ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.07.16р. Справа № 904/3791/16

За позовом Приватного акціонерного товариства " Європейський страховий альянс", 03038, м. Київ, вул. Ямська, 28

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування", 49101, м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, 21

про стягнення 17 933 грн. 57 коп.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 37/2016 від 23.02.2016 року

від відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" про стягнення суми збитків у розмірі 17933,57 грн.; судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним: 20.01.2015 році відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Шкода" АІ 6062ЕЕ, та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 29.01.2015 року у справі № 642/449/15-п винним у спричиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, вказаний автомобіль застрахований ПАТ "Страхова компанія "Дім страхування". В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю "Шкода" АІ 6062ЕЕ під керуванням ОСОБА_3, що належить ТОВ "Тайтен Машинері Україна" спричинено шкоду. Позивач відшкодував страхувальнику 18 443 грн. 57 коп., із вирахуванням франшизи і просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу в сумі 17 933 грн. 57 коп.

Відповідач позов не визнає (відзив на позовну заяву від 01.06.2016 року за № 631) посилаючись на те, що:

- у зв'язку з порушенням строку на звернення із заявою про страхове відшкодування, у відповідача відсутній обов'язок щодо відшкодування шкоди на користь позивача;

- позивач отримав самостійне та не пов'язане з потерпілим право вимоги до відповідача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс", як страховиком, та товариством з обмеженою відповідальністю "Тайтен машинері Україна", як страхувальником, укладено договір страхування автотранспортних засобів № 1040853 за змістом якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) в порядку і на умовах, визначених даним договором, а страхувальник зобов'язався сплатити страховий платіж у визначений цим договором строк та виконувати інші умови договору.

Застрахованим транспортним засобом визначено за вищезазначеним договором страхування є в тому числі "SKODA RAPID", реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску.

Умовами вищевказаного договору сторонами погоджено, що до переліку страхових випадків включено пошкодження або знищення автотранспортного засобу внаслідок ДТП.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.01.2015 року у провадженні № 642/449/15-п встановлено, що 20.01.15р. приблизно о 17 год. 15 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Subaru-TRIBECA, державний номер НОМЕР_3, у напрямку від вул. Котлова до вул. Муранова у м. Харкові, невірно вибрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем SKODA RAPID, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 13.1 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам була нанесена матеріальна шкода.

Отже, вина ОСОБА_2 у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.01.2015 року у провадженні № 642/449/15-п (а. с. 12).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "SKODA RAPID", реєстраційний номер НОМЕР_2 та його власнику, згідно висновку по визначенню матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженого колісного транспортного засобу "SKODA RAPID", реєстраційний номер НОМЕР_2 " (а. с. 15-25), складеного ТОВ "Центр експертних досліджень "ПРОФЕСІОНАЛ", заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 18 238,16 грн. з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до страхового акту № 82/15/50/ТР25/00/2 від 03.03.2015 року пошкодження транспортного засобу марки "SKODA RAPID", реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок вищевказаного ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування 18 443 грн. 57 коп. (а. с. 28).

Позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 18 443 грн. 57 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 02324 від 08.04.2015 року (а. с. 29).

Стаття 979 Цивільного кодексу України та стаття 16 Закону України "Про страхування" визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не здійснене відшкодування страхової виплати.

Вимогами ст. 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

В даному випадку, особою винною у скоєнні ДТП є водій автомобіля Subaru-TRIBECA, державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2

Враховуючи те, що на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Дніпроінмед" відповідно до полісу № АС/6796457, то відповідач є особою, відповідальною за шкоду, завдану пошкодженням автомобіля "SKODA RAPID", реєстраційний номер НОМЕР_2 ".

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як вбачається з позовних вимог, позивачем при розрахунку позовних вимог було вирахувано франшизу в розмірі 510,00 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 17 933 грн. 57 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача викладені у відзиві не приймаються судом до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обовязком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно позиції Верховного суду України, викладеній 28.08.2012 року за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2011 року у справі № 23/279, страховик, потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування за договором майнового страхування отримує право вимоги потерпілої особи та не зобовязаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. При цьому, право на подання регресного позову може бути реалізовано в межах загального строку позовної давності, який згідно вимог чинного законодавства складає три роки.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Абзацом 4 пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду цивільних справ про відшкодування шкоди» роз'яснено про те, що регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів, тощо).

Згідно з п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за приписом частини шостої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за регресними зобов'язаннями починається від дня виконання основного зобов'язання. Тому, зокрема, право страховика за договором страхування на подання до суду регресного позову про стягнення з винної особи коштів, виплачених страховиком як страхове відшкодування, виникає з моменту сплати такого відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку.

Отже, відповідно до вищенаведених вимог закону, право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, позивач з урахуванням положень ст. 514 Цивільного кодексу України отримав після виплати страховиком страхового відшкодування, тому до спірних правовідносин застосуванню підлягає саме трирічний строк позовної давності, а не приписи п.п. 37.1.4 частини 37.1 статті 37 Закону.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 979, 990, 993, 1187, 1166, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 5, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 16, 27 Закону України "Про страхування", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" (49101, м. Дніпропетровськ, вул.. Короленко, 21, ) на користь приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28; ) 17 933 грн. (сімнадцять тисяч девятсот тридцять три грн. 57 коп.) - збитки в порядку регресу; 1 378грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. коп.) - судовий збір, видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.07.2016 року.

Суддя С.П. Панна