ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" липня 2016 р. Справа № 903/450/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютіка"

третья особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Волинська обласна спілка споживчих товариств

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 15.03.2016 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов №9 від 11.07.2016 року

від третьої особи: ОСОБА_4, дов.№365/1 від 04.07.2016 року

Права та обовязки учасникам судового процесу розяснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

В судовому засіданні здійснювався звукозапис за допомогою програмно-апаратного комплексу "Діловодство спеціалізованого суду".

Суть: Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ставить вимогу витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютіка" магазин промислових товарів (літера Б-1), загальною площею 200,00 кв.м., який розташований за адресою м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 1.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.05.2007 року №322-19, яке є чинним, вирішено оформити за ним право власності на зазначений магазин.

16.06.2011 виконком прийняв рішення про оформлення права власності на даний магазин за Волинською облспоживспілкою та видав їй свідоцтво про право власності.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 07.12.2015 року скасував рішення виконкому від 16.06.2011 року, зазначивчи, що свідоцтво про право власності від 21.06.2011 видане ВОССТ не може виступати предметом спору, оскільки не має статусу акту державного чи іншого органу.

26.07.2012 року Волинська облсподживспілка по договору купівлі-продажу №1941 магазин продала ремонтно-монтажному комбінату Волинської облспоживспілки, який 17.10.2012 року по договору купівлі-продажу №2724 продав магазин Луцькому міському споживчому товариству (є членом / засновником ВОССТ), яке 24.12.2015 року магазин по договору купівлі-продажу передало ТзОВ Лютіка", що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №6666215 від 05.04.2016.

Вказує, що сторони за договорами купівлі-продажу є пов'язаними особами, тому відповідач знав про відсутність у продавця достатніх правових підстав для відчуження майна та існування судового спору по ньому.

При нормативному обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на відповідні статті Цивільного кодексу Країни, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року, п. 2.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року.

Відповідач у відзиві на позов від 21.07.2016 року вимогу позивача вважає безпідставно та просить в позові відмовити.

При цьому вказує, що ТзОВ «Лютіка» набуло у власність будівлю магазину промислових товарів за адресою м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого, 1 згідно договору купівлі-продажу, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на дану будівлю (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.12.2015 року, індексний номер 27489276); на момент прийняття даного рішення не існувало судового рішення про скасування реєстрації права власності за продавцем по договору Луцьким міським споживчим товариством, тому ТзОВ «Лютіка» є добросовісним набувачем майна.

Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами те, що саме він є власником спірного майна.

Право на предявлення позову про витребування майна з незаконного володіння унормовано ст.387 ЦК України, за приписами якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивачем за індикаційним позовом є неволодіючий власник. При цьому, позивач повинен довести належність йому майна на праві власності чи іншому речовому праві та підтвердити це документально. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається та особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Статтею 388 ЦК України передбачена можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, однак необхідною умовою для цього є те, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

Заявлений позивачем позов є віндикаційним, однак позивачем не доведено недобросовісність набувача майна, що є підставою для відмови в позові.

Також вказує, що рішенням господарського суду Волинської області від 07.09.2010 року у справі №6/32-71 зобовязано підприємця ОСОБА_1 повернути Волинській ОПС спірне майно, як таке, що передано за недійсним правочином, дане рішення залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією.

Рішенням господарського суду Волинської області від 04.08.2014 року у справі №903/1481/13 підприємцю ОСОБА_1 відмовлено в позові до облспоживспілки про стягнення вартості будівництва спірного приміщення. Даним рішенням встановлено незаконність будівництва приміщення по вул.К.Карого підприємцем ОСОБА_1 Рішення залишено без змін апеляційною інстанцією.

ОСОБА_4 судовими рішеннями встановлено, що підприємець ОСОБА_1 не є власником спірного приміщення.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

3-я особа Волинська обласна спілка споживчих товариств в поясненні від 25.07.2016 року №401/1 вказує, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

При цьому зазначає, що 23.02.2002 між Луцьким госпрозрахунковим ринком (Орендодавцем), правонаступником якого є Волинська облспоживспілка та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди з викупом терміном на 12 років 9 місяців; по договору Орендодавець передав в тимчасове користування обєкт нерухомості-приміщення громадської вбиральні на території ринку «Завокзальний» за адресою м.Луцьк, вул.К.Карого,1 ; Орендар зобовязався провести капремонт даного приміщення, вартість якого врахувалась в орендну плату за користування майном.

Додатковою угодою до договору від 11.03.2003 року змінено та погоджено кошторисну вартість ремонту в розмірі 319 125,00 грн., що відповідало вартості виконаних робіт.

За позовом Орендодавця Волинської облспоживспілки до Орендаря ФОП ОСОБА_1 у справі №8/77-92 господарським судом було визнано недійсними договір оренди та додаткові угоди до нього; рішення суду залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями.

Рішенням господарського суду від 07.09.2010 року у справі №6/32-71 за позовом Волинської облспоживспілки зобовязано ФОП ОСОБА_1 повернути облспоживспілці майно передане за недійсним правочином, а саме приміщення надбудови загальною площею 209,9 кв.м. за адресою м.Луцьк, вул.К.Карого, 1 (ринок «Завокзальний»).

На підставі Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2010 року, яка залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2011 року, рішення господарського суду від 07.09.2010 року набрало законної сили.

Судовими рішеннями у справах №8/77-92 та №6/32-71 доведено, що підприємець ОСОБА_1 без згоди Орендодавця здійснив поліпшення орендованого майна, тому не набув права власності на дане майно. Предметом спору у справі №6/32-71 було повернення майна, переданого за недійсним правочином, а саме спірної надбудови в подальшому магазину промислових товарів, рішенням господарського суду позов облспоживспілки задоволено.

Згідно ст.ст.19,27 Закону України від 01.07.2004 року №1952-11 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» рішення суду про задоволення позову про повернення майна переданого за недійсним правочином, є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Зазначає, що за даних обставин Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року про скасування рішення органу місцевого самоврядування не є доказом наявності у позивача права власності на магазин, оскільки дана Постанова не скасувала правоустановчого документу облспоживспілки-свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності на майно за облспоживспілкою.

З врахуванням зазначеного в поясненні вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

До пояснення долучено зазначені в ньому судові рішення.

Позивачем подано заперечення на відзив відповідача, в якому, зокрема, зазначено, що підприємець є власником магазину на підставі рішення виконкому Луцької міської ради, яке не визнано недійсним та не скасовано, хоча було предметом судових спорів у справах №5004/758/12, №1/140-11А, №4/71-11А, №9/76/28-11.

Вважає, що твердження відповідача про не доведення позивачем недобросовісності набувача не відповідають дійсності, оскільки в позовній заяві наведено обставини, які доводять недобросовісність набувача.

Також вказує, що судовим рішенням від 07.09.2010 року у справі №6/32-71, зобовязано повернути Волинській облспоживспілці приміщення надбудови, а не магазин промислових товарів, оскільки за недійсним правочином було передано у власність лише надбудову даху обєкт незавершеного будівництва громадської вбиральні на ринку «Завокзальний» балансовою вартістю 54 557 грн., а не прийнятий в експлуатацію окремий обєкт нерухомого майна - магазин промислових товарів значно вищою вартістю. Оскільки надбудови над вбиральнею не існує, облспоживспілка на підставі рішення Луцької міської ради оформила право власності на магазин промислових товарів загальною площею 209,9 кв.м., зазначене рішення скасовано Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року у справі №876/6117/15, який дійшов висновку, що до правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та Волинською обласною спілкою споживчих товариств щодо магазину промислових товарів слід застосувати ч.1 ст.331 ЦК України.

Зазначає, що судовими рішеннями не було скасовано рішення виконкому Луцької міської ради №322-19 від 17.05.2007 року та свідоцтво про право власності на приміщення магазину від 21.05.2007 року, тому підприємець ОСОБА_1 є законним його власником і це дає йому підстави вважати, що майно вибуло з володіння поза його волею та на підставі ст.388 ЦК України витребувати його від ТзОВ «Лютіка».

Також позивач подав клопотання про витребування від 3-ї особи договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року між Волинською облспоживспілкою та Ремонтно-монтажним комбінатом Волинської облспоживспілки.

В судовому засіданні представник позивача вказав, що підприємцем подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України на Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року в частині вимог щодо зобовязання комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстрацію права власності за Волинською обласною спілкою споживчих товариств на магазин промислових товарів загальною площею 200,00 кв.м., який розташований в м.Луцьку, по вул.Карпенка-Карого,1, та поновити реєстрацію права власності на магазин промислових товарів загальною площею 209,9 кв.м., який розташований в м.Луцьку, по вул.Карпенка-Карого,1 за ним. Дані вимоги було заявлено підприємцем при подачі позову до Волинського окружного адміністративного суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача щодо витребування договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року. Також вважає за необхідне витребувати додаткові матеріали необхідні для розгляду спору по суті, в звязку з чим розгляд справи відкладає в межах строку встановленого ст.69 ГПК України.

Керуючись ст.38,77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відкласти розгляд справи на 10.08.2016 року на 11:30 год.

2.Зобовязати позивача надати суду ухвалу Вищого адміністративного суду України про прийняття касаційної скарги на Постанову Львівського адміністративного суду від 07.12.2015 року та копію касаційної скарги.

3.Зобовязати 3-ю особу представити договір купівлі-продажу від 26.07.2013 року, укладений між Волинською облспоживспілкою та Ремонтно-монтажним комбінатом Волинської облспоживспілки.

4.Витребувати з відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради (м.Луцьк, вул.Січова,22) реєстраційну справу на нерухоме майно будівлю магазину промислових товарів за адресою м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого, 1.

Суддя С. В. Костюк