальних інвестицій становить 5985080,1 грн., так як і у відповідному минулорічному періоді.

Отже, з урахуванням дати уведення судової процедури санації державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство (30 березня 2015 року), тривалості процедури санації понад рік, неподання суду на затвердження понад шестимісячний строк схваленого комітетом кредиторів і погодженого з Міністерством аграрної політики та продовольства України плану санації державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство, фінансового стану боржника, який характеризується ознаками неплатоспроможності та відсутності пропозицій інвесторів, уповноваженого власником органу та інших бажаючих осіб стосовно поліпшення фінансового становища підприємства, - Господарський суд Львівської області мав законні підстави для визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Слід зазначити й те, що державне підприємство „Львівське агроторгове підприємство () не належить до юридичних осіб-підприємств, що є об'єктами права державної власності, які не підлягають приватизації. Згідно із ухвалою суду від 29 грудня 2014 року про затвердження реєстру вимог кредиторів державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство, загальна сума грошових вимог конкурсних кредиторів до боржника становить 5985641,89 грн.

Вимоги кредиторів не погашено. А в силу частини першої статті 37 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» неспроможність боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами є визначальною ознакою банкрута.

Крім того, частиною 2 статті 37 цього Закону передбачено, що за клопотанням комітету кредиторів або інвесторів, або власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута чи з власної ініціативи господарський суд може прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом у разі наявності плану санації та до початку продажу майна банкрута.

Щодо призначення ліквідатора банкрута.

Особливості банкрутства державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків визначено статтею 96 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема установлено, що у разі якщо боржник є державним підприємством господарський суд залучає до участі у справі про банкрутство представників органу, уповноваженого управляти державним майном, з повідомленням про порушення провадження у справі про банкрутство такого підприємства (ч.7). Представники органу, уповноваженого управляти державним майном можуть брати з правом дорадчого голосу участь у зборах кредиторів та роботі комітету кредиторів боржника державного підприємства (ч.8). Призначення керуючих санацією, ліквідаторів державних підприємств здійснюється господарським судом за участю органу, уповноваженого управляти державним майном (ч.9). Припинення, продовження повноважень та відсторонення від виконання обов'язків керуючих санацією, ліквідаторів державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, здійснюються господарським судом за наявності підстав та в порядку, встановленому цим Законом (ч.10).

Вимоги до арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) визначено статтею 97 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно частиною першою якого арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну або економічну освіту, стаж роботи за фахом не менше трьох років або одного року на керівних посадах після отримання повної вищої освіти, пройшов навчання та стажування протягом шести місяців у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, володіє державною мовою та склав кваліфікаційний іспит. На підприємствах, що провадять діяльність, пов'язану з державною таємницею, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) повинен мати допуск до державної таємниці, а в разі його відсутності - отримати такий допуск у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 114 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом. Під час призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) господарський суд не пов'язаний з кандидатурами арбітражних керуючих, запропонованими комітетом кредиторів, та має право призначити арбітражного керуючого самостійно. До арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), які призначаються на державні підприємства Кабінет Міністрів України може встановлювати додаткові вимоги.

За змістом частини 2 статті 114 цього Закону ліквідатором не можуть бути призначені арбітражні керуючі, які є заінтересованими у цій справі; які здійснювали раніше управління цим боржником, яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним; які мають конфлікт інтересів. До призначення ліквідатором банкрута арбітражний керуючий повинен подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що він не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 05 квітня 2016 року призначив на 19 квітня 2016 року судове засідання і зобовязав Міністерство аграрної політики та продовольства України надати письмові пояснення щодо клопотання комітету кредиторів про визнання боржника банкрутом і уведення ліквідаційної процедури; надати рішення щодо схвалення чи відмови у схваленні плану санації боржника; у випадку несхвалення плану санації - рішення щодо визначення подальших судових процедур та кандидатуру ліквідатора банкрута.

19 квітня 2016 року суду надійшло клопотання Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18 квітня 2016 року за № 31-4/462 з проханням відмовити у задоволенні клопотання голови комітету кредиторів щодо припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; припинити повноваження керуючого санацією арбітражного керуючого ОСОБА_3 на підставі вимог частин 9, 10 статті 96, абзаців 6, 7 частини першої статті 114 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», пункту 3.5 Порядку присвоєння рівнів кваліфікації арбітражним керуючим (розпорядникам майна, керуючим санацією, ліквідаторам), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 січня 2013 року за №145/5 призначити нового арбітражного керуючого для проведення санації державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство, зобовязати нового арбітражного керуючого санацією в найкоротший термін подати на схвалення комітету кредиторів план санації боржника та направити його на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Міністерство юстиції України наказом від 22 січня 2013 року за №145/5 затвердило Порядок присвоєння рівнів кваліфікації арбітражним керуючим (розпорядникам майна, керуючим санацією, ліквідаторам), до якого наказом від 03 вересня 2014 року №1460/5 внесено зміни і доповнення. Однак за своєю назвою і змістом названий Порядок не встановлює додаткові вимоги до арбітражних керуючих.

Пункт 3.5. цього Порядку передбачає, можливість присвоєння п'ятого рівня кваліфікації арбітражним керуючим, які відповідають додатковим вимогам, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" для арбітражних керуючих, які призначаються господарським судом на державні підприємства та підприємства, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків і визначає критерії, одному з яких можуть відповідати арбітражні керуючі, які претендують на призначення п'ятого рівня кваліфікації.

Кабінет Міністрів України не встановлював додаткові вимоги до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), які призначаються на державні підприємства.

Відтак суд першої інстанції не мав законних підстав задовольняти клопотання Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18 квітня 2016 року за № 31-4/462 з наведених у ньому обґрунтувань.

Відповідно до вимог частини 3 статті 114 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усунення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від виконання ним своїх обов'язків здійснюється господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу, уповноваженого управляти державним майном (для державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків) або за власною ініціативою у разі: невиконання або неналежного виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); зловживання правами арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); подання до суду неправдивих відомостей; відмови в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); наявності конфлікту інтересів.

Судова процедура санації державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство тривала понад рік, однак упродовж цього часу Міністерство аграрної політики та продовольства України, яке є органом управління майном боржника і визнано учасником у справі про банкрутство, не зверталось до суду зі скаргами на дії (бездіяльність) керуючого санацією державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство арбітражного керуючого ОСОБА_3, як це передбачено статтями 28, 114 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Господарський суд Львівської області ліквідатором банкрута державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство призначив арбітражного керуючого ОСОБА_3, який виконував повноваження розпорядника майна боржника і керуючого санацією, надав згоду на призначення ліквідатором банкрута, кандидатуру якого запропонував комітет кредиторів.

У матеріалах справи відсутні докази, які згідно із статтями 97, 114 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», унеможливлюють призначення арбітражного керуючого ОСОБА_3 ліквідатором державного підприємства „Львівське агроторгове підприємство. Несхвалення комітетом кредиторів плану санації підприємства, з огляду на наведені у протоколі засідання комітету кредиторів обґрунтування, не вказує на некомпетентність арбітражного керуючого ОСОБА_3 На засіданні комітету кредиторів яке відбулося 30 березня 2016 року, усі його члени одноголосно (100% голосів) підтримали кандидатуру ОСОБА_3 для призначення його ліквідатором державного підприємства «Львівське агроторгове підприємство».

Викладені приписи закону і обставини справи спростовують доводи апеляційної скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства визначено, зокрема, законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Львівський апеляційний господарський суд вважає, що постанова Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року є законною і обґрунтованою. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За змістом ст. 103 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року по справі №914/3533/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.

суддя Кордюк Г.Т.