РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016Справа №910/8547/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Круто дорого»
пророзірвання договору та стягнення 51 528,93 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Менюк С.А.
від відповідача:Трембач А.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд» (надалі - ТОВ «Ізобуд-Трейд») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Круто дорого» (надалі - ТОВ «Круто дорого») про розірвання договору та стягнення 51 528,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було перераховано передоплату за договором про створення сайту №ІТ-09-005/15 від 02.09.2015 р., а відповідачем належним чином зобов'язання з виконання робіт за таким договором не виконано, в зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про розірвання договору, повернення суми передоплати у розмірі 37 360,00 грн., сплати неустойки за неналежне виконання зобов'язань у розмірі 3 736,00 грн., а також стягнення упущеної вигоди у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 06.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 29.06.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представником відповідача в судовому засіданні надано суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що обумовлені договором №ІТ-09-005/15 від 02.09.2015 р. роботи були виконані ним належним чином, і результат діяльності (створений веб-сайт) використовується позивачем станом на момент розгляду даної справи.

В судових засіданнях 29.06.2016 р. та 11.07.2016 р. судом оголошувалися перерви на 11.07.2016 р. відповідно.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав суду додаткові пояснення та докази, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2015 р. між ТОВ «Ізобуд-Трейд» (клієнт) та ТОВ «Круто дорого» (веб-студія) був укладений договір про створення сайту №ІТ-09-005/15 (надалі - «Договір»), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого замовник доручає, а веб-студія приймає на себе виконання наступних робіт: розробку програмного забезпечення, призначеного для оформлення у вигляді веб-сайту. Веб-студія зобов'язується виконати виключний перелік робіт, вказаний в додатку №1 до даного договору. Будь-які інші роботи, не вказані в додатку, оплачуються додатково та у вартість не входять.

За змістом п. 2.1 Договору веб-студія приступає до виконання робіт на наступний робочий день з моменту отримання від клієнта передоплати у розмірі 100% від загальної суми договору на розрахунковий рахунок веб-студії.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що строк виконання робіт складає 21 робочий день.

Згідно з п. 2.3 Договору готовий сайт здається «під ключ» у вигляді архіву zip з додаванням корду передачі даних по протоколу ftp: логін, пароль та хост-адресу, відправленим електронною поштою.

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість робіт згідн договору встановлюється в сумі 37 360,00 грн., що є еквівалентом 1 600,00 дол. США за курсом НБУ на день оплати.

Додатком №1 до Договору сторони погодили, що в рамках тарифного плану PLATINUM будуть виконані роботи:

- SWOT-аналіз бізнесу

- розробка концепту та 4U УТП

- професійний копірайтінг

- розробка скелету сторінки

- індивідуальний елітний дизайн

- кроссбраузна верстка

- просунута SEO оптимізація

- налаштування аналітики та цілей

- налаштування корпоративної пошти

- налаштування UTM-міток

- налаштування CMC-інформації

- налаштування Google Adwords

- налаштування яндекс директор

- налаштування реклами у VK/FB

- налаштування ремаркетингу

- 60 днів покращення оголошень

- налаштування мультилендінгу

- налаштування геотаргетингу

- мобільна версія лендінгу

- інтеграція з CRM системою

- налаштування VolP телефонії

- купон на 600 грн. у подарунок

- домен та хостінг у подарунок

- 16 А/Б тестів у подарунок

- маркетинг-кіт у подарунок.

На виконання умов Договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача передоплату у розмірі 37 360,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що позивач вказує на неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання з виконання робіт за Договором, а тому просить стягнути суму сплаченого авансу, а також розірвати Договір.

Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

За змістом ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 854 Цивільного кодексу України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

На виконання умов Договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача передоплату у розмірі 37 360,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що строк виконання робіт складає 21 робочий день.

Позивач вказує, що ні у визначений Договором строк, ні станом на момент звернення його до суду, роботи відповідачем виконані не були, а 14.01.2016 р. позивач звернувся до відповідача із претензією, в якій просив повернути суму передоплати, еквівалентну 1 600,00 дол. США.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, відповідач 21.11.2015 р. передав представнику позивача логін, пароль та хост-адресу, відправленими електронною поштою.

Тобто, саме з цього моменту позивач як замовник мав право користуватися результатом виконаної відповідачем роботи - створеним веб-сайтом.

Твердження позивача про те, що 21.11.2015 р. йому відповідачем були передані деякі дані вигляді файлів, які не можуть вважатися належним виконання зобов'язання за Договором судом оцінюються критично з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За змістом ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд відзначає, що в процесі розгляду даної справи позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого в розумінні приписів ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження факту невідповідності виконаних відповідачем робіт умовам укладеного між сторонами Договору.

При цьому, в судовому засіданні 25.07.2016 р. присутній представник позивача проти призначення у справі судової експертизи, запропонованої судом з метою встановлення факту відповідності виконаних відповідачем робіт за Договором його умовам, заперечував.

Відтак суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин невиконання ТОВ «Круто дорого» своїх обов'язків з виконання робіт за Договором як станом на 21.11.2015 р., так і станом на момент розгляду даної справи.

В той же час, відповідно до ст. 861 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний передати замовникові разом з результатом роботи інформацію щодо експлуатації або іншого використання предмета договору підряду, якщо це передбачено договором або якщо без такої інформації використання результату роботи для цілей, визначених договором, є неможливим.

За змістом ч. 1 ст. 858 Цивільного кодексу України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з претензіями стосовно неможливості використання переданого йому результату роботи після надсилання всієї необхідної інформації ТОВ «Круто дорого» 21.11.2015 р., а також існування недоліків, які не можуть бути усунені відповідачем.

Навпаки, під час проведення судового засідання 11.07.2016 р. в присутності представників сторін судом було проведено огляд результатів робіт, виконаних відповідачем за Договором, та встановлено, що веб-сайт, який мав бути виготовлений ТОВ «Круто дорого» на замовлення ТОВ «Ізобуд-Трейд», повноцінно функціонує та використовується позивачем за електронною адресою: http://roof-braas.com.ua.

При цьому, докази на спростування факту виготовлення такого веб-сайту будь-якою іншою особою крім відповідача, матеріали справи не містять, а позивачем суду не надано.

Згідно частини 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 11.03.2011 р. у справі №2-22/1351-2009, від 12.06.2012 р. у справі №55/385 та від 23.07.2014 р. у справі №910/24568/13.

Суд відзначає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду, що відповідачем належним чином не були виконані роботи, передбачені умовами Договору, а відтак підстави для повернення позивачу сплаченої суми авансу у розмірі 37 360,00 грн. відсутні.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 180.9.2013 р. у справі № №6-75цс13.

Оскільки судом в присутності уповноважених представників сторін в судовому засіданні встановлено факт повноцінного функціонування веб-сайту, який є результатом виконаних відповідачем робіт за Договором, а позивачем не доведено зворотного, суд вважає не доведеним допущення відповідачем істотного порушення умов Договору, з наявністю якого приписи ст. 651 Цивільного кодексу України пов'язують можливість його розірвання.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог в частині розірвання Договору необхідно відмовити.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 3 736,00 грн. за прострочення виконання зобов'язання з виконання робіт за Договором.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 5.1 Договору за порушення встановленого по договору кінцевого строку виконання усієї роботи веб-студія сплачує клієнту неустойку у розмірі 0,5% в день від отриманої суми передоплати, але не більше 10% цієї суми.

В той же час, відповідно до п. 3.2 Договору веб-студія має право збільшити строк виконання робіт по п. 2.2 на кількість днів вимушеного простою до отримання відповідних вказівок від клієнта.

Як вбачається із долученої позивачем до матеріалів справи електронної переписки працівників сторін, протягом вересня-листопада 2015 року терміни виконання зобов'язань за Договором неодноразово переносилися у зв'язку з надходженням вказівок позивача як замовника, що не суперечило положенням п. 3.2 Договору.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для покладення на відповідача відповідальності за порушення строків виконання робіт, передбачених п. 2.2 Договору, у вигляді стягнення неустойки у розмірі 3 736,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вимоги у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального Кодексу України).

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення шкоди у вигляді неодержаного прибутку, обґрунтувати її розмір, довести безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд відзначає, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода -наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, позивачем не доведено наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення з нього збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 10 000,00 грн.

З огляду на встановлені судом обставини, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.07.2016 р.

Суддя В.П. Босий