ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

21.07.2016 Справа № 904/3503/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Верхогляд Т.А.,

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Дніпропетровської міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 року у справі № 904/3503/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про визнання поновленим терміну дії договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 року у справі № 904/3503/16 (суддя - Соловйова А.Є.):

1. Позов задоволено.

2. Визнано поновленим термін дії Договору оренди землі від 19.09.2007, укладеного між Дніпропетровською міською радою () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 19.09.2007 за реєстровим номером 2092 та зареєстрованого 25.09.2007 у ДМВ ДРФ «Центр ДЗК» за №43, про надання у строкове платне користування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: по вул. Комунарівській у районі будинку №4 (Ленінський район) і зареєстрованої в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :08:742:0330 на трирічний термін на тих же умовах.

3. Визнано укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі від 19.09.2007, укладеного між Дніпропетровською міською радою () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 19.09.2007 за реєстровим номером 2092 та зареєстрованого 25.09.2007 у ДМВ ДРФ «Центр ДЗК» за №43 на наступних умовах:

«п.1. Поновити Договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 19.09.2007 за реєстровим номером 2092 (державна реєстрація від 25.09.2007, номер державної реєстрації 43), укладений між Дніпропетровською міською радою та гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на підставі рішення міської ради від 25.07.2007 №129/172 «Про передачу гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, земельної ділянки по вул. Комунарівській у районі будинку №4 (Ленінський район) в оренду для проектування та будівництва будівлі дитячого грального комплексу та кафе», на три роки, починаючи з двадцять шостого вересня дві тисячі пятнадцятого року.

п.2. Всі інші умови Договору оренди землі залишаються без змін».

4. Стягнуто з Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, будинок 75, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49130, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2 756,00 грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Дніпропетровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 року у справі № 904/3503/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

У даному випадку, рішення, що оскаржується, підписане 29.06.2016р., отже останній день подачі апеляційної скарги 11.07.2016р.

Апеляційна скарга на вказане рішення, згідно зі штампом канцелярії господарського суду про прийняття апеляційної скарги, подана 12.07.2016р., тобто з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги у змісті останньої та у додатках до неї відсутнє.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно частини 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідач просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, з огляду на те, що Дніпропетровська міська рада є бюджетною установою, яка утримується за рахунок коштів міського бюджету, і через складність процедури фінансування та перерахування органом державного казначейства коштів, не має можливості вчасно на момент подачі апеляційної скарги здійснити оплату судового збору.

За приписами норм статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою, зокрема, відстрочити сплату судового збору.

Згідно із пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" (із змінами і доповненнями) особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/2093/15 від 12.11.2015 року за змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними та допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Слід звернути увагу, що оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади та органів місцевого самоврядування, то самі лише обставини, пов'язані із фінансування установи чи організації з Державного бюджету України або місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення такої сплати.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, зі змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що відстрочення (розстрочення, звільнення) сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, при цьому єдиною підставою для вчинення судом зазначених у наведеній нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин.

Скаржником у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не наведено доказів в обгрунтування заявленого клопотання. Не надано доказів на підтвердження майнового стану скаржника та факту неможливості оплати судового збору в установленому порядку і розмірі і до апеляційної скарги. Отже, наведені скаржником обставини не мають характеру виключних, нічим не підтверджені.

За таких обставин, оскільки скаржником не доведено того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, визначених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", для відстрочення сплати судового збору, отже відповідне клопотання Дніпропетровської міської ради не підлягає задоволенню.

У відповідності з п. 3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню заявникові без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 86, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Дніпропетровській міській раді у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 року у справі № 904/3503/16.

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 року у справі № 904/3503/16 повернути заявникові без розгляду.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга вих. № 12282 від 13.06.2016р. та додані до неї документи на 45 арк., конверт.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Н.В. Пархоменко