РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Справа № 906/1154/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник ОСОБА_1

третьої особи на стороні позивача : представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" ОСОБА_3 міської ради на рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.16р. у справі № 906/1154/15 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом ОСОБА_2 підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" ОСОБА_3 міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 комітет ОСОБА_3 міської ради

до відповідача ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення від 16 червня 2015р. №34-р/к у справі №3.5-33/2015р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області у справі №906/1154/15 від 18.04.16р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що матеріалами справи ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 3.5-33/2015 від 16.06.15р. про порушення законодавства про захист економічної конкуренції доведено, що дії комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" ОСОБА_3 міської ради (далі по тексту даної постанови також: КП "ВЖРЕП № 14"; Підприємство), які полягають у застосуванні з 01.06.14р. по 02.10.14р. тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України "Про житлово-комунальні послуги", є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

З оспорюваного рішення №3.5-33/2015 Адміністративної колегії ОСОБА_3 обласного територіального відділення вбачається, що згідно з Податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2014 рік дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) підприємства складає 4843,546 тис. грн.

При визначені розміру штрафу відповідачем враховувались наступні критерії:

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем вчинено підприємством вперше;

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції позивачем не визнано;

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції не припинено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 68000,00 грн. за вчинення порушення, визначеного абз.2 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того місцевий господарський суд зазначив, оскільки, КП "ВЖРЕП № 14" дійсно було вчинене порушення, визначене абз.2 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме - застосування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.06.14р. по 02.10.14р. з недотриманням встановленого Законом України "Про житлово-комунальні послуги" порядку введення їх у дію, то ОСОБА_3 обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України правомірно зобовязано позивача припинити зазначене порушення шляхом проведення мешканцям житлових будинків, які обслуговує КП "ВЖРЕП № 14", перерахунку плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.14р. по 02.10.14р.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" ОСОБА_3 міської ради звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 18.04.16р. у справі 906/1154/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що введений в дію тариф рішенням виконавчого комітету від 16.05.13р. № 205 було змінено, оскільки зі складової тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій було лише виключено «послугу з вивезення побутових відходів», що передбачалось рішенням міського виконавчого комітету від 10.09.2013р. № 433, зі змісту пункту 2 якого підтверджується виведення такої послуги.

Таким чином, тарифи зазначені у рішенні міського виконавчого комітету від 17.09.2014р. № 401 є тарифами, які вже оприлюднювалися додатком 3 до рішення від 16.05.13р. № 205. Рішенням № 401 від 17.09.2014р. тариф на послуги визначався без урахування витрат з вивезення ТПВ, що підтверджується рішенням мвк від 10.09.2013р. №433, а тому що застосувались з 01.06.14р. були прийняті на підставі додатку 3 рішення № 205 від 16.05.2013р. з врахуванням рішення від 10.09.2013р. № 433.

Апелянт зазначає, що судом проігноровано той факт, що прийняття рішення виконавчого комітету № 433 було зумовлено політикою держави, щодо не підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги та необхідністю приведення тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до меж середнього тарифу по регіонах України. Суд першої інстанції д не взяв до уваги той факт, що діями підприємства із застосування підвищених тарифів з 01.06. 2014р. (даний тариф повинен був застосуватись 01.12.2013р. (підвищення мінімальної заробітної плати)) ніяким чином не були ущемлені інтереси споживачів.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.16р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Додатковим клопотанням від 14.07.16р. відповідач просить розглядати справу без участі його представника на підставі поданих та наявних документів у справі.

ОСОБА_4 комітет ОСОБА_3 міської ради, який залучений до даної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги, жодних письмових пояснень з приводу спору у даній справі суду апеляційної інстанції не надав.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.16р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства, тощо.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначені Законом України "Про захист економічної конкуренції", який спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

За змістом ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;

- проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

У межах повноважень, які надані зазначеними вище законами, відповідачем здійснено розгляд справи за ознаками вчинення КП "ВЖРЕП № 14" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до оспорюваного рішення (а.с.14-18, т.1) Адміністративної колегії ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №34-р/к від 16 червня 20015 року у справі №3.5-33/2015 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" встановлено, що:

- рішенням ОСОБА_4 комітету ОСОБА_3 міської ради від 10.09.2013 №436 "Про визначення виконавців послуг за результатами проведеного конкурсу на право надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому фонді комунальної власності" КП "ВЖРЕП №14" визначене виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

- КП "ВЖРЕП №14" протягом 2011-2014 років та поточного періоду 2015 року займає монопольне становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах відповідної зони обслуговування м. Житомира з частками 100% відповідно;

- дії КП "ВЖРЕП №14", які полягають у застосуванні з 01.06.2014 по 02.10.2014 тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- згідно з абзацом другим частини другої статті 52 Закону на КП "ВЖРЕП №14" за зазначене порушення накладено штраф у сумі 68 000 грн.;

- КП "ВЖРЕП №14" зобов'язано припинити відповідне порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом проведення мешканцям житлових будинків, які обслуговує КП "ВЖРЕП №14", перерахунку плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.2014 по 02.10.2014, у місячний строк з дня отримання цього рішення.

На переконання позивача, висновки ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є передчасними, необґрунтованими, а у деякій мірі і надуманими. Відтак рішення адміністративної колегії ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №34-р/к від 16.06.2015 у справі №3.5-33/2015 є незаконним, та таким, що підлягає визнанню недійсним.

Рівненський апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та в силу приписів частини 2 статті 101 ГПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідачем під час розгляду справи про порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а Рівненським апеляційним господарським судом під час розгляду судової справи встановлено, що саме КП "ВЖРЕП № 14" визначене виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради № 436 від 10.09.13р. (а.с.33, т1).

Інші надавачі послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м.Житомирі, станом на час дослідження ринку фактично не були конкурентами КП "ВЖРЕП № 14" на відповідному ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За таких обставин звертаючись з даним позовом до суду позивачем не доведено існування на даному товарному ринку конкуренції чи альтернативних джерел отримання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в розумінні ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції ".

Таким чином відповідач визначив, що КП "ВЖРЕП № 14" протягом 2011-2014 років та поточного періоду 2015 року займає монопольне становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах відповідної зони обслуговування м. Житомира, де знаходяться будинки, що перебувають на балансі позивача, з частками 100 відсотків, відповідно.

Крім того, слід зазначити, що згідно п.11 ч.1 ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також монопольного (домінуючого) становища, суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень) віднесено до повноважень названого Комітету. За приписами частини четвертої цієї ж статті здійснення відповідних повноважень іншими органами державної влади не допускається.

Тобто, господарський суд не вправі ні самостійно, ні шляхом призначення судової експертизи визначати наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища позивача на певному товарному ринку.

Висновок про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища може бути здійснено лише за результатами спеціального дослідження, яке включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку, причому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єктів аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку тощо на підставі інформації, що може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища. Таке дослідження проводиться органом Антимонопольного комітету України в порядку, передбаченому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, про що зазначено вище.

Таким чином, вказаний висновок є підсумком правової оцінки фактичних обставин, встановлених органом Антимонопольного комітету України у проведенні відповідного дослідження згідно з Методикою.

Тому, питання про наявність або відсутність підстав вважати, що КП "ВЖРЕП №14" займав монопольне (домінуюче) становище на певному ринку, є правовим і з'ясовується територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, а господарський суд, розглядаючи справу, в свою чергу, лише перевіряє правильність застосування названим відділенням норм Методики у вирішенні даного питання.

Приписами частини 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживання монопольним (домінуючим) становищем визнається порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що рішення Адміністративної колегії ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 34-р/к від 16.06.15р. у справі № 3.5-33/2015 в частині визнання дій КП "ВЖРЕП № 14", які полягають у застосуванні з 01.06.14р. по 02.10.14р. тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України "Про житлово-комунальні послуги", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, є законним та скасуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.2 п."а" ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Згідно п.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є одним з видів житлово-комунальних послуг. Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначається ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч.6 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню (ч.11 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно п.2 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Згідно ч.5 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що в разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів.

Таким чином, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" містить чіткий механізм забезпечення збалансованості цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та обов'язкового повідомлення споживачів про зміну вартості цих послуг.

Так, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради № 205 від 16.05.13р. "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП "ВЖРЕП № 14", зокрема п.1.2, передбачено встановлення для КП "ВЖРЕП № 14" тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо за кожним будинком згідно з додатками 2, 3 (а.с.23-26).

Рішенням виконкому від 10.09.2013р. №433 "Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою" послугу з вивезення побутових відходів визначено окремою комунальною послугою, тобто, вивезення побутових відходів виведено зі складових тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до зміни тарифів на зазначені послуги.

У зв'язку зі зміною розмірів тарифів рішенням виконкому від 10.09.2013 р. №434 було внесено зміни в додатки №1 та 2 рішень виконкому від 16.05.2013 р. та виведено зі складової тарифів послугу з вивезення побутових, однак, до додатку 3 вказаних рішень відповідних змін внесено не було.

Рішення позивача від 10.09.2013р. №434 було введено в дію відповідно до приписів ч.5 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

За поясненнями виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради (а.с. 66-67, т.1) у зв'язку із встановленим мораторієм на підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги згідно протокольних рішень засідання КМУ від 19.06.2013р. № 41, від 07.08.2013р. № 48, КП "ВЖРЕП №14" ЖМР тимчасово не застосовувало тарифи, встановлені додатком 3 рішення виконавчого комітету міської ради "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 16.05.2013р. № 202, відтак позивач до 01.06.2014р. використовував тарифи, розраховані виходячи із розміру мінімальної заробітної плати - 1147,00 грн.

Рішеннями виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 09.07.2014р. №266, було зобов'язано директора комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 14" ОСОБА_3 міської ради застосувати тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що встановлені додатком 3 до рішення виконавчого комітету міської ради від 16.05.2013р. № 205 (а.с.100, т.1).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 17.09.2014р. № 401 "Про внесення змін до рішень виконавчого комітету міської ради від 16.05.2013р. № 191, 193, 195, 197, 199, 201, 203, 205, 206, 208" були змінені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки зі складової тарифу на зазначені послуги було виключено "послугу з вивезення побутових відходів". При цьому пунктом 3 вказаного рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради визначено, що воно набуває чинності через 15 днів з дня його офіційного оприлюднення в друкованих засобах масової інформації.

Рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 17.09.2014р. №401 було оприлюднено в газеті "Місто" 18.09.2014р., а отже, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлені рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 17.09.2014р. №401, повинні були застосовуватись не раніше ніж з 03.10.2014р.

За таких обставин застосування позивачем тарифів з 01.06.2014р. по 20.10.2014р. на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій суперечить вимогам ч.5 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що призвело до того, що виробник послуг зобов'язав споживачів сплачувати за надані ним послуги за зміненими тарифами без додержання встановленого законом терміну, що, у свою чергу, призвело до ущемлення інтересів споживачів, оскільки споживачі за певний період змушені були безпідставно сплачувати більший розмір коштів внаслідок неправомірно введених тарифів.

Суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що його діями із застосування змінених тарифів з 01.06.14р. ніяким чином не були ущемлені інтереси споживачів, враховуючи наступне.

Згідно п.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" №15 від 26.12.11р., для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання. При цьому, господарським судам необхідно з'ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб'єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Отже, матеріалами справи № 3.5-33/2015 від 16.06.15р. про порушення законодавства про захист економічної конкуренції доведено, що дії КП "ВЖРЕП № 14", які полягають у застосуванні з 01.06.14р. по 02.10.14р. тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України "Про житлово-комунальні послуги", є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку

Пунктом 2 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, є зловживання монопольним (домінуючим) становищем

Підпунктом 1 частини 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

З матеріалів справи № 3.5-33/2015 Адміністративної колегії ОСОБА_3 обласного територіального відділення при розгляді матеріалів справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції позивачем встановлено, що згідно з Податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2014 рік дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) підприємства складає 4843,546 тис. грн.

При визначені розміру штрафу відповідачем враховувались наступні критерії:

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем вчинено підприємством вперше;

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції позивачем не визнано;

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції не припинено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, відповідачем правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 68000,00 грн. за вчинення порушення, визначеного абз.2 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, оскільки, КП "ВЖРЕП № 14" дійсно було вчинене порушення, визначене абз.2 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме - застосування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.06.14р. по 02.10.14р. з недотриманням встановленого Законом України "Про житлово-комунальні послуги" порядку введення їх у дію, то ОСОБА_3 обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України правомірно зобовязано позивача припинити зазначене порушення шляхом проведення мешканцям житлових будинків, які обслуговує КП "ВЖРЕП № 14", перерахунку плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.14р. по 02.10.14р.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при розгляді господарським судом Житомирської області справи № 906/1277/15 за позовом ОСОБА_4 комітету ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 26.06.15р. № 38 р/к у справі № 3.5-40/2015, судовими інстанціями трьох рівнів було встановлено обставини, які підтверджують, що дії виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, які полягають у прийнятті рішення від 17.09.14р. № 401 "Про внесення змін до рішень виконавчого комітету міської ради від 16.05.13р. №№ 191, 193, 195, 197, 199, 201, 202, 203, 205, 206, 208", яким з 01.06.14р. для мешканців житлових будинків м.Житомира, які обслуговують комунальні підприємства "ВЖРЕП"и м.Житомира, встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням чинного законодавства України. Це є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.7 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді дій, заборонених ст.17 цього Закону, які полягають у створенні умов "ВЖРЕП"ам м.Житомира для порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

У даному випадку позивачем не доведено, у чому полягає неповне з'ясування обставин або такі обставини є недоведеними і вони мають значення для справи і чи мало місце порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Додатково суд апеляційної інстанції зауважує, що у цей же день після оголошення вступної та резолютивної частини оспорюваного судового рішення (18.04.16р.) позивач звернувся до відповідача із заявою про надання розстрочення штрафних санкцій, долучивши графік погашення штрафних санкцій (а.с.20-21, т.2), що вкотре підтверджує правомірність рішення відповідача - Адміністративної колегії ОСОБА_3 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №34-р/к від 16 червня 20015 року у справі №3.5-33/2015 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" ОСОБА_3 міської ради від 27.04.16р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 18 квітня 2016 року у справі №906/1154/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/1154/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.