ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 р. Справа № 917/305/16

за позовом Державної екологічної інспекції в Полтавській області, вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба", с.Очеретувате, Семенівський район, Полтавська область, 38270

про стягнення 1766,74грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №24/01-14/02-20 від 04.01.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №103 від 15.03.2016р.

ОСОБА_3 довіреність №103 від 15.03.2016р.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення 1 766,74грн. збитків за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 80 ) та письмових пояснень по справі (а.с.139-144).

Зокрема, в обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що проведена Державною екологічною інспекцією у Полтавській області перевірка є незаконною, оскільки проведена з порушенням норм чинного законодавства.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

В період з 22.06. - 07.07.2015року, на підставі наказу від 22.06.2015р. №63/01-03, 03.07.2015р. №68/01-03, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_4, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_5, було проведено позапланову перевірку Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба" на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами проведеної перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №63/01-01-14, яким встановлено розміщення відповідачем курячого посліду на відкритому шарі грунту на земельній ділянці на території Товстівської сільської ради Семенівського району, за межами населеного пункту, вздовж автошляху з твердим покриттям ОСОБА_6.

У відповідності до протоколу вимірювань показників складу та властивостей грунтів від 17.07.2015р. №5, встановлене забруднення земельних ресурсів, а саме: перевищення показників щільного залишку водної витяжки у порівнянні з фоновим показником водної витяжки амонію (обмінного) у перерахунку на азот амоній.

Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на лист Відділу Держземагенства у Семенівському районі Полтавської області від 30.07.2015р. №10-1624-0.1-3351/2-15, на лист ТОВ "Терра-Макс" від 13.07.2015р. №248 та лист прокуратури Семенівського району від 04.08.2015р. №96-262-13, зазначає, що площа забрудненої земельної ділянки складає 2036м2 ; вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв"язку, енергетики, оборони; вид користування - забудовані землі, які використовуються для транспорту і перебуває у постійному користуванні Адміністрації автомобільних доріг у Полтавській області згідно державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ №001596.

З врахуванням даних, зазначених в Акті перевірки, Державною екологічною інспекцією Полтавської області, було проведено розрахунок розміру шкоди від забруднення земель амонієм (обмінним) у перерахунку на азот амонійний та зміною показників щільного залишку водної витяжки в порівнянні зі складом незабрудненого ґрунту на території Товстівської сільської ради Семенівського району, за межами населеного пункту, вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_7 внаслідок складування ПСП "Дружба" курячого посліду на відкритому шарі ґрунту. Згідно розрахунку розмір шкоди від забруднення земельної ділянки становить 1766,74грн. (а.с.25).

Вказаний розрахунок разом з Претензією №38/02-08 від 28.08.2015р., були надіслані відповідачу та запропоновано сплатити вказану суму в добровільному порядку.

У зв"язку з несплатою відповідачем вказаних коштів, Державна екологічна інспекція в Полтавській області звернулася до суду з даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в своїх запереченнях викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ПСГП "Дружба" відповідно до укладених угод було придбано органічні добрива, а саме курячий послід для внесення їх у землю, які орендує підприємство, а не відходи, тим самим виконувались вимоги ст. 96 Земельного кодексу України, згідно якого землекористувачі зобов"язані підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Таким чином позивач не вірно відніс органічне добриво (курячий послід) до відходів.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Статтею 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель; забезпечувати захист земель від забруднення і засмічення; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відходи" відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Суб'єктами у сфері поводження з відходами є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також підприємства, установи та організації усіх форм власності, діяльність яких пов'язана із поводженням з відходами (ст. 13 Закону України "Про відходи").

У статтях 17, 33, 34, 35-1 Закону України "Про відходи" визначено, що обов'язки суб'єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами, вимоги щодо зберігання та видалення відходів, вимоги щодо поводження з небезпечними та побутовими відходами.

Згідно з п.п."а","ж","ї","л" статті 17 Закону України "Про відходи", суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, спеціально уповноваженим органам виконавчої влади у сфері поводження з відходами інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України.

Також згідно ч.2 статті 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Як вбачається з матеріалів справи, ПСП "Дружба" (про що зазначено в Акті перевірки) наступні види діяльності за КВЕД-2010:

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур

01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві

46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами

10.81. Виробництво цукру

49.41 Вантажний автомобільний транспорт

01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

Однак, при дослідженні матеріалів справи, доказів того, що відповідач є суб'єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами, позивачем доведено не було. Крім того, така інформація не зазначена і в Акті №63/01-01-14.

Предметом позову у даній справі є відшкодування з відповідача шкоди завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України у розмірі 1766,74грн., що встановлено актом Державної екологічної інспекції у Полтавській області№63/01-01-14; Актом обстеження від 26.06.2015р., якими за твердженнями позивача зафіксовано факт засмічення відповідачем земельної ділянки на території Товстівської сільської ради Семенівського району, за межами населеного пункту, вздовж автошляху з твердим покриттям Новоселиця - ОСОБА_7 та завдання внаслідок цього шкоди земельним ресурсам держави у спірній сумі.

Згідно з п.п.3.1-3.3,3.4,3.6 "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства", затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 27.10.1997 р. № 171 (у редакції наказу Мінприроди 04.04.2007 №149) землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення). Землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель. Визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об'єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина проникнення. Якщо за зовнішніми ознаками забруднення земельної ділянки неможливо встановити площу забруднення чи глибину проникнення, ці параметри визначають за підпунктом 3.6 цієї Методики. У випадках складних ситуацій, коли обсяг забруднення не може бути визначеним за підпунктом 3.4 цієї Методики, спеціалізовані організації виконують еколого-геологічні роботи.

Правовідносини, що склалися внаслідок засмічення земельної ділянки, носять деліктний характер (зобов"язання із спричинення шкоди навколишньому середовищу), тому в силу презумпції вини у цих відносинах (ч. 2 статті 1166 ЦК України), особа, що заподіяла шкоду, звільняється від її відшкодування, лише якщо доведе, що шкода нанесена не з її вини.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв"язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов"язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Така презумпція відображена і в інших правових нормах, які системно регулюють спірні правовідносини - відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

При цьому акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання (пункт 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008р. №464).

Згідно п.3.3 Методики факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Таким чином факти забруднення (засмічення) земель мають підтверджуватися вказаними доказами в їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у відповідача в оренді перебуває земельна ділянка загальною площею 3,98га (сільськогосподарські угіддя (рілля)), яка знаходиться на території Товстівської сільської ради, що підтверджується наявним в матеріалах справи Договором оренди землі від 01.01.2012р. (а.с. 145-147).

Вказана земельна ділянка була надана відповідачу для ведення товарного с/г виробництва.

Як вбачається з Акту обстеження засміченої земельної ділянки від 26.06.2015р. обстеження проводилося земельної ділянки с/г призначення.

В той же час, у всіх наданих позивачем документах, якими обґрунтовується вимога, в тому числі Акті перевірки №63/01-01-14 йдеться про обстеження земельної ділянки, яка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв"язку, енергетики, оборони; вид користування - забудовані землі, які використовуються для транспорту і перебуває у постійному користуванні Адміністрації автомобільних доріг у Полтавській області згідно державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ №001596, яка розташована на території Товстівської сільської ради Семенівського району, за межами населеного пункту, вздовж автошляху з твердим покриттям ОСОБА_6. Крім того, в Акті перевірки відсутня будь-яка детальна інформація стосовного того, яка земельна ділянка обстежувалась, а лише зазначено "натурне обстеження земельної ділянки зазначеної в постанові прокурора" однак вказана постанова суду надана не була.

Жодних доказів того, що саме відповідач здійснив засмічення чужої земельної ділянки, матеріали справи також не містять.

Докази самовільного зайняття земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем не доведено обставин щодо забруднення чи засмічення спірної земельної ділянки відповідачем, відповідно до цього у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України в розмірі 1766,74грн., а отже позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 32-34, 43,44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 02.08.2016 р.

Суддя Погрібна С.В.