УХВАЛА

26.07.2016Справа № 910/25652/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши матеріали заяви державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ,

про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 таким, що не підлягає виконанню,

у справі № 910/25652/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Проектно-пошуковий інститут "Південмедбіосинтез", м. Одеса,

до державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ, в особі Одеської регіональної філії, м. Одеса,

про стягнення 4 287 931,57 грн.,

за участю представників:

позивача - Дубовецький Ю.О. (довіреність від 24.03.2016 №1);

відповідача - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Проектно-пошуковий інститут "Південмедбіосинтез" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (далі - Підприємство) в особі Одеської регіональної філії: 2 859 997,61 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору від 16.01.2012 № 2012-01-20 оренди нежилого приміщення; 143 312,32 грн. пені; 142 092,80 грн. 3% річних; 1 142 528,84 грн. втрат від інфляції, а всього 4 287 931,57 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 зі справи № 910/25652/15 позов задоволено частково.

08.12.2015 на виконання рішення від 18.11.2015 зі справи № 910/25652/15 було видано наказ.

24.02.2016 від Підприємства надійшла заява від 23.02.2016 № 5/311 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 було відкладено вирішення питання про прийняття заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню до повернення матеріалів справи № 910/25652/15 з апеляційної інстанції.

02.03.2016 до суду надійшов лист Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відділ) від 25.02.2016 № 206/7 до якого було додано оригінал наказу від 08.12.2015 зі справи № 910/25652/15. Вкаазаний наказ було повернуто Відділом без виконання на підставі частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а рішення суду від 18.11.2015 - без змін.

04.04.2016 на виконання рішення № 910/25652/15 від 18.11.2015, залишеного без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 видано наказ.

Ухвалою суду від 05.05.2016 розгляд заяви призначено на 17.05.2016.

Ухвалою суду від 06.05.2016 провадження у справі зупинено у зв'язку із надісланням матеріалів справи до вищої інстанції.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.07.2016 відхилено клопотання Підприємства про відстрочення сплати судового збору; касаційну скаргу Підприємства повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвалою суду від 22.07.2016, у зв'язку із надходженням матеріалів справи, провадження у справі поновлено; призначено судовий розгляд на 26.07.2016.

26.07.2016 відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

Представники відповідача у судове засідання 26.07.2016 не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення, виходячи з такого.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Відповаідно до частини третьої статті 117 ГПК України господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Отже, відкладення судового розгляду в даній справі є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення заяви.

Представник позивача у судовому засіданні 26.07.2016 надав пояснення по суті заяви.

Господарський суд міста Києва, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду заяви, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на таке.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Заява мотивована тим, що рішення господарського суду не набрало законної сили, а отже, його примусове виконання призводить до порушення прав Підприємства.

Слід зазначити, що на момент видачі наказу 08.12.2015 рішення суду від 18.11.2015 набрало законної сили, а саме з 04.12.2015.

Станом на день видачі наказу відповідач апеляційну скаргу не подав, а тому підстав вважати, що наказ було видано помилково немає.

Разом з тим, Підприємство подало апеляційну скаргу на рішення суду лише 14.12.2015.

Київський апеляційний господарський суд відновив Підприємству строк на подання апеляційної скарги.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Оскільки заявнику було відновлено строк подання апеляційної скарги та прийнято апеляційну скаргу до розгляду, то Підприємство не було позбавлено права звернутися до Відділу з відповідною заявою щодо повернення наказу суду без виконання.

Судом встановлено, що Відділом були вчинені відповідні дії, а саме повернуто суду наказ без виконання на підставі частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із поданням апеляційної скарги та прийняттям її до розгляду.

Отже, підстав для визнання наказу від 08.12.2015 таким, що не підлягає виконанню не має, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 86 та 117 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити державному підприємству "Центр державного земельного кадастру" у задоволенні заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у справі № 910/25652/15 таким, що не підлягає виконанню.

2. Копію ухвали надіслати учасникам процесу, що не були присутні у судовому засіданні, відповідно до статті 87 ГПК України

Дану ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя І.Д. Курдельчук