РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016Справа №910/10342/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до державного підприємства "Вугілля України"

про стягнення 33 487,92 грн.

Представники сторін:

від позивача: Мокрецький О.В. - представник за довіреністю № 865/22 від 18.12.2015 р;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Центренерго" до державного підприємства "Вугілля України" про стягнення 33 487,92 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.07.2015 року між ним та відповідачем укладено договір №111/31 на поставку вугільної продукції.

Під час виконання договору відповідачем допущено порушення умов договору, що призвело до необхідності здійснення зі сторони ПАТ «Центренерго» додаткових витрат.

Збитки позивача становлять 33 487,92 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.07.2016 р.

15.06.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав додаткові пояснення по справі.

05.07.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

В судове засідання 05.07.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 24.03.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.07.2016 року розгляд справи відкладено на 19.07.2016 року.

14.07.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

В судове засідання 19.07.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 24.03.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 016.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

31.07.2015 року між публічним акціонерним товариством "Центренерго" (покупець) та державним підприємством "Вугілля України" (постачальник) укладено договір поставки вугілля №111/31.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому договорі.

Згідно з п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому

Відповідно до п.2.3 договору, вугілля постачається партіями, рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих на піввагонах ( далі - вагонах) вантажною швидкістю на умовах (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» в редакції 2000р., які застосовуються із врахуванням особливостей, пов'язаних з умовами цього договору та його внутрішньодержавним характером.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що приймання вугілля по кількості і якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкції держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6 та від 25.04.1966 №П-7 (з змінами та доповненнями), ДСТУ 4083-2012 «Вугілля кам'яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови», ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб до лабораторного випробування», ГТР 34.09.110-2003 «Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи», Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06 квітня 1998р. №457 та нормативно-правових актів, виданих відповідно до Статуту залізниць України, інших нормативних актів України, прийнятих на заміну або доповнення вищезазначених.

Відповідно до п.4.2 договору, якість та асортимент вугілля, що поставляється за цим договором, повинні відповідати наступним вимогам:

МаркаРозмір кусків, не більшеЗольність Ad, %Волога Wr,%Вихід летких речовин Vdaf,% (в межах)Температура плавкості золи Тз °С
базовадопустим а (не більше)базовадопустим а (не більше)
Г, ДГ20023,028,08,912,038-

Відповідно до п.4.3 договору партії вугілля, вміст легких речовин Vdaf в яких нижчий 35,0 % або перевищує 45,0%, покупцем не приймаються і не оплачуються.

Як зазначено позивачем під час виконання договору №111/31 від 31 липня 2015 р. постачальником було допущено порушення умов договору, що призвело до необхідності здійснення зі сторони ПАТ «Центренерго» додаткових витрат.

Так, відповідно до умов договору на адресу вантажоотримувача Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» 10.12.2015 року надійшло 3 вагона з вугіллям марки ДГ 0-100 від вантажовідправника ТОВ ЦЗФ «Селидівська», що підтверджується залізничними накладними № 50465715, № 50465707 (вагони №№60410370, 60445772, 66662172 ) з посвідченнями якості № 1240, №1242.

За посвідченням якості вантажовідправника ТОВ ЦЗФ «Селидівська» показники якості:

№ посвідченнядатаМарка, розмір кусківЗола Ad, %Волога Wr,%Вихід летких речовин Vdaf,%Температура плавкості золи Тз °С
124006.12.15ДГ 0-10021,37,038,05552
124206.12.15ДГ 0-10021,37,338,05532
За даними хімічної лабораторії Вуглегірської ТЕС, які проведені спільно з представниками постачальника, при вхідному контролі встановлено наступні показники якості вугілля:

№ посвідчення№ проби, протоколу відборудатаМарка, розмір кусків Зола Ad, %Волога Wr t,%Вихід летких речовин Vdaf,%
.12.2015ДГ 0-10022,67,233,9
.12.2015ДГ 0-10018,46,433,7

Тобто, показники якості вугілля за даними хімічної лабораторії відрізнялися від показників якості, зазначених в посвідченні якості, на величину більше, ніж допустима похибка за вологою (Vdaf,%), а саме нижче 38 % передбачених договором.

Відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по якості від 25.04.1966 № П-7, ДСТУ 4096-2002 та п. 7.5.1 договору позивачем направлена постачальнику та вантажовідправнику телеграми № 3391, №3392, № 3393 від 11.12.2015 з проханням направити лист для повернення вагонів №№ 6044572, 66662172, 60410370 у зв'язку з невідповідністю показників вугілля умовам договору.

Згідно довіреності від 28.01.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ДП «Вугілля України» уповноважило ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» виступати від його імені в рамках договірних відносин між ПАТ «Центренерго» та ДП «Вугілля України».

Листом № 2523 від 11.12.2015 ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» надано позивачу відповідь на телеграму №3392 від 11.12.2015 року та зазначено реквізити на які необхідно переадресувати вагони з вугіллям, та зазначено, що залізничні тарифи, збір за використання вагонів, а також всі додаткові збори, пов'язані з переадресацією вагонів гарантує.

У зв'язку з чим, Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» переадресувала три вагони з вугіллям на адресу вантажовідправника зазначену у вищезазначеному листі, що підтверджується наявними в матеріалах справи залізничними накладними № 50752492, № 50752393.

Відповідно до п.7.5 договору, у випадку відмови покупця від приймання та оплати вугілля, вказаного в п.п. 3.4.4, 4.3 договору, постачальник несе відповідальність перед покупцем у вигляді відшкодування його витрат пов'язаних з надходженням та поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям, а саме: оплата за користування вагонами, їх подачу - прибирання, маневрові роботи. Сторони погоджують наступний порядок дій по поверненню вугілля:

7.5.1 покупець/вантажоотримувач протягом 6 годин з моменту встановлення факту невідповідності вугілля умовам договору, направляє постачальнику відповідну телеграму/повідомлення про відмову від приймання такого вугілля та вимогу надати згоду вантажовідправника на його повернення.

7.5.2 після отримання такої телеграми/повідомлення постачальник зобов'язаний:

- забезпечити направлення телеграми з залізничної станції відвантаження на залізничну станцію вантажоотримувача про підтвердження згоди та готовності на отримання неприйнятого покупцем вугілля;

- забезпечити направлення вантажовідправником вантажоотримувачу факсовим зв'язком листа про згоду на повернення вагонів з неякісним вугіллям.

Вартість транспортування неприйнятого покупцем вугілля до залізничної станції визначення та в зворотному напрямку оплачує постачальник (п.7.5.4).

На підставі понесених затрат по поверненню неякісного вугілля покупець надає постачальнику:

- оригінал рахунку про відшкодування затрат по поверненню неякісного вугілля (оплати за користування вагонами, їх подачу - прибирання, маневрові роботи);

- лист-вимогу про відшкодування затрат згідно рахунку;

- належним чином засвідчені копії документів, якими підтверджується факт невідповідності вугілля умовам договору;

- належним чином засвідчені копії документів, якими підтверджуються понесені витрати по поверненню вагонів (п.7.5.5).

Відповідно до п.7.10 договору у випадку списання залізничною станцією призначення з покупця нарахованої суми за виконання робіт, надання додаткових послуг під час перевезення вантажу та/або на станції призначення та/або на підходах до неї за даним договором постачальник в обов'язковому порядку відшкодовує покупцю розмір такої списаної суми згідно підтверджуючих документів.

Так, при переадресації неякісного вугілля позивачем сплачено за поставку вантажу 20 276,88 грн., що підтверджується накопичувальними картками №№ 19120315, 1520309, 19120316 та відомостями плати за користування № 15120460 та списання яких підтверджено випискою Донецької залізниці, а саме переліком № 152 від 16.12.2015 р. та переліком № 115 від 19.12.2015 р.

З метою врегулювання спору мирним шляхом позивачем на адресу ДП «Вугілля України» направлено претензію № 25/4759 від 30.12.2015 з вимогою сплатити борг в розмірі 20 276,88 грн.

Проте, як зазначено позивачем, кошти не сплачені, відповідь на претензію відповідачем не надано.

Також, 26.10.2015 року на виконання умов договору, при перевезенні вагонів з вугіллям від станції Пласти Донецької залізниці до станції Світлодарське Донецької залізниці, на станції Синельникове 1, Придніпровської залізниці було встановлено невідповідність маси вантажу вказаного в перевізному документі з масою вантажу завантаженому фактично, у зв'язку з чим складено комерційний акт № 012266/199/50 (залізничні накладні № 47112339, № 49939754).

На підставі комерційного акту № 012266/199/50 складені акти загальної форми №№ 2615, 2659, 2660, 2611, 2614.

У зв'язку з чим (згідно переліку №152 від 16.12.2015 р.) залізницею з поточного рахунку позивача за накопичувальними картками № 10120300 за 10.12.2015 року та №10120301 від 10.12.2015 року знято збори за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів розмірі 13 211,04 грн.

Відповідно до п.7.6 договору постачальник повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а саме:

штрафи, пеню;

плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон;

плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні;

плату за користування вагонами;

плату за зберігання вантажу;

плату за маневрові роботи;

плату за зважування;

плату за надсилання телеграм;

плату за роботу МЧ;

та інші.

З метою врегулювання спору мирним шляхом позивачем на адресу ДП «Вугілля України» направлено претензію № 25/4617 від 22.12.2015 з вимогою сплатити борг в розмірі 13 211,04 грн.

Проте, як зазначено позивачем, кошти не сплачені, відповідь на претензію відповідачем не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 5 статті 268 ГК України передбачено, що у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Згідно з статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду м. Києва від 06.07.2015 порушено провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство відповідача - державного підприємства «Вугілля України», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

З огляду на те, що провадження у справі № 910/12918/15 порушено судом 23.09.2015, процедура банкрутства відповідача здійснюється відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла з 06.06.2015.

Відповідно до ч. 15 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту порушення провадження у справі про банкрутство:

пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство;

пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом;

арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство;

корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Законом;

задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки в майні боржника у зв'язку з виходом із складу його учасників забороняється;

рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Отже, поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справи про банкрутство.

Таким чином, відносно вимог про стягнення збитків позивач є поточним кредитором, та за відсутності постанови суду про визнання відповідача банкрутом та призначення ліквідаційної процедури, вимоги про стягнення вказаної заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до абз. 4 п.8 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

За таких обставин, розгляд справи про стягнення з державного провадження «Вугілля України» збитків по договору межах окремого позовного провадження відповідає приписам чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищезазначене вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 33 487,92 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства «Вугілля України» (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4, ідентифікаційний код: 32709929) на користь публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 1, ідентифікаційний код: 22927045) збитки в розмірі 33 487 (тридцять три тисячі чотириста вісімдесят сім) грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 01.08.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий