РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа № 910/7787/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватне акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 216 844, 99 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Корсун Ю.Ю.- представник за довіреністю № Ц-2/3-04/186-16 від 29.04.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - ПрАТ "ММК імені Ілліча") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця") про стягнення збитків у сумі 216 844, 99 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки № Упр14/28/162 від 30.12.2013 р. та згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною № 51530582 від 25.07.2014 р., на адресу позивача були відправлені, зокрема, вагони № 52797701, № 53500542, № 54781380 та № 60034832 з вантажем - вугілля кам'яне (антрацит), вантажовідправником якого є ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", а перевізником - ДП "Донецька залізниця".

У кінцевому пункті призначення - на станції "Маріуполь - Сортувальний" Донецької залізниці було виявлено, що вагони № 52797701, № 53500542, № 60034832 на вказану станцію не прибули, а були відчеплені без акту з/ф, внаслідок чого позивачу були спричені збитки, які відповідач, як правонаступник ДП "Донецька залізниця", зобов'язаний відшкодувати.

Посилаючись на ст.ст. 224, 225 ГК України, ПрАТ "ММК імені Ілліча" просить стягнути з відповідача збитки в сумі 216 844, 99 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що він неналежний відповідач у справі, оскільки не є правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця" за спірними правовідносинами, а тому не має підстав відшкодовувати понесені позивачем збитки. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.2013 р. між ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупець) та ТОВ "ДТЕК Трейдінг" (постачальник) був укладений договір поставки № Упр14/28/162, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію в кількості, зазначеній у відповідних специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору та на умовах, передбачених цим договором (п.п. 1.1, 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA, станція Фащівка Донецької залізниці, відповідно до специфікації до договору та підтверджується залізничними накладними.

Рахунком-фактурою № 1329 від 26.07.2014 р. сторони погодили, що вантажовідправником товару є ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", вантажоотримувачем - ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", товар - вугілля кам'яне (антрацит) та загальна сума товару - 3 984 994,80 грн.

На виконання умов договору 25.07.2014 р. ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", як вантажовідправник за накладною № 51530582, відправив на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, зокрема, вагони № 52797701, № 53500542, № 54781380 та № 60034832 з вантажем (вугілля кам'яне (антрацит)) на адресу ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (яке є правонаступником ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча").

У кінцевому пункті призначення - на станції "Маріуполь - Сортувальний" Донецької залізниці було виявлено, що вагони № 52797701, № 53500542, № 60034832 на вказану станцію не прибули, про що складено комерційний акт БН 724383/1315 від 30.10.2015 р. комісією у складі начальника станції, начальника вантажного району, приймоздавальника та ватажоотримувача.

Позивач зазначає, що за таких обставин ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" понесло збитки у вигляді недоотримання вантажу у загальній сумі 216 844, 99 грн., які просить стягнути з ПАТ "Українська залізниця", як правонаступника ДП "Донецька залізниця", відповідального за нестачу товару під час його перевезення залізницею.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут), залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах передбачених Правилами.

Частиною 1 ст. 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

Згідно зі ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 131 Статуту передбачено, що претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що нестача вантажу сталася з вини Державного підприємства "Донецька залізниця", внаслідок чого позивачу були завдані збитки на суму 216 844, 99 грн., тобто, судом встановлено, що наявні всі складові цивільного правопорушення, вчиненого ДП "Донецька залізниця".

Однак, позивач стверджує, що відповідальною особою за збитки є ПАТ "Українська залізниця", до якої перейшли права та обов'язки ДП "Донецька залізниця", що перебуває у стані припинення.

Перевіряючи такі доводи позивача, суд встановив, що постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року (далі - Постанова КМУ № 200 від 25.06.2014 р.) було утворене Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови.

Указаним додатком визначено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", до якого входить і Державне підприємство "Донецька залізниця" ().

Підпунктом 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року Міністерство інфраструктури України зобов'язано вжити до 31 грудня 2015 року заходи щодо припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1, зокрема і ДП "Донецька залізниця".

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, що створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю та може бути позивачем або відповідачем у суді. Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями (ст. 96 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Порядок внесення відповідного запису, перелік необхідних дій та документів, встановлюється Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Так, відповідно до інформації, яка вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 14.07.2016 р. Державне підприємство "Донецька залізниця" () не є припиненою юридичною особою, а перебуває в стані припинення.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, на час розгляду справи запис про припинення Державного підприємства "Донецька залізниця" у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, вказане підприємство є юридичною особою, яка наділена відповідними правами та обов'язками, та може нести господарську-правову відповідальність за спірними правовідносинами.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до ст. 107 Цивільного кодексу України у разі злиття, приєднання або перетворення складається передавальний акт або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Отже, при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться у Постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Так, проведенню реорганізації (злиттю) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що між ПАТ "Укрзалізниця" та ДП "Донецька залізниця" були складені та затверджені передавальні акти майна ДП "Донецька залізниця". Вказані обставини позивачем не спростовані.

Таким чином, сама по собі вказівка у Постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 про те, що Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, у тому числі і ДП "Донецька залізниця", не означає автоматичного правонаступництва ПАТ "Укрзалізниця" без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів.

За таких обставин, враховуючи, що між ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та ПАТ "Українська залізниця" відсутні будь-які договірні відносини, у тому числі за залізничною накладною № 51530582 від 25.07.2014 р., відповідач у справі - ПАТ "Українська залізниця" не є належним відповідачем, отже, відсутні підстави для стягнення з нього збитків, заподіяних позивачу.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 32 - 34, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 216 844, 99 грн. відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 14 липня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 19 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.