РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2016Справа № 910/9055/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "САВІТАР ГРУП" (далі - Товариство, Агент) до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (далі - Компанія, Страховик) про стягнення 7 593 520,97 грн., за зустрічним позовом Компанії до Товариства про стягнення 2 051 547,88 грн.,

за участі представників:

Товариства: Буртового М.В., за довіреністю від 11 травня 2016 року,

Компанії: Винокурова О.В., за довіреністю від 4 січня 2016 року № ГН-18-Ю/2016,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2016 року Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та Компанією було укладено договір про надання асистанських послуг від 11 листопада 2014 року № SGU-VUSO-06/11/14 (далі - договір № 1) та договір про надання асистанських послуг від 10 лютого 2016 року № SGU-VUSO-10/02/16 (далі - договір № 2). Оскільки відповідач за первісним позовом з вересня 2015 року не здійснює оплату рахунків на отримання винагороди Товариства, останній, посилаючись на положення статей 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та норми статей 179, 193, 197, 218, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) просив стягнути з Компанії 6 586 684,33 грн. основного боргу, 293 402,50 грн. пені, 54 291,30 грн. трьох процентів річних, 282 124,74 грн. інфляційних втрат та 377 018,10 грн. втрат від курсової різниці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 травня 2016 року порушено провадження у справі № 910/9055/16 та призначено її розгляд на 16 червня 2016 року.

16 червня 2016 року Компанія через канцелярію суду подала зустрічний позов, в якому остання, посилаючись на факт розірвання договору в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного листа від 26 травня 2016 року, просила суд стягнути з Товариства 2 109 603,55 грн. попередньої оплати за спірним правочином та 30 000,00 грн. сплаченого ротаційного фонду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 червня 2016 року прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом та відкладено розгляд справи на 7 липня 2016 року.

У судовому засіданні, призначеному на 7 липня 2016 року, було оголошено перерву до 15 липня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 липня 2016 року продовжено строк розгляду спору та прийнято заяву Компанії про зменшення розміру зустрічних позовних вимог, відповідно до якої остання просила стягнути з Товариства 2 021 547,88 грн. попередньої оплати за спірним правочином та 30 000,00 грн. сплаченого ротаційного фонду.

У судовому засіданні 15 липня 2016 року було оголошено перерву до 22 липня 2016 року.

Під час судового засідання 22 липня 2016 року судом розглянуто та відмовлено в задоволенні поданого Товариством клопотання про призначення судової економічної експертизи, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судовою експертизою є дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно з частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

У той же час зі змісту даних законодавчих приписів вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Аналогічна правова позиція відображена у пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Водночас, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для призначення судової економічної експертизи у даній справі відсутні, оскільки з'ясування фактичних обставин, на які посилається позивач за первісним позовом у своєму позові, не потребує застосування спеціальних знань та входить до компетенції Господарського суду міста Києва.

Представник Товариства під час судового засідання 22 липня 2016 року просив позовні вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позові та додаткових поясненнях у справі, поданих до суду 7 липня 2016 року. Проти задоволення зустрічних позовних вимог даний представник заперечував в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на зустрічний позов, поданий суду 7 липня 2016 року. В основу заперечень Товариства проти зустрічних вимог покладено той факт, що сплачена сума попередньої оплати не підлягає поверненню Компанії, оскільки покриває вартість наданих послуг, акти про надання яких не підписані позивачем за зустрічною позовною заявою. Також представник позивача за первісним позовом зауважив, що умовами укладеного договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) не передбачено підстав повернення Компанії грошових коштів, сплачених до ротаційного фонду.

У призначеному судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом проти його задоволення заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому суду 16 червня 2016 року. Компанія не визнала позов, посилавшись на те, що Товариством у порушення умов укладених договорів № 1 та № 2 не дотримано порядку повідомлення про кількість та вартість наданих послуг, оскільки останнім не було направлено відповідних звітів та актів виконаних робіт та наданих послуг на адресу відповідача за первісним позовом. До того ж, Компанія заперечувала проти наданих Товариством доказів, вважаючи їх недопустимими.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих сторонами документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представників Товариства та Компанії, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2014 року між сторонами у справі було укладено договір № 1, за умовами якого Компанія доручила, а Товариство прийняло на себе зобов'язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за договорами, укладеними між страхувальниками та відповідачем за первісним позовом відповідно до законодавства України та Закону України «Про страхування», в яких визначено перелік послуг та умов, що отримує застрахована особа в межах та в термін дії договору згідно відповідних Правил (надалі - Правила). Послуги Товариства включали формування, обслуговування та зберігання протягом одного року реєстру звернень застрахованих осіб, ведення документації, організацію та контроль обміну інформацією, надання послуг цілодобової, диспетчерської служби згідно умов договору та програми страхування (пункт 1.1 договору № 1). До правочину № 1 вносились зміни додатковими угодами № 1 від 11 березня 2015 року, № 2 від 1 жовтня 2015 року та № 3 від 1 жовтня 2015 року.

10 лютого 2016 року між сторонами було укладено договір № 2, згідно умов якого Компанія доручила, а Товариство прийняло на себе зобов'язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні із застрахованими особами подій на території України та за кордоном за полісами, які, відповідно до Закону України "Про страхування" та інших актів законодавства України, укладені між страхувальниками та відповідачем за первісним позовом, та в яких визначено перелік послуг, що надаються застрахованим особам протягом строку дії полісів, згідно з їх умовами. Послуги Товариства включали формування, обслуговування та зберігання протягом одного року реєстру звернень застрахованих осіб, ведення документації, організацію та контроль обміну інформацією, надання послуг цілодобової диспетчерської служби згідно умов договорів страхування (пункт 2.1 договору № 2).

За приписами пункту 2.1 договору № 1 та 1.1 договору № 2 застрахованою особою слід вважати особу, дані про яку передані Компанією позивачу за первісним позовом належним чином (так, як обумовлено даним договором), на підставі укладених відповідачем за первісним позовом договорів страхування (полісів), асистанське обслуговування яких здійснюється Товариством в порядку, встановленому даними правочинами.

Згідно з пунктом 4.4. договору № 1 та договору № 2 при зверненні застрахованої особи, Агент забезпечує організацію надання застрахованій особі необхідних послуг згідно умов договору/програми страхування (за умови, якщо Агенту дана інформація, надана Страховиком).

Водночас, Компанія зобов'язалась надавати для забезпечення цілодобового обслуговування застрахованих осіб інформацію, яка містить ПІБ застрахованої особи, номер поліса, період страхування, дані про франшизу (у разі наявності такої), покриття по стоматології (так чи ні, якщо так, в якому об'ємі), тип програми (якщо є різні варіанти). Крім цього Страховик зобов'язаний надавати додаткову інформацію про застрахованих осіб, що необхідна Агенту для виконання його обов'язків за договорам по запитам, які надходять від Агента (пункт 5.1.1 договору № 1 та договору № 2).

Згідно з пунктом 5.1.2. договору № 1 Страховик зобов'язався проводити оплату сервісної винагороди Агента у відповідності до умов цього Договору.

Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 1) Товариство зобов'язалось щодекадно надавати Страховику звіт запланованих збитків по випадкам, що мають ознаки страхових.

На підставі вказаного звіту мали формуватись:

- рахунок на відшкодування витрат, що пов'язані з оплатою послуг підрядників або кореспондентів;

- рахунок на оплату сервісної винагороди агента;

- акт прийому передачі послуг (пункт 6.2 розділу 6 договору № 1).

Відповідно пункту 6.3 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 1) сума до перерахування становила 85 процентів від зазначених у звіті запланованих збитків та 100 процентів агентської винагороди, передбаченої угодою.

За приписами пункту 6.5 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 1) Агент щомісячно до 15 числа місяця, що слідує за звітним, зобов'язувався надавати Страховику звіт звірених збитків по випадкам, що мають ознаки страхових (додаток 2). До звіту мали додаватись всі копії рахунків третіх осіб, підрядників або кореспондентів, які надавали послуги застрахованим особам страховика.

На підставі вказаного звіту формувались:

- корегуючий рахунок на відшкодування витрат, що пов'язані з оплатою послуг підрядників або кореспондентів;

- корегуючий рахунок на оплату сервісної винагороди;

- акт прийому-передачі послуг (пункт 6.6 розділу 6 договору № 1).

Пунктом 6.7 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 1) визначено, що Компанія зобов'язалась проводити перевірку наданих Агентом документів впродовж п'яти робочих днів. У випадку, якщо впродовж 5 (п'яти) робочих днів Агент не отримав від Страховика будь яких зауважень або коментарів відносно наданих документів, акти виконаних робіт вважаються такими, що акцептуються.

Згідно з пунктом 6.8 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 1) визначено, що оплата рахунків Агента, які виставлялись відповідно пунктів 6.2 та 6.6 цього правочину, мали проводитись Компанією впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунків.

Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) за виконання Агентом своїх обов'язків, згідно з цим правочином, Страховик зобов'язався виплачувати Товариству винагороду за кожний врегульований Агентом страховий випадок (СВ), у розмірах, вказаних у Додатку 1 до Договору.

Згідно з пунктом 6.2 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) у випадку декількох звернень однієї і тієї ж застрахованої особи за одним страховим випадком, винагорода Агента сплачується однократно (як за одне звернення).

Пунктом 6.3 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) передбачено, що для цілей визначення і перерахування винагороди Товариства, звітним періодом за цим правочином є календарний місяць.

Згідно з пунктом 6.3.1. розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) до п'ятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, Агент складає акт виконаних робіт за формою, вказаною у Додатку 2 до договору, і направляє його Страховику електронною поштою (для погодження і підписання), разом із рахунком на оплату винагороди Товариства. Сума винагороди Агента визначається на підставі Додатку 1 до цього Договору, у гривнях за офіційним курсом НБУ на дату направлення Страховику вказаного рахунку.

Відповідно до пунктів 6.3.2. п. 6.3. розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) протягом п'яти робочих днів з дати отримання документів, вказаних у пункті 6.3.1 договору, Страховик зобов'язався підписати акт виконаних робіт і направити його Агенту засобами звичайної і електронної пошти, а також, протягом того ж строку, сплатити суму винагороди Товариства, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Агента, або за допомогою засобів електронного зв'язку, надати мотивовані заперечення щодо змісту цього Акту.

Згідно з пунктом 6.4 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) сплата Страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені Агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюється наступним чином: для цілей визначення попередніх розмірів цих сум і їх сплати Страховиком, звітним періодом за цим Договором є декади: з 01 по 10 число, з 11 по 20 число і з 21 по останнє число кожного календарного місяця дії правочину.

Пунктом 6.5.1 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) визначено, що протягом трьох робочих днів з дати закінчення чергової декади Агент складає і направляє Страховику акт заявлених збитків за формою, вказаною у Додатку 3 до правочину. У такому акті зазначаються страхові випадки, що стались із конкретними застрахованими особами протягом звітної декади, а також вказуються орієнтовні суми вартості послуг, наданих цим особам, та які підлягають відшкодуванню Компанією.

Відповідно до пункту 6.5.2 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) протягом п'яти робочих днів з дати отримання Страховиком акта заявлених збитків, Компанія зобов'язалась погодити та підписати цей документ, а також, на свій розсуд, протягом того ж строку, перерахувати Агенту попередню оплату вартості послуг, вказаної у цьому акті, у розмірі до 100 % загальної суми, зазначеної в акті.

При отриманні суми попередньої оплати Агент зобов'язаний протягом до семи робочих днів, не враховуючи день надходження коштів, направити всю отриману суму на придбання іноземної валюти з її подальшим резервуванням для цілей оплати послуг, наданих підрядниками і кореспондентам застрахованим особам, з урахуванням діючого законодавства України та нормативних документів НБУ й інших державних органів, на момент здійснення таких операцій (пункт 6.5.3 розділу 6 договору № 1 у редакції додаткової угоди № 3).

Відповідно до пункту 6.6.1 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) по мірі отримання Агентом від підрядників і кореспондентів повних пакетів документів, пов'язаних з остаточними розрахунками за конкретними страховими випадками (далі - Повні пакети), Товариство зобов'язалось вносити відповідні відомості в акти врегульованих збитків (виконаних робіт), які складаються за формою, вказаною у Додатку 4 до Договору, і направляються Страховику у строки, визначені в пункті 6.5.1 даного правочину, разом з актами заявлених збитків.

До актів врегульованих збитків (виконаних робіт), у складі Повних пакетів, Агент зобов'язався додавати рахунки на сплату вартості фактично наданих послуг, за вирахуванням сум, визначених у розрізі конкретних застрахованих осіб в Акті заявлених збитків і фактично сплачених Страховиком згідно пункту 6.5 Договору (пункт 6.6.2. розділу 6 договору № 1 у редакції додаткової угоди № 3).

Згідно з пунктом 6.6.3 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) акт врегульованих збитків (виконаних робіт) погоджується і підписується Компанією протягом п'яти робочих днів з дати отримання цього Акту від Агента.

Відповідно до пункту 6.6.4. розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) сплата Страховиком сум в іноземній валюті, вказаних у рахунках до Акту врегульованих збитків (виконаних робіт), проводиться у гривнях за схемою, вказаною в пунктах 6.5.4, 6.5.5 цього Договору.

Відповідно до пункту 6.6.5 розділу 6 договору 1 (у редакції додаткової угоди № 3), якщо в рамках часткової сплати послуг, наданих конкретній застрахованій особі, за Актом заявлених збитків була зарахована певна сума С1 в іноземній валюті, а потім подія, яка настала із застрахованою особою, не була визнана Страховиком в якості страхового випадку або фактична вартість послуг, наданих цій особі, є меншою, ніж сума, сплачена і зарахована щодо вказаної особи згідно Акту заявлених збитків, то, згідно акту врегульованих збитків (виконаних робіт), у якому вказано про цей факт, сума коштів, що має бути сплачена Страховиком, повинна бути зменшена на суму С1 (або на суму перевищення С1 понад розмір вартості послуг, фактично наданих вказаній застрахованій особі).

Згідно з пунктом 6.7 розділу 6 договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) обов'язки Страховика щодо сплати грошових сум, згідно цього правочину, вважаються виконаними з моменту зарахування відповідних грошових коштів на рахунок Агента.

До рахунків Агента, що виставляються Страховикові згідно з актами заявлених збитків та актами врегульованих збитків (виконаних робіт), на обґрунтовану вимогу Товариства, можуть включатись (за умови документального підтвердження), суми витрат на пересилання рахунків від підрядника (кореспондента) Агенту (пункт 6.8 розділу 6 договору 1 у редакції додаткової угоди № 3).

Положеннями пункту 5.1.3 договору № 2 Компанія зобов'язалась здійснювати, у відповідності до умов розділу 6 цього правочину, оплату винагороди Агента, а також витрат, пов'язаних з наданням кореспондентами та підрядниками послуг застрахованим особам.

Згідно з пунктом 6.1 розділу 6 договору № 2 за виконання Агентом своїх обов'язків, згідно з цим правочином, Страховик зобов'язувався виплачувати Товариству винагороду за кожний врегульований збиток при настанні страхового випадку (СВ), у розмірах, вказаних у додатку 1 до даної угоди.

Відповідно до пункту 6.2 розділу 6 договору № 2 збиток, що настав внаслідок страхового випадку, вважається врегульованим збитком, за наявності наступних умов: відомості про відповідний СВ, зазначені в Акті врегульованих збитків; Агент надав Страховику завірені копії повного пакету документів, отриманих від підрядників та кореспондентів по цьому страховому випадку; Страховик визнав вказану подію в якості страхового випадку та погодився з сумою врегульованого збитку (пункти 6.2.1-6.2.3 розділу 6 договору № 2).

Згідно з пунктом 6.3. розділу 6 договору № 2, у випадку декількох звернень однієї і тієї ж застрахованої особи за одним СВ, винагорода Агента сплачується однократно (як за одне звернення).

Рахунок на оплату винагороди Товариства і акт виконаних робіт оформлюються Агентом і направляються Страховику виключно разом з актом врегульованих збитків. При цьому, акт виконаних робіт складається Агентом за формою, вказаною в додатку 2 до даного правочину. Сума винагороди Агента визначається на підставі додатку 1 до цього договору в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату складання вказаного рахунку (пункт 6.3.1 договору № 2).

Згідно з пунктом 6.3.2 розділу 6 Договору № 2 протягом п'яти робочих днів з дати отримання документів, вказаних у пункті 6.3.1 договору, Страховик повинен підписати акт виконаних робіт і направити його Агенту засобами звичайної і електронної пошти, або, за допомогою засобів електронного зв'язку, надати мотивовані заперечення щодо змісту цього акту.

Відповідно до пункту 6.4 розділу 6 договору № 2 сплата Страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені Агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюється наступним чином: для цілей визначення попередніх розмірів цих сум і їх сплати Страховиком, звітним періодом за цим Договором є декади: з 1 по 10 число, з 11 по 20 число і з 21 по останнє число кожного календарного місяця дії договору.

Протягом трьох робочих днів з дати закінчення чергової декади Агент складає і направляє Страховику акт заявлених збитків за формою, вказаною у додатку 3 до Договору. У такому акті зазначаються страхові випадки, що стались із конкретними застрахованими особами протягом звітної декади, а також вказуються орієнтовні суми вартості послуг, наданих цим особам, та які підлягають відшкодуванню Страховиком.

Протягом 5 п'яти робочих днів з дати отримання Страховиком актів заявлених збитків Страховик погоджує і підписує цей документ, а також, на свій розсуд, протягом того ж строку, перераховує Агенту попередню оплату вартості послуг, вказаної у цьому акті, у розмірі до 100 % загальної суми, зазначеної в Акті (пункти 6.5.1 та 6.5.2 розділу 6 договору № 2).

Згідно з пунктом 6.6.1 розділу 6 договору № 2 по мірі отримання Агентом від підрядників і кореспондентів повних пакетів документів, пов'язаних із остаточними розрахунками за конкретними страховими випадками, надалі - повні пакети, Агент вносить відповідні відомості в Акти врегульованих збитків, які складаються за формою, вказаною у Додатку 4 до даного правочину, і направляються Страховику у строки, визначені пунктом 6.5.1 договору, разом з актами заявлених збитків.

До актів врегульованих збитків у складі повних пакетів Агент додає рахунки на сплату вартості фактично наданих послуг, за вирахуванням сум, визначених у розрізі конкретних застрахованих осіб в акті заявлених збитків і фактично сплачених Страховиком згідно з пунктом 6.5 Договору (пункт 6.6.2 договору № 2).

Відповідно до пункту 6.6.3 розділу 6 Договору № 2 акт врегульованих збитків погоджується і підписується Страховиком протягом п'яти робочих днів з дати отримання цього акту від Агента.

Сплата Страховиком сум в іноземній валюті, вказаних у рахунках до Акту врегульованих збитків, проводиться у гривнях за схемою, вказаною у пунктах 6.5.4, 6.5.5 цього правочину (пункт 6.6.4 договору № 2).

Відповідно до пункту 6.6.5 договору № 2, якщо в рамках часткової сплати послуг, наданих конкретній застрахованій особі, за актом заявлених збитків була зарахована певна сума С1 в іноземній валюті, а потім подія, яка настала із застрахованою особою, не була визнана Страховиком у якості страхового випадку або фактична вартість послуг, наданих цій особі, є меншою, ніж сума, сплачена і зарахована щодо вказаної особи згідно акту заявлених збитків, то, згідно акту врегульованих збитків, в якому вказано про цей факт, сума коштів, що має бути сплачена Страховиком, повинна бути зменшена на суму С1 (або на суму перевищення С1 понад розмір вартості послуг, фактично наданих вказаній застрахованій особі).

Обов'язки Страховика щодо сплати грошових сум, згідно цього Договору, вважаються виконаними з моменту зарахування відповідних грошових коштів на рахунок Агента (пункт 6.7 договору № 2).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо первісного позову суд зазначає наступне.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Звертаючись з даним позовом до суду, Товариство стверджувало, що ним на виконання умов укладених договорів з вересня 2015 року були скеровані Страховику відповідні пакети документів щодо страхових випадків застрахованих осіб, акти наданих послуг застрахованим особам та рахунки на оплату, у тому числі на оплату винагороди Агента. На підтвердження вказаних обставин Агентом суду надані роздруківки електронних листів.

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів № 1 та № 2, суд дійшов висновку про те, що здійснення оплати витрат Агента на відшкодування послуг третіх осіб та оплати сервісної винагороди агента, здійснюється за умови: складення Товариством певного переліку документів; направлення вищевказаних документів страховику на узгодження, а також направлення страховику копій рахунків третіх осіб, підрядників або кореспондентів, які надавали послуги застрахованим особам Страховика в установлені договором строки; узгодження страховиком актів виконаних робіт (актів врегульованих збитків); отримання страховиком від Агента рахунків на відшкодування витрат третіх осіб та на оплату сервісної винагороди Агента.

Тобто, оплата послуг Агента чи відшкодування витрат на послуги залучених ним третіх осіб за договором № 1 та договором № 2 може бути здійснена за наслідками узгодження Компанією повного пакета отриманих від агента документів по кожному страховому випадку (звіту звірених збитків по випадкам, що мають ознаки страхових, корегуючого рахунок на відшкодування витрат/сервісної винагороди, актів виконаних робіт; повних пакетів документів та актів врегульованих збитків/виконаних робіт).

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 ГПК України).

Дослідивши надані Товариством роздруківки електронних листів, суд дійшов висновку, що вказані документи не є належними доказами, які підтверджують факт направлення в обумовленому сторонами порядку актів та рахунків. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що листування здійснювалось учасниками за електронними адресами, які не передбачені умовами спірних правочинів. Так, з реквізитів підписантів спірних угод вбачається, що електронною адресою Компанії є: за договором № 1 та за договором № 2, а електронною адресою Товариства - , у той час згідно наданих роздруківок листування здійснювалось сторонами за адресами , та , . Суд критично оцінює твердження позивача за первісним позовом щодо здійснення листування уповноваженими сторонами особами з підстав того, що такого способу вручення документів сторонами ані в спірних договрах, ані в інших правочинах передбачено не було. Водночас, з наданих суду роздруківок є незрозумілим, які саме акти та рахунки направлялися Товариством Страховику, чи стосуються дані документи спірного та заявленого в позові періоду. Надання Агентом до позовної заяви копій обумовлених сторонами документів не підтверджують факту їх направлення Компанії та отримання останньою.

До того ж, з доданого до первісної позовної заяви розрахунку вбачається, що в графі «Дата електронного листа з наданням документів в СК» взагалі відсутні відомості про деякі електронні листи, на які посилалось Товариство.

Що стосується договору № 2, то пунктом 11.3 цього правочину взагалі було передбачено, що всі повідомлення вважаються поданими належним чином, якщо вони направлені рекомендованим листом, засобами факсимільного зв'язку, з підтвердженням про отримання чи доставлені кур'єром за адресами, зазначеними в договорі.

Проте, Товариством взагалі не було надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт направлення його контрагенту всіх необхідних документів у порядку, передбаченому вищезазначеним пунктом договору.

Крім того, Агентом належними доказами не доведено того, що спірні послуги були надані особам, перелік яких було надано Компанією в порядку, визначеному пунктами 4.4 та 5.1.1 спірних договорів.

Таким чином, зважаючи на те, що однією з основних умов виникнення у Страховика обов'язку щодо оплати наданих Товариством послуг є саме факт отримання останнім повного пакету документів відповідно до розділу 6 договору № 1 та розділу 6 договору № 2 та враховуючи недоведеність в розумінні статті 33 ГПК України даного факту Агентом та факту надання послуг застрахованим особам, перелік яких надавався саме Страховиком, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості вимог Товариства про стягнення заборгованості з відповідача за первісним позовом за спірними правочинами.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Компанії суми основного боргу, у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь Товариства заявлених сум пені, компенсаційних втрат та курсової різниці також слід відмовити.

Таким чином первісний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

На виконання умов договору № 1 Компанією в жовтні 2015 року було перераховано 3 841 758,25 грн. попередньої оплати асистанських послуг Товариства, з яких за твердженнями Страховика 2 021 547,88 грн. є надмірно сплаченими та фактично невикористаними. Також, на виконання пункту 6.1 договору № 1 (у первісній редакції) позивачем за зустрічною позовною заявою було перераховано Агенту 30 000,00 грн. ротаційного фонду.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 2 021 547,88 грн. (з урахуванням заяви про зменшення зустрічних позовних вимог від 5 липня 2016 року) та 30 000,00 грн. сплаченого ротаційного фонду, Страховик посилався на факт розірвання ним договору № 1 в односторонньому порядку шляхом направлення 26 травня 2016 року листа Агенту про розірвання спірного правочину, що є підставою повернення вказаних сум.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Умовами пункту 8.5. договору № 1 сторони передбачили, що будь-хто з них може розірвати даний правочин в односторонньому порядку при невиконанні іншою стороною своїх зобов'язань за даною угодою. При достроковому розірванні договору сторона, що розриває дану угоду, надсилає іншій стороні за тридцять днів письмове повідомлення про розірвання з зазначенням причин розірвання. Сторони зобов'язані врегулювати фінансові зобов'язання на момент розірвання цього Договору та підписати відповідний акт.

Суд зазначає, що приписи вказаного пункту договору № 1, є імперативними, тобто підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин.

Оскільки жодною зі сторін не надано суду належних доказів відповідного врегулювання фінансових зобов'язань шляхом направлення та підписання відповідного акту за спірним договором, суд дійшов висновку, що сторонами не дотримано передбаченого умовами укладеного правочину порядку вчинення певних дій при односторонньому розірванні вказаної угоди. З огляду на зазначене на даний час відсутні підстави стягнення з Товариства на користь Страховика суми попередньої оплати, оскільки позовні вимоги в даній частині є передчасними.

Водночас, суд встановив відсутність обґрунтованих підстав для стягнення з Агента 30 000,00 грн. ротаційного фонду, оскільки умовами договору № 1 (у редакції додаткової угоди № 3) сторони не передбачили окремого порядку повернення чи зарахування вказаних грошових коштів, у зв'язку з чим стягнення цих коштів до виконання сторонами свого обов'язку щодо врегулювання фінансових зобов'язань у порядку, визначеному пунктом 8.5 договору № 1, є неможливим.

Враховуючи передчасність вимог Компанії про стягнення з Товариства суми попередньої оплати та відсутність законних підстав для стягнення суми ротаційного фонду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "САВІТАР ГРУП" відмовити.

У задоволенні зустрічного позову приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28 липня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко