ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Справа № 922/4556/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Тихий П.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача- не з'явився,

відповідача- не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.1841Х/1-38) на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2016 року, винесену за результатами розгляду заяви відповідача від 16.06.2016 року про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року у справі №922/4556/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Приватбанк", м. Дніпропетровськ,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Геніївка,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.06.2016 року у справі №922/4556/14 (суддя Суслова В.В.) заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 16.06.2016 року про розстрочку виконання рішення (вх. № 20016) по справі № 922/4556/14 - задоволено. Розстрочено виконання рішення суду від 02.12.2014 року по справі № 922/4556/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на загальну суму 24138,95 грн., а саме з 01.07.2016 року по 502,00 грн. щомісячно на протязі 48 місяців.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати.

В судове засідання 28.07.2016 року позивач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач в судове засідання 28.07.2016 року також не з'явився, відзив на апеляційну скаргу не надав, однак надіслав суду клопотання від 26.07.2016 року про відкладення розгляду справи, у зв'язку із його хворобою та неможливістю прибуття в дане судове засідання.

Відповідно до підпункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин, та не зазначено, з урахуванням вимог статті 77 ГПК України, яким чином неявка відповідача унеможливить розгляд даної справи.

Судова колегія вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи обмежений строк розгляду апеляційної скарги, визначений статтею 102 ГПК України, судова колегія не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки його відсутність в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №б/н від 03.12.2012 р. в розмірі 24 138,95 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за кредитом; 7 251,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3051,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 1 836,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року позов задоволено повністю (а.с.77).

На виконання вищевказаного рішення суду, господарським судом Харківської області 16.12.2014 року видано відповідний наказ (а.с.86).

Відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду, в якій просить розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року по справі № 922/4556/14 наступним чином: 502 грн. щомісячно, на протязі 48 місяців з дня набрання чинності ухвали суду про розстрочку виконання судового рішення (а.с.92).

Заява обґрунтована тим, що відповідач є інвалідом 2-ї групи та у зв'язку з поганим станом здоров'я не здійснює підприємницьку діяльність та не отримує жодних доходів, що підтверджується податковою декларацією за 2015 рік. Крім того, заявник зазначає, що його єдиним доходом є пенсія по інвалідності, яка на місяць складає 1170 грн. та не забезпечує навіть прожитковий мінімум, з врахуванням необхідності постійного лікування, оплати житлово-комунальних послуг. Також відповідач зазначає про відсутність у нього будь-якого майна, за рахунок доходу від продажу якого він мав би змогу оплатити заборгованість перед позивачем. Вказані обставини, як вказує відповідач, унеможливлюють виконання ним рішення суду у даній справі.

Позивач в запереченні на заяву про розстрочку виконання рішення суду зазначив, що відповідач жодного разу не сплачував заборгованість за кредитом з 02.12.2014 року, у зв'язку з чим заява про розстрочку виконання рішення суду спрямована на ухилення від сплати боргу та не підлягає задоволенню (а.с.99).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.06.2016 року заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду у даній справі задоволено. Розстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року по справі № 922/4556/14 на загальну суму 24138,95 грн., а саме з 01.07.2016 року по 502,00 грн. щомісячно на протязі 48 місяців (а.с.111).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не досліджено фінансовий стан боржника, зокрема, наявність грошових коштів на рахунках, обсяги здійснення розрахунків, прибутковість чи збитковість діяльності боржника, наявність дебіторської заборгованості, яка надасть можливість здійснити погашення заборгованості відповідно до запропонованого періоду розстрочки, наявність майна у боржника, за рахунок якого можливо здійснити виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони… господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як роз'яснено в п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан..

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що при вирішенні заяв … сторони про розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В основу судового рішення про надання розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про розстрочку виконання рішення суди повинні врахувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Судова колегія приймає до уваги, що відповідач є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № (а.с.93).

Відповідач отримує пенсію по інвалідності, яка з січня 2016 року по квітень 2016 року складала 1174 грн. на місяць, а в травні - червні 2016 року - 1230 грн. на місяць, про що свідчить довідка Управління Пенсійного Фонду в Зміївському районі від 14.06.2016 року (а.с.94).

При цьому, у зв'язку з поганим станом здоров'я відповідач не в змозі здійснювати підприємницьку діяльність та не отримує доходу від такої діяльності, що підтверджується податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2015 рік (а.с.95).

Як вбачається з довідки КЗОЗ «Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 13.06.2016 року, ОСОБА_1 з 15.12.2014 року постійно знаходиться на підтримуючому лікуванні у лікаря - невропатолога Зміївської центральної районної лікарні (а.с.96).

Таким чином, у даному випадку, відповідачем було доведено наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у зв'язку з поганим станом здоров'я ОСОБА_1, неможливістю здійснення у зв'язку з цим підприємницької діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Відповідач отримує лише пенсію по інвалідності, яка є невеликою та за рахунок якої має забезпечуватись прожитковий мінімум ОСОБА_1, витрати на лікування, оплату житлово-комунальних послуг.

Наведені обставини свідчать про скрутний матеріальний стан відповідача, внаслідок чого боржник на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем на загальну суму 24138,95 грн.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги, що сума щомісячного доходу відповідача складає станом на червень 2016 року 1230 грн., та є необхідною для задоволення побутових та соціальних потреб ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для розстрочки виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року по 502 грн. щомісячно на протязі 48 місяців.

Колегія суддів також зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, передбачені ст. 121 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов'язує можливість надання розстрочки, є оціночними та місцевим господарським судом така оцінка здійснена.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції фактично застосовано відстрочку, а не розстрочку виконання рішення суду є необґрунтованими.

Встановлюючи період для розстрочки виконання рішення суду, в оскаржуваній ухвалі, місцевий господарський суд вказав дату, з якої починається обчислення цього періоду - це 01.07.2016 року.

Враховуючи дату прийняття вказаної ухвали - 29.06.2016 року, а також строк на виконання вимог ч.4 ст.105 ГПК України, встановлення такої дати є обґрунтованим та максимально наближеним до дати прийняття судового акту.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не дотримався балансу інтересів також не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки відповідачем укладено договір банківського обслуговування з позивачем у зв'язку із здійсненням підприємницької діяльності ОСОБА_1, але така діяльність ним не здійснюється за станом здоров'я, а дохід, одержуваний відповідачем, є меншим за прожитковий мінімум у 2016 році, встановлений ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" на особу на місяць.

За таких обставин, спрямування на погашення боргу 502 грн. щомісячно з доходу в розмірі 1230 грн., є, в тому числі, врахуванням інтересів стягувача.

Враховуючи наведене, а також те, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів в підтвердження наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення відповідачем, доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції повно та всебічно не досліджено обставини, що мають значення для правильного вирішення питання надання розстрочки виконання рішення суду, є безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 29.06.2016 р. у справі №922/4556/14 винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування, у зв'язку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 99, 102, п. 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2016 року у справі №922/4556/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 02.08.2016 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Тихий П.В.

Суддя Хачатрян В.С.