ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.07.16р. Справа № 904/4397/16

За позовом Акціонерного товариства "Теліані Велі", Грузія, м. Телаві

до Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Дніпропетровськ

про стягнення 39 653, 18 дол.США та визнання арбітражної угоди, визначеної в п. 8.2. контракту № АІ-030 від 03.01.2011р. такою, що не може бути виконана

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: адвокат ОСОБА_1 договір (контракт) про надання правової допомоги № А-7 від 31.03.2016р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Теліані Велі" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" про стягнення 39 653, 18 дол. США, з яких: 36 927,90 дол. США - основний борг, 2 725,28 дол. США пеня; також про визнання арбітражної угоди, визначеної в п. 8.2. контракту № АІ-030 від 03.01.2011р., такою, що не може бути виконана.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов контракту № АІ-030 від 03.01.2011р., в частині оплати поставленого товару. Відповідно до п. 8.2 контракту, якщо сторони не досягнуть згоди, спір між ними передається на вирішення Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Бельгії (м. Брюссель). Однак, на території держави Бельгії арбітражної установи з назвою передбаченою п. 8.2. Контракту позивачем не розшукано. В Бельгії наявна арбітражна установа з назвою Бельгійський Центр арбітражу і посередництва, що підтверджується даними, розміщеними на офіційному сайті даної установи. Тобто, в п. 8.2 Контракту зазначено установу, якої з такою назвою не існує - Комерційний Арбітражний Суд при Торгово-промисловій палаті Бельгії (м. Брюссель).

Ухвалою суду від 30.05.2016р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 23.06.2016р.

У судове засідання 23.06.2016р. представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду), яке отримано відповідачем 06.06.2016р.

23.06.2016р. розгляд справи відкладено на 19.07.2016р.

У судове засідання з'явився представник позивача.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду) на час розгляду справи до суду не надійшло. Згідно реєстру відправника господарського суду Дніпропетровської області № 241 від 30.06.2016р. на відправку замовлеої пошти по Дніпропетровську з повідомленням, поштовому відправленню (ухвали суду від 23.06.2016р.) на адресу відповідача, присвоєно 13-символьний цифровий номер (штрихкодовий ідентифікатор) 482. Згідно результату пошуку за штрихкодовим ідентифікатором 482 на WEB сторінці Укрпошти (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku), вбачається, що відправлення за вищевказаним номером вручене за довіреністю 04.07.2016р. обєктом поштового звязку Дніпропетровськ 8.

Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, відзиву на позов до суду не надав, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2011р. між Акціонерним товариством "Теліані Велі" (продавець) та Спільним українсько-німецьким підприємством "Марком" в формі товариства з обмеженою відповідальністю (покупець) було укладено контракт № АI-030 (далі - договір).

Продавець зобов'язується виготовити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати і оплачувати алкогольні напої з етикетками узгодженої форми, як це буде визначено у відповідній програмі на поставку алкогольної продукції (далі - «продукція»). Всі додатки та/або специфікації прямо або опосередковано зазначені в цьому договорі або посилаються на реквізити цього договору, є його невід'ємною частиною (п. 1.1. договору).

Загальна вартість продукції, що поставляється за цим договором продукції становить 5 000 000 (п'ять мільйонів) доларів США (п. 2.1. договору). Найменування, кількість, ціна, умови поставки і асортимент продукції, що поставляється продавцем покупцеві, на кожну поставку вказується в специфікаціях до даного договору (п. 2.2. договору).

Розрахунок за продукцію, що поставляється за цим контрактом здійснюється в доларах США. Спосіб платежу - банківський переказ (п. 3.1. договору).

Покупець зобов'язується оплатити продукцію, що поставляється за цим договором протягом 60 днів від дати поставки (п. 3.2. договору).

Датою поставки продукції є дата, зазначена в товаросупровідних документах (п. 4.8. договору).

Право власності на кожну партію продукції і ризик випадкової загибелі або випадкового підтвердження продукції визначається згідно Incoterms 2000 (п. 4.9. договору).

Якщо сторони не досягнуть згоди, спір передається на вирішення Комерційного Арбітражного Суду при Торгово-промисловій палаті Бельгії (м. Брюссель) (п. 8.2. договору).

За згодою сторін до договору може застосовуватися матеріальне право Грузії і України, за винятком застосування до відносин сторін положень Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі - продажу товарів (ст. 6 вказаної конвенції) (п. 8.3. договору).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до виконання його в повному обсязі відповідно до суми контракту, зазначеної в підпункті 2.1. цього контракту (п. 9.1. договору).

Позивач стверджує, що 26.06.2015 р. на підставі рахунку - фактури № 2015078 від 12.06.2015 р. (а.с. 18) продавець відправив покупцю продукцію - вина грузинські натуральні виноградні в пляшках ємкістю 0,75 л на загальну суму 36 927,90 доларів США, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною(СМR) № 005078 (а.с. 28).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору у встановлений строк за поставлений товар не сплатив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 36 927,90 доларів США.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

У розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України (ст. 7 декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Доказів сплати за поставлений товар в сумі 36 927,90 доларів США відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 36 927,90 доларів США є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 725,28 дол. США.

У разі прострочення платежу, передбаченого п. 3.2. цього договору, у випадку вимоги покупця, може настати обов'язок покупця, виплатити продавцю штрафну неустойку (пеню) у розмірі 0,03 відсотка від загальної вартості продукції за кожен день прострочення (п. 6.9. договору).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 2 725,28 дол. США задоволенню не підлягають.

Також в позовній заяві позивач просить суд визнати арбітражну угоду, визначену в п. 8.2. контракту № АІ-030 від 03.01.2011р. такою, що не може бути виконана.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Стаття 20 Господарського кодексу України також передбачає відповідні способи захисту цивільних прав та інтересів шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу Укураїни).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що особа має право на судовий захист своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів у спосіб, визначений законом.

Зазначена позивачем вимога, щодо визнання арбітражної угоди, визначеної в п. 8.2. контракту № АІ-030 від 03.01.2011р. такою, що не може бути виконана, є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Отже, позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Отже, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання арбітражної угоди, визначеної в п. 8.2. контракту № АІ-030 від 03.01.2011р. такою, що не може бути виконана - відсутні.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата з 1 січня 2016 року становить 1 378 грн.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 39 653, 18 дол. США, з яких: 36 927,90 дол. США - основний борг, 2 725,28 дол. США - пеня та визнати арбітражну угоду, визначену в п. 8.2. контракту № АІ-030 від 03.01.2011р. такою, що не може бути виконана.

Ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (п. 4 ч. 1 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі. За подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (ч. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Судовий збір, відповідно до квитанції № 14808445-1 від 11.05.2016р. (а.с.10), позивачем сплачено 11.05.2016р. Станом на 11.05.2016р. встновлено Національним банком України офіційний курс долара США до української гривні 25,196137 грн. за 1 долар США.

Враховуючи вищевикладене, розмір судового збору за подання вказаної заяви повинен складати 16 364,60 грн., з яких 1378,00 грн. за немайнову вимогу, 14 986,60 грн. за майнову вимогу (1,5% х 999 106,96 грн. (39 653, 18 доларів США х 25,196137 курс долара США по відношенню до Української гривні станом на 11.05.2016р. дату сплати судового збору).

Однак, позивач при зверненні з позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 14 986,61 грн. згідно з квитанцією № 14808445-1 від 11.05.2016р., тобто позивачем не доплачено судовий збір у розмірі 1 377,99 грн. (16 364,60 грн. - 14 986,61 грн.).

Враховуючи вищевикладене, підлягає стягненню з позивача судовий збір у розмірі 1 377,99 грн. до Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору за немайнову вимогу покладаються на позивача у розмірі 1378,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору за майнову вимогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 1029,58 грн. (6,87 %), на відповідача 13 957,02 грн. (93,13 %).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (49008, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 152, ідентифікаційний код 14364757) на користь Акціонерного товариства "Теліані Велі" (2200, Грузія, м. Телаві, Тбіліське шосе № 3, ідентифікаційний код 203855444) 36 927,90 доларів США, про що видати наказ.

Стягнути зі Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (49008, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 152, ідентифікаційний код 14364757) на користь Акціонерного товариства "Теліані Велі" (2200, Грузія, м. Телаві, Тбіліське шосе № 3, ідентифікаційний код 203855444) витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 957,02 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути Акціонерного товариства "Теліані Велі" (2200, Грузія, м. Телаві, Тбіліське шосе № 3, ідентифікаційний код 203855444) в дохід Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпра Дніпропетровської області (49027, м. Дніпро, пл. Шевченка, 7, ідентифікаційний код 37989269, рахунок 3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, код банку за ), МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891, КБКД 22030001) судовий збір у сумі 1 377,99 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_2