ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р.Справа № 915/1683/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Діброви Г.І., Ярош А.І.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 27.11.2015 року;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Атланта, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ

на рішення господарського суду Миколаївської області від 01.06.2016 року

у справі № 915/1683/14

за позовом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області

до Приватного підприємства „Атланта, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ

про стягнення збитків в сумі 137 226,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 01.06.2016 року по справі № 915/1683/14 позовні вимоги Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (Далі ЮМР) до Приватного підприємства „Атланта, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ (Далі ПП „Атланта) про стягнення збитків в сумі 137 226,72 грн. задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з ПП „Атланта на користь ЮМР збитки, нанесені ЮМР ПП "Атланта" за час фактичного користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: Комунальна зона, 7 в м. Южноукраїнськ у розмірі 137 226,72 грн., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату судового збору в сумі 2 744,55 грн.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд вказав, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином та підлягають задоволенню, зазначивши, що на момент подачі позову відповідачем не надано доказів сплати позивачу нарахованих збитків.

Суд першої інстанції зазначив, що Рішенням ЮМР від 16.06.2010 року № 1321 Про надання згоди приватному підприємству Атланта на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення та обслуговування промислової бази в комунальній зоні №7, ПП Атланта надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення та обслуговування промислової бази в комунальній зоні №7, орієнтовною загальною площею 5,0000 та рекомендовано подати позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не пізніше як у шестимісячний термін. Проте відповідачем дане рішення ЮМР не виконано, проекту не надано, визначена рішенням земельна ділянка і надалі знаходиться у користуванні відповідача.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, ПП „Атланта звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ЮМР в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права.

Апелянт зазначає, що 31.01.2016 року він звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні, однак суд, не врахувавши дане клопотання, здійснив розгляд справи, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідач зауважує, що суд першої інстанції не дав оцінки мотивувальним частинам Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року у справі № 486/2264/14-а та Ухвали Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 року у справі №К/800/45715/15, в яких зазначено, що питання щодо наявності підстав для відшкодування збитків з ПП „Атланта належить вирішувати у порядку господарського судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків.

ПП „Атланта вказує, що намагається довести своє право на володіння земельною ділянкою у такий спосіб, який був у попереднього власника, оскільки набув право користування спірною земельною ділянкою внаслідок укладення договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості у власника, в якого земельна ділянка перебувала в постійному користуванні згідно з державним актом, але міська рада неправомірно наполягає на укладенні договору оренди цієї земельної ділянки.

20.07.2016 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення збитків за фактичне користування земельною ділянкою з посиланням на ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів розглянула та відхилила дане клопотання, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Доводи представника ПП «Атланта» щодо відсутності можливості зробити таку заяву в суді першої інстанції з причин розгляду судом справи без участі уповноваженого представника відповідача є безпідставними у звязку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, по справі відбулися неодноразові судові засідання, зокрема: 20.11.2014 року, яке відкладалося за клопотанням представника відповідача; 04.12.2014 року, в якому був присутній директор ПП «Атланта»; 09.12.2014 року, в якому розглядалося та задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі; 16.11.2015 року, 03.12.2015 року, в яких була присутня представник відповідача ОСОБА_1 та 01.06.2016 року, в якому справу розглянуто по суті і прийнято рішення.

Крім того, відповідачем 04.12.2014 року на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву; 16.11.2015 року - письмові пояснення; 03.12.2015 року клопотання про зупинення провадження. Отже, відповідач мав обєктивну можливість, враховуючи досить тривалий термін перебування справи у провадженні суду (з 17.10.2014 року по 01.06.2016 року), скористатися своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи, 20.07.2016 року через електронну пошту суду апеляційної інстанції надіслав клопотання про відкладення розгляду справи через перебування його представника в іншому судовому засіданні.

Судовою колегією вказане клопотання розглянуте та відхилене, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів в його обґрунтування. Крім того, позивач не позбавлений можливості забезпечення реалізації своїх процесуальних прав через іншого представника.

За таких обставин, а також враховуючи, що явка сторін не була визнана обовязковою, колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП „Атланта набуло у власність нерухоме майно, а саме комплекс, автобусний парк на 115 автобусів, розташований за адресою: Миколаївська область, місто Южноукраїнськ, комунальна зона №7, згідно з договорами купівлі-продажу №3608 від 08.08.2006 року, №6600 від 27.12.2007 року, №5/693/06 від 31.07.2007 року, №5820 від 23.12.2008 року, №5817 від 23.12.2008 року, № 5830 від 23.12.2008 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи завіреними належним чином копіями вказаних договорів та витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В подальшому, Рішенням Южноукраїнської міської ради від 16.06.2010 року № НОМЕР_1 Атланта надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення та обслуговування промислової бази в комунальній зоні №7, орієнтовною загальною площею 5,0000.

Відповідно до п. 2 вказаного рішення рекомендовано ПП Атланта подати міській раді на розгляд та затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не пізніше, як у шестимісячний термін, про що повідомлено директора ПП „Атланта листом від 11.10.2013 року № 4195/01-35/22.

Через невиконання зазначеного вище рішення, Виконком ЮМР прийняв рішення від 15.06.2011 року № 194 про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердити її склад.

16.12.2013 року на засіданні Комісії вирішено питання щодо визначення та відшкодування збитків завданих ПП Атланта ЮМР у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за час фактичного користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: комунальна зона № 7 у місті Южноукраїнськ за період з 01.01.2011 року по 01.01.2014 року.

При розгляді ОСОБА_2 та розрахунку збитків було враховано інформацію Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області та відділу Держземагенства у м. Южноукраїнську про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та вирішено повернути на доопрацювання ОСОБА_2 та розрахунок збитків, про що свідчить протокол засідання Комісії від 16.12.2013 року.

21.01.2014 року на виконання розпорядження міського голови від 16.01.2014 року № 05-р Про створення робочої групи з перевірки меж земельної ділянки, що знаходиться в комунальній зоні № 7 міста Южноукраїнська, робочою групою здійснено перевірку меж земельної ділянки, що знаходиться в комунальній зоні №7 міста Южноукраїнськ. В результаті перевірки рекомендовано ПП Атланта надати графічні матеріали з чітко визначеними межами земельних ділянок.

29.04.2014 року при проведенні повторного засідання Комісії з визначення та відшкодування збитків, про проведення якого було повідомлено директора ПП „Атланта листом від 15.04.2014 року №20/02-33/1350, вирішено визначити розмір збитків, завданих ПП Атланта Южноукраїнській міській раді, у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року на суму 467 302,50 грн.

В подальшому, під час здійснення робочою групою комісії повторної перевірки 20.05.2014 року встановлено, що відповідачем фактично використовується земельна ділянка в розмірі 1,0278 га.

28.05.2014 року Комісією розглянуто та затверджено ОСОБА_2 №1 і розрахунок розміру збитків, завданих ПП Атланта Южноукраїнській міській раді, у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю), за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року на суму 137 226, 72 грн. Про дату та час проведення Комісії директора ПП „Атланта повідомлено листом від 19.05.2014 № 20/02-33/1741.

04.06.2014 року вказаний ОСОБА_2 №1 затверджено рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №128 Про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, згідно з яких визначено розмір збитків (137 226,72 грн.) та термін сплати (1 місяць).

Виконавчим комітетом ЮМР направлено ПП „Атланта претензію від 06.06.2014 року №20/02-33/1350, в якому просив сплатити вказану суму збитків.

Не погодившись рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 04.06.2014 року № 128 Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, ПП „Атланта звернулось до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування п. 2 вказаного рішення.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.05.2015 року по справі №486/2264/14-а позовні вимоги ПП „Атланта задоволено, проте, зазначена постанова скасована Одеським апеляційним адміністративним судом 16.09.2015 року і відмовлено у задоволенні позовних вимог ПП Атланта. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 року касаційну скаргу ПП Атланта - залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року у справі №486/2264/14-а без змін.

З огляду на зазначене, рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 04.06.2014 № 128 Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є чинним.

Через невиконання відповідачем рішення ЮМР №128 від 04.06.2014 року, Южноукраїнська міська рада Миколаївської області звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з ПП "Атланта" збитків у розмірі 137 226,72 грн. за час фактичного користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: Комунальна зона, 7 в м. Южноукраїнськ.

Згідно зі ст.ст. 14, 140 Конституції України визначено, що земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

П. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад, передача, надання та вилучення земель комунальної власності є повноваженнями міських рад.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 270 Податкового кодексу України, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. 290 Податкового кодексу України, плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Ст. 287.6. Податкового кодексу України передбачено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст.ст. 83, 84 Земельного кодексу України землі, які, належать на праві власності територіальним громад сіл, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім державної та приватної власності. В державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій відповідно до закону.

Ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування,

В п.п. 3.7., 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин зазначено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284. Відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи якщо вони обґрунтовані.

За змістом ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас, відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють у тому числі громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби ц право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 224 Господарського кодексу України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, саме особа, яка порушила зобовязання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання; наявності шкоди (збитки це грошове вираження шкоди); причинного звязку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Пунктами 1, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993, встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відшкодуванню підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно п. 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісії оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відповідно до п. 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Підставою нарахування розміру збитків за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою площею 1,0278 га, за адресою: м. Южноукраїнськ, комунальна зона №7 за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року, став акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №1 від 28.05.2014 року, складений відповідно до «Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» та затверджений рішення ЮМР від 15.06.2011 року № 194.

Ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 120 Земельного кодексу України, встановлено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користуванні, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до Договорів купівлі-продажу нерухомого майна (№3608 від 08.08.2006 року, №6600 від 27.12.2007 року, №5/693/06 від 31.07.2007 року, №5820 від 23.12.2008 року, №5817 від 23.12.2008 року, № 5830 від 23.12.2008 року), розміщено на земельних ділянках, що належать до земель державної власності відповідно до довідки №211/08 від 12.12.2008 року, виданої відділом Держкомзему у місті Южноукраїнськ Миколаївської області.

Отримавши право власності на вищевказане нерухоме майно, відповідач набув право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, та мав відповідним чином оформити таке право, уклавши договір оренди земельної ділянки з Южноукраїнською міською радою. Разом з тим, відповідач не виконав вимоги рішення 71 сесії 5 скликання Южноукраїнської міської ради від 16.06.2010 року № 1321 щодо подання міській раді на розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не пізніше, як у шестимісячний термін, виконання проектно-вишукувальних робіт та узгодження суміжних меж.

З урахуванням наведеного, враховуючи обставини справи та вимоги діючого законодавства, апеляційна інстанції вважає, що факт порушення відповідачем чинного земельного законодавства, що виявився у тривалому користуванні земельною ділянкою площею 1,0278 га, за адресою: м. Южноукраїнськ, комунальна зона №7, без укладення договору оренди земельної ділянки є доведеним та слугує підставою для нарахування збитків.

Можливість стягнення збитків (упущеної вигоди) за користування земельними ділянками з фактичних користувачів внаслідок неодержання доходів у вигляді орендної плати викладена у Постанові Верховного суду України від 28.01.2015 року у справі №5023/3993/12(5023/9057/11), яка у відповідності з приписами ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в розмірі 137 226,72 грн. за період з 01.01.2011 року по 01.01.2014 року за фактичне користування земельною ділянкою.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що він набув право користування спірною земельною ділянкою внаслідок укладення договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості у власника, в якого земельна ділянка перебувала у постійному користуванні згідно з державним актом, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розмінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності такого акту.

Крім того, не приймається до уваги посилання відповідача на лист від 16.09.2014 року, який на його думку підтверджує відсутність вини ПП «Атланта» у невиконанні рішення міськради щодо оформлення проекту землеустрою, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо його намагання здійснити реальні дії відносно оформлення свого права на землю.

Також, не приймаються до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції його клопотання про відкладення через перебування його представника в іншому судовому засіданні у кримінальному провадженні, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ст. 77 Господарського процесуального кодексу України України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, оскільки ПП „Атланта не було позбавлене можливості забезпечення реалізації своїх процесуальних прав в інших судових засіданнях, призначених судом першої інстанції, або через іншого представника чи керівника підприємства, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки відсутні правові підстави для його задоволення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Приватного підприємства „Атланта, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 01.06.2016 року у даній справі без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Атланта, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ на рішення господарського суду Миколаївської області від 01.06.2016 року по справі № 915/1683/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 01.06.2016 року по справі № 915/1683/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_2