РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016Справа №910/10132/16

За позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в розмірі 233 755,06 грн.

Cуддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення коштів в розмірі 233 755,06 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2016 порушено провадження у справі №910/10132/16, розгляд справи призначено на 06.07.2016.

22.06.16 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/10132/16 від 03.06.2016.

06.07.16 представник позивача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/10132/16 від 03.06.2016 позивач виконав.

Представник відповідача 06.07.2016 у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/9760/16 від 30.05.2016відповідач не виконав.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання 06.07.2016 не з'явився, розгляд справи було відкладено на 20.07.2016.

У судове засідання 20.07.2016 представник позивача з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судове засідання 20.07.2016 представник відповідача не з'явився.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

03.11.2015 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач, покупець) та Фізичною особою - підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач, постачальник) укладено Договір поставки б/н (далі - Договір).

Предметом Договору є поставка постачальником покупцю ядер горіху грецького (волоського) чищеного на умовах СІР (доставка автотранспортом) - м. Гостомель Київської області (згідно з ІНКОТЕРМС 2010) (далі - товар) згідно зі специфікаціями (п. 1 Договору)

Згідно з п. 2.1 Договору, ціна за товар зазначений в специфікації, зміні не підлягає і розуміється СІР - м. Гостомель (Київська обл.) (згідно з ІНКОТЕРМС 2010). Ціни зафіксовані у гривнях.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що загальна сума Договору становить 494 000,00 грн, включаючи вартість перевезення і страхування.

Згідно з п. 3.2 Договору, товар за цим Договором повинен бути поставлений автотранспортом протягом 5 днів за адресою: м. Гостомель (Київська обл.), вул. Свято-Покровська, 360.

Відповідно до п. 6.1 Договору платежі з постачальником здійснюються в наступному порядку покупець, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня підписання Договору, здійснює передплату в розмірі 30% від ціни Договору. Після поставки товару у визначене Договором місце, покупець сплачує решту 70% за реквізитами продавця, зазначеними у Договорі протягом трьох тижнів із дня поставки товару.

06.11.2015 позивачем було перераховано відповідачу передоплату за товар в розмірі 165 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №9927796/5096267 від 11.03.2016 та квитанцією про здійснення транзакції від 06.11.2015.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем порушено вимоги Договору- до цього часу поставку товару не здійснено, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму передоплати у розмірі 165 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було перераховано відповідачу передоплату в сумі 165 000,00 грн, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» №9927796/5096267 від 11.03.2016 та квитанцією про здійснення транзакції від 06.11.2015, копії яких наявні в матеріалах справи, в свою чергу, матеріали справи не містять доказів здійснення поставки відповідачем товару, що ж прямими порушенням умов Договору.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов Договору та норм чинного законодавства, належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару, у зв'язку із чим у відповідача наявна заборгованість перед позивачем по поверненню суми передоплати, на яку не було поставлено товар, у розмірі 165 000,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження поставки позивачу товару за Договором, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім основної заборгованості, позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку в розмірі 49 400,00 грн, проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 19 375,06 грн.

Згідно з п. 4.1 Договору, якщо погоджені дати постачання товару за даною угодою не дотримуються із-за недбалості з боку продавця, продавець виплачує покупцеві конвенціональний штраф (неустойку) у розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк Товару протягом перших 4-х тижнів і 1% за кожен подальший тиждень, але не більше 10% від вартості не поставленого в строк Товару.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення з відповідача суми штрафу, суд встановив, що позивачем вірно розраховано зазначену суму. А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 49 400,00 грн.

У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до 6.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

При цьому, пунктом 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (стаття 536 ЦК України).

Судом перевірено розрахунок позивача розміру процентів, заявленого до стягнення з відповідача та встановлено, що розмір зазначеного показника було визначено позивачем вірно, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами в розмірі 19 375,06 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 233 755,06 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (03187, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (01054, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_2) заборгованість у розмірі 165 000 (сто шістдесят п'ять тисяч) грн 00 коп., неустойку в розмірі 49 400 (сорок дев'ять тисяч чотириста) грн 00 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами 19 375 (дев'ятнадцять тисяч триста сімдесят п'ять) грн 06 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 506 (три тисячі п'ятсот шість) грн 63 коп.

Повне рішення складено 25.07.2016.

Суддя О.В. Нечай