КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Справа№ 910/1573/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гончарова С.А.

Тарасенко К.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Панченко Н.В. (представник за довіреністю)

від відповідача: Малиновська В.А. (представник за довіреністю)

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2016 р.

у справі №910/1573/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова"

про стягнення 96137,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" про стягнення 40734,23 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №063711 від 21.06.2010, пені у розмірі 20013,80 грн., 3% річних у розмірі 1834,16 грн. та інфляційних втрат у розмірі 28555,56 грн. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 5000,00 грн. витрат на юридичні послуги.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині своєчасного здійснення розрахунків за переданий позивачем товар.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2016 року у справі №910/1573/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" 40734 (сорок тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 23 коп. основного боргу, 3% річних у розмірі 1834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) грн. 16 коп., 28555 (двадцять вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 56 коп. витрат з урахуванням індексу інфляції та судовий збір у розмірі 1066 (одна тисяча шістдесят шість) грн. 86 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2016 року у справі №910/1573/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 22, 24, 32-34 ГПК України. При цьому скаржник зазначає, що суд не надав достатньої уваги та правової оцінки трьосторонній додатковій угоді від 13.03.2015 р., а тому виніс рішення щодо юридичної особи, яка не є відповідачем у справі. Скаржник зазначає, що правонаступником ТОВ "Практікер Україна" є ТОВ "Схід Відбудова", а тому саме ТОВ "Схід Відбудова" має бути відповідачем у справі. На думку скаржника додаткова угода №2 від 13.03.2015 р. до договору купівлі-продажу є правочином змішаного типу, яка містить в собі елементи договору купівлі-продажу та договору поруки; правовідносини, які виникли між товариством "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" та товариством "Торговий дім "Практікер Україна" на підставі додаткової угоди №2 є порукою ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" перед ТОВ "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" за неналежне виконання ТОВ "Практікер Україна" (на сьогодні - ТОВ "Схід Відбудова") свого зобов'язання з повернення позивачу боргу в сумі 51598,62 грн. за товар, одержаний до 13.03.2015 р., таким чином товариство "Торговий дім "Практікер Україна" не може бути визнаний самостійним відповідачем у справі, а може виступати як відповідач, який несе солідарну відповідальність як поручитель за боргові зобов'язання ТОВ "Практікер Україна" (на сьогодні - ТОВ "Схід Відбудова"). Крім того скаржник зазначає, що з 23.08.2015 р. порука ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" перед ТОВ "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" за зобов'язаннями ТОВ "Практікер Україна" (на сьогодні - ТОВ "Схід Відбудова") є припиненою відповідно до ст. 559 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П.) від 08.04.2016 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" та призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.05.2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 р. у справі №910/1573/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1573/16 передано на розгляд колегії суддів, у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 01.06.2016 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.07.2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 р. у справі №910/1573/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1573/16 передано на розгляд колегії суддів, у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Гончаров С.А., Тарасенко К.В.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" прийнято до провадження, призначено до розгляду на 05.07.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Гончаров С.А., Тарасенко К.В.) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова". Розгляд справи відкладено на 20.07.2016 р. Зобов'язано позивача надати суду відзив на апеляційну скаргу. Зобов'язано третю особу надати суду відзив на апеляційну скаргу.

18.07.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду - без змін, зазначаючи про те, що рішення суду ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, тоді як мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та безпідставними.

19.07.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ "Схід Відбудова".

19.07.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшли пояснення, в якому остання просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому третя особа зазначила про те, що на виконання умов договору купівлі-продажу №0637/01BD2010 від 21.06.2010 р., укладеного між товариством "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" та товариством "Практікер Україна" (повним правонаступником якого у зв'язку з перейменуванням стало ТОВ "Схід Відбудова") протягом серпня 2010 р. по лютий 2015 р. товар замовлявся ТОВ "Схід Відбудова" та поставлявся позивачем на його користь, всі обов'язки щодо проведення вчасної оплати за поставлений товар згідно договору ніс покупець - ТОВ "Схід Відбудова", таким чином , сума заборгованості у розмірі 163600,62 грн. це борг ТОВ "Схід Відбудова" перед постачальником - товариством "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" за договором №063711 від 21.06.2010 р. Додатковою угодою №2 від 13.03.2015 р. до договору №063711 від 21.06.2010 р. змінено сторону у договорі, а саме: новим покупцем стає ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", а ТОВ "Схід Відбудова" вибуває як сторона із договору. З 13.03.2015 р. ТОВ "Схід Відбудова" жодного разу не замовляло та не отримувало від позивача товар. Правові відносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі додаткової угоди №2 від 13.03.2015 р., виходячи з умов якої ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" став, по-перше, новим покупцем і стороною в договорі купівлі-продажу №063711 від 21.06.2010 р., а по-друге, виступив поручителем за борговими зобов'язаннями ТОВ "Схід Відбудова", які утворились до 13.03.2015 р., та які ТОВ "Схід Відбудова" зобов'язувалось погасити самостійно. Строк виконання основного зобов'язання ТОВ "Практікер Україна" (на сьогодні - ТОВ "Схід Відбудова") перед товариством "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" сплив 22.02.2015 р., тобто з цього моменту позивач мав заявити вимогу, але не зробив цього, таким чином, порука ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" перед товариством "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд" за зобов'язаннями ТОВ "Практікер Україна" (на сьогодні - ТОВ "Схід Відбудова") діяла протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 13.09.2015 р. (з 14.09.2015 р. порука є припиненою). На думку третьої особи ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" виступає лише поручителем за борговими зобов'язаннями ТОВ "Практікер Україна" (на сьогодні - ТОВ "Схід Відбудова") та несе відповідальність в межах, передбачених діючим законодавством.

Представники сторін надали в судовому засіданні пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

21.06.2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" (далі іменований як Практікер), як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу №0637/01BD2010 (далі за текстом - договір), відповідно до п.1.1 якого, умови цього договору та всіх додатків до нього регулюють ділові відносини між Практікер та/або підприємствами для яких компанія Практікер виконує закупівельні обов'язки, з одного боку, та постачальником, з іншого боку, постачальник визнає юридичну чинність цих умов шляхом підписання цього договору. Додатково для регулювання відносин за цим договором застосовуються положення законодавства.

Поставки здійснюються до місця прийняття товарів за рахунок постачальника на умовах DDP (п.3.1 договору), ціни, погоджені сторонами на відповідну дату замовлення, є чинними для всіх поставок, додаткових замовлень та подальших поставок впродовж строку дії договору, крім випадків, коли сторони письмово у явно вираженій формі погодяться про застосування нових цін. Збільшення ціни, зокрема внаслідок інфляції, також підлягає окремому погодженню сторонами у вказаній формі (п.6.1 договору).

01.03.2011 р. між сторонами було укладено додаток №2 до договору, яким сторони змінили порядковий номер договору на №063711 від 21.06.2010 р.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 13.03.2015 до договору всі права та обов'язки за договором №063711 від 21.06.2010 р. переходять від Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна".

Загальні умови поставки та надання послуг №0637/03BD2010 від 21.06.2010 р., які регулюють спеціальні умови поставок товарів Практікер постачальником та надання послуг постачальнику з боку Практікер на основі договору купівлі-продажу та договору про умови, укладеного між сторонами, і є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу та визначають, що постачальник на підставі попереднього письмового замовлення здійснює поставки покупцю товару партіями; після виконання кожної з поставок відсилає покупцю видаткову та податкову накладні.

Строк оплати та порядок розрахунків між сторонами визначається п.5.1 загальних умов поставки та надання послуг №0637/03BD2010 від 21.06.2010 та згідно ст.4 договору про умови №063723 від 01.01.2013 відраховується або з дня передачі товарів, або з дня отримання усіх необхідних документів щодо поставленого товару покупцем, який в свою чергу повинен розрахуватися з постачальником в термін 65 днів з моменту поставки товару.

Згідно п.5.3 загальних умов поставки та надання послуг №0637/03BD2010 від 21.06.2010, датою фактичної сплати сторони вважають дату здійснення банківського переказу.

Колегією суддів встановлено, що в період з червня 2014 року по грудень 2014 року постачальником було поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму 163600,62 грн., що підтверджуються видатковими накладними: №РН-0000691 від 17.06.2014 на суму 3770,86 грн., №РН-0000688 від 17.06.2014 на суму 1968,00 грн., №РН-0000777 від 11.07.2014 на суму 5575,92 грн., №РН-0000871 від 30.07.2014 на суму 1902,02 грн., №РН-0000873 від 01.08.2014 на суму 4070,88 грн., №РН-0001060 від 10.09.2014 на суму 2818,78 грн., №РН-0001160 від 01.10.2014 на суму 4857,84 грн., №РН-0001250 від 13.10.2014 на суму 8403,84 грн., №РН-0001256 від 17.10.2016 на суму 35352,00 грн., №РН-0001259 від 17.10.2014 на суму 35352,00 грн., №РН-0001260 від 17.10.2014 на суму 35352,00 грн., №РН-00001310 від 01.11.2014 на суму 3567,78 грн., №РН-00001343 на суму 4339,80 грн., №РН-00001434 від 01.12.2014 на суму 3596,90 грн., №РН-0001539 від 19.12.2014 на суму 12672,00 грн.

Згідно банківських виписок з рахунку позивача станом на 07.12.2015 та актів прийомки-передачі послуг (про зарахування бонусів за послуги з просування товарів), відповідачем за період з 31.07.2014 по 11.11.2015 сплачено позивачу 122866,39 грн.

Умови договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, як вірно встановлено судом, з урахуванням приписів п.5.1 загальних умов поставки та надання послуг №0637/03BD2010 від 21.06.2010 та згідно ст.4 договору про умови №063723 від 01.01.2013 строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару на момент розгляду справи настав.

02.11.2015 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою про оплату заборгованості.

Відповідач відповіді на вказану претензію не надав, заборгованість не оплатив.

Відповідно до підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2016, заборгованість відповідача перед позивачем склала 40734,23 грн.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню у розмірі, який заявлений позивачем до стягнення у позовній заяві на суму 40734,23 грн.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова", затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" №02/15 від 07.04.2015 р. (державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 21.04.2015 р. державним реєстратором номер запису №8013092), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, товариство з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" (ідентифікаційний код юридичної особи: 33938302) створено внаслідок зміни найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" на підставі протоколу загальних зборів учасників №01/15 від 18.03.2015 р.; товариство з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" є повним правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна".

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (ідентифікаційний код юридичної особи: 39320208) вбачається, що державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи відбулося 25.07.2014 р., відомості щодо державної реєстрації вказаної юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення відсутні.

Твердження скаржника та третьої особи про те, що додаткова угода №2 до договору №063711 від 21.06.2010 р., підписана товариством "Виробниче торгово-будівельне об'єднання "Гранд", товариством "Торговий дім "Практікер Україна" та товариством "Схід Відбудова" є змішаним правочином та містить елементи договору поруки, а тому товариство "Торговий дім "Практікер Україна" не може бути визнаний самостійним відповідачем у справі, а може виступати як відповідач, який несе солідарну відповідальність як поручитель за боргові зобов'язання ТОВ "Практікер Україна" (на сьогодні - ТОВ "Схід Відбудова") є безпідставними з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з порукою врегульовані в Україні нормами Цивільного кодексу, зокрема в статті 553 якого міститься поняття поруки, згідно якого договір поруки є договором, за яким поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Договір поруки має бути укладений в письмовій формі, оскільки відповідно до ч.2 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.2. ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин якщо його недійсність встановлена законом, ця ж стаття в ч.З передбачає якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна іх сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину в свою чергу є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов'язань і при цьому водночас сама має зобов'язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов'язання та про договори (розділи І та II кн. 5 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з характеру поруки істотними умовами даного договору є:

визначення зобов'язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір,

зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання, тощо;

обсяг відповідальності поручителя, відомості про сторони: кредитора, поручителя і боржника.

Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються і не змінюється.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі №6-51цс11.

В пункті 5 додаткової угоди №2 до договору №063711 від 21.06.2010 р. зазначено, що сплата зобов'язань товариства "Практікер Україна", які виникли за договором, в якому відбувається заміна сторони, включаючи зобов'язання визначені п.4 цієї угоди, з моменту укладання цієї угоди, якщо сторони не домовляться про інше, здійснюється товариством "Практікер Україна" до їх повного виконання. При цьому, товариство "Торговий дім "Практікер Україна" поручається за виконання товариством "Практікер Україна" визначених зобов'язань. В разі невиконання товариством "Практікер Україна" визначених зобов'язань, товариство "Практікер Україна" та товариство "Торговий дім "Практікер Україна" несуть солідарну відповідальність за їх виконання. Всі взаємовідносини між товариство "Практікер Україна" та товариство "Торговий дім "Практікер Україна" стосовно даного регулюються окремою угодою між ними.

Після укладення додаткової угоди №2 до договору №063711 від 21.06.2010 р., відповідач проводив з позивачем розрахунки, що підтверджується виписками з банківського рахунку.

Крім того, сторони провели звірку взаємних розрахунків, про що склали акт (а.с. 223 т.1), з якого вбачається, що відповідач визнав борг в сумі 40734,23 грн. станом на 01.03.2016 р.

З аналізу додаткової угоди №2 до договору №063711 від 21.06.2010 р. вбачається, що відповідач взяв на себе зобов'язання як "Новий покупець" і заміна сторони у зобов'язанні відбулась відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України (а.с. 20 т.1).

Посилання у додатковій угоді №2 до договору №063711 від 21.06.2010 р. на те, що "Новий покупець" поручається за виконання Практікер визначених зобов'язань, свідчить про те, що сторони уклали угоду відповідно до норм ст. 520 ЦК України.

Посилання на будь-які норми, що регулюють відносини поруки, дана додаткова угода №2 до договору №063711 від 21.06.2010 р. не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що додаткова угода №2 до договору №063711 від 21.06.2010 р. не містить елементів договору поруки, а правовідносини товариства "Практікер Україна" та товариства "Торговий дім "Практікер Україна" пов'язані з порукою могли виникнути на підставі окремого правочину.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 20013,80 грн., 3% річних у розмірі 1834,16 грн. та інфляційні втрати у розмірі 28555,56 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів за отриманий товар не виконував, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що умовами укладених між сторонами договорів та загальними умовами поставки та надання послуг відповідальність відповідача сплатити неустойку за несвоєчасну оплату товару не передбачена. Відтак, у позивача відсутні правові підстави для нарахування відповідачу пені, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті товару, поставленого позивачем, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунками позивача, які перевірені судом.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату юридичних послуг у розмірі 5000,00 грн. за договором про надання послуг у галузі права від 22.10.2015, господарський суд зазначає таке.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг не підлягають задоволенню, оскільки відшкодуванню як судові витрати підлягають саме витрати на оплату послуг адвоката, а не будь-які юридичні послуги, отримання яких не є обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, виходячи з того, що кожна особа здатна бути позивачем та відповідачем у суді.

Що стосується доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм процесуального права, зокрема ст.ст. 22, 24, 32-34 ГПК України, слід зазначити наступне.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.02.2016 р. у справі №910/1573/16 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 10.03.2016 р., зобов'язано сторін надати додаткові докази.

В судове засідання 10.03.2016 р. представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №013.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом, в судове засідання місцевого господарського суду не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2016 р. у справі №910/1573/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/1573/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді С.А. Гончаров

К.В. Тарасенко