номер провадження справи 34/58/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016 Справа № 908/1647/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві Курочкіній О.О.

За участю представників: від позивача ОСОБА_1, довіреність № 01/02-17/03465 від 10.06.2016 р.; від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 1 від 11.07.2016 р.; від третьої особи - не зявився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/1647/16,

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 206);

до відповідача: Приватного підприємства Автостоянка (69097, м. Запоріжжя, вул. Будьонного, 16-Б)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129)

про стягнення суми,

Сутність спору:

Запорізька міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Приватного підприємства Автостоянка 12200,00 грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.06.2016 р., позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1647/16, присвоєно номер провадження 34/58/16, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 11.07.2016 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.07.2016 р. на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державну фінансову інспекцію в Запорізькій області, розгляд справи відкладено до 27.07.16.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням господарського суду Запорізької області від 19.08.2014 у справі №908/2588/14 визнано право власності на контрольно-пропускний пункт (літ.А-2), навіси (літ. Б, В, Г, Д) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 10-а за ПП Автостоянка. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону. 10.09.2014 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 40 «Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 № 77» (далі Порядок № 77). У відповідності до підпункту 3.1.3. Порядку, замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. ПП Автостоянка не зверталось у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору. 09.12.2014 за № ЗП 95 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Таким чином, ТОВ ПП Автостоянка порушено вимоги статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку. Внаслідок невиконання ПП Автостоянка встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, висловила пояснення в обґрунтування своєї позиції та відповіла на поставлені судом питання.

ПП Автостоянка, відповідач по справі, у відзиві на позов зазначає, що дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, щодо обов'язку на укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та, відповідно, перерахування коштів пайової участі, поширюється на осіб, які мають намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті. Пунктом 3 рішення № 77 Запорізької міської ради також зобов'язано Управління з питань земельних відносин міської ради при підготовці проектів рішень міської ради про відведення земельних ділянок для будівництва передбачати обов'язок землекористувача щодо укладання договору про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя. Таким чином, як Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», так і Порядок (затв. рішенням № 77 Запорізької міської ради) передбачають пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту лише тих замовників, які здійснюють забудову земельної ділянки. 01 серпня 2010 року між ФОП ОСОБА_3 та ПП «Автостоянка» укладено договір оренди №01-08/1. За умовами вказаного договору позивач (орендодавець) передав відповідачу (орендар) в строкове платне користування майно - автостоянку по вул. ОСОБА_1 - вул. Рубана. Пунктом 5.2 договору оренди №01-08/1 від 01.08.2010 року встановлено, що орендатор має право з дозволу орендодавця вносити зміни у склад орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переоснащення, яке зумовлює підвищення його вартості. ФОП ОСОБА_3 за час дії договору з метою поліпшення функціювання орендованого майна - автостоянки здійснив реконструкцію вказаного майна, а саме: збудував нежитлові приміщення, які складаються з будівлі контрольно-пропускного пункту та металевих навісів з бетонним фундаментом. Будівництво зазначених будівель та споруд здійснив без належним чином затвердженого проекту, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, отже вони є об'єктами самочинного будівництва. Крім того, слід зазначити, що жодного дозволу на будівництво орендодавцем, тобто ПП «Автостоянка» ФОП ОСОБА_3 не надавалось, а саме будівництво здійснено без його відома. У зв'язку із викладеними обставинами, ПП «Автостоянка», як добросовісний орендар земельної ділянки, звернулось до суду за захистом свого права. Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.08.2014 у справі №908/2588/14 встановлено факт самочинності будівництва та визнано право власності за ПП «Автостоянка». Вказане рішення залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2015 року. Зважаючи на викладені обставини, підстав для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків немає, оскільки, по-перше, відсутня вина особи (її протиправна поведінка): будівництво здійснював не відповідач, а, по-друге, немає причинного зв'язку між діями особи та завданням збитків: ПП «Автостоянка» не планувало забудовувати орендовану земельну ділянку, не зверталась із відповідними заяви, а отже у відповідача не виник обов'язок щодо укладення відповідних договорів.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав наданий відзив, просив у позові відмовити.

Державна фінансова інспекція в Запорізькій області, третя особа по справі, зазначає, що несплата ПП «Автостоянка», пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя є порушенням п. 4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України, ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, п. 1.4. Порядку № 77, п. 1.4. Порядку № 40, призвела до недоотримання бюджетом розвитку міста Запоріжжя коштів на суму 12000 грн. та завдало збитків на відповідну суму. Вважає, що обов'язок щодо ініціювання укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов'язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади. Просить суд позов задовольнити та повідомляє про неможливість взяти участь в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.08.2014 у справі №908/2588/14 за ПП Автостоянка визнано право власності на контрольно-пропускний пункт (літ.А-2), навіси (літ. Б, В, Г, Д) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 10-а.

10.09.2014 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 40 Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 3.1.3 зазначеного Порядку замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (Договір) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

09.12.2014 за № ЗП 95 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідачем порушено вимоги статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. № 40.

Пунктом 7.1 Порядку залучення коштів пайової участі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. № 40 встановлено, що сума коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста, несплачена замовниками у строки, визначені законодавством, є збитками територіальної громади.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання ПП Автостоянка встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки в розмірі 12200 грн.

20.11.2015 р. позивач звернувся до ПП Автостоянка з вимогою (вих. № 01/02-21/04605 від 20.11.2015 р.) про сплату завданих територіальній громаді міста Запоріжжя збитків в розмірі 12200 грн., в двадцятиденний термін з дня отримання вимоги.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частинами 2 та 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до приписів абз. 1 ч. 9 ст. 40 вказаного Закону, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом абз. 7 ч. 9 ст. 40 цього Закону, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77 було затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (далі - Порядок).

Рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. за № 40 до вказаного Порядку були внесені зміни.

Відповідно до п. 1.4 Порядку, замовник, який має намір здійснити забудову земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний прийняти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на договірній основі шляхом пайової участі.

Порядком також встановлена процедура укладення договору на пайову участь та порядок вирішення спорів, які виникають у зв'язку з укладенням такого роду договорів. Відповідно до Порядку, обов'язок щодо процедури та порядку укладення договору покладений на Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради.

Так, згідно п. п. 3.2.1 - 3.2.4 Порядку, Департамент на протязі 7 робочих днів з дня отримання інформації про наявність зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт (дозволу), здійснює розрахунок розміру пайової участі, забезпечує підготовку проекту пропозиції про укладення Договору (оферти) та проекту Договору і подає на розгляд та узгодження до погоджувальної комісії, яка погоджує розрахунок розміру пайової участі. Департамент комплектує пакет документів (проект пропозиції про укладення Договору (оферти) та проект Договору з додатками) та передає до виконавчого комітету міської ради для підписання міським головою та направлення забудовникам у встановленому законом порядку. У випадку неотримання відповіді на пропозицію укласти Договір (оферту), Департамент готує звернення до виконавчого комітету міської ради з пропозицією вжити заходи з укладення Договору в судовому порядку.

Отже, вищевикладеними правовими нормами встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Договір є підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури на території м. Запоріжжя.

Факт прийняття об'єкта будівництва відповідача в експлуатацію підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою 09.12.2014 за № ЗП 95 інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області.

Зазначена дата, в силу приписів п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, є датою прийняття об'єкту в експлуатацію.

Судом встановлено, що до настання дати прийняття об'єкту в експлуатацію, так і на час розгляду справи, договір пайової участі з відповідачем укладено не було.

Позивач з будь-якими пропозиціями щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя до відповідача у період виконання робіт не звертався, а також не звертався до суду у передбачений законом термін для спонукання відповідача укласти відповідний договір.

Таким чином, позивач не скористався правом, передбаченим ст. 187 ГК України щодо укладення договору в судовому порядку.

Враховуючи, що норми ч. 9 ст. 40 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", носять імперативний характер, на даний час, тобто після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, укладення договору є неможливим.

За змістом статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вказане вище кореспондує положенням статті 173 Господарського кодексу України, згідно з якою господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку; при цьому відповідно до положень статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Положеннями статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Відповідно до положень статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди; причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вини.

Обов'язок відшкодувати збитки є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника за умови порушення ним зобов'язання.

Згідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, з договору.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

В даному випадку, всупереч вимог Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" договір (правочин) між позивачем та відповідачем, який передбачав би конкретний розмір пайової участі, порядок та строк його внесення тощо, укладений не був, а тому у відповідача перед позивачем не виникло зобовязання щодо сплати пайової участі, саме в разі невиконання якого позивач мав би право стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди.

Отже, обов'язковою умовою виникнення зобов'язальних правовідносин є договір, а оскільки між сторонами у справі договір про пайову участь не укладався, то відповідні зобов'язальні правовідносини у сторін не виникли, а відтак і порушення зобов'язання зі сторони відповідача не відбулося.

Таким чином, в даному випадку відсутній склад цивільного правопорушення в діях відповідача, а саме: протиправна поведінка відповідача; відсутній факт заподіяння збитків відповідачем у вигляді упущеної вигоди, оскільки відсутнє саме зобовязання відповідача перед позивачем сплатити суму 12200 грн., відсутня вина відповідача у невиконанні зобовязання та заподіянні збитків.

Відсутність складу цивільного правопорушення (субєкт, обєкт, субєктивна та обєктивна сторони) є підставою для відмови у позові.

Аналогічні правові висновки, викладені в постановах Вищого господарського суду України від 28.03.2016 р. у справі № 920/881/15, від 30.07.2015р. у справі № 922/5993/14, від 09.03.2016р. у справі №908/4580/15, від 01.07.2015р. у справі № 910/27583/14, від 28.09.2015р. у справі № 922/68/15, від 29.09.2015р. у справі № 922/854/15, від 20.10.2015р. у справі № 917/218/15. від 26.10.2015р. у справі № 922/216/15.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 28.07.2016 р.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.О. Науменко