ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. Справа № 922/2686/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Фільшиній Н.І.,

за участю представників:

прокурор Полякова С.О.- на підставі службового посвідчення від 06.12.2012р. №013758,

від 1-го позивача - ОСОБА_1 - за довіреністю від 12.01.2016р. № 229,

від 2-го позивача не зявився,

від 1-го відповідача - ОСОБА_2 - за довіреністю від 27.10.2015р.,

від 2-го відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області (вх.№1488Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15,

за позовом прокурора Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради,м. Харків,

ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області,

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року прокурор Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради та ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області (1-го відповідача) та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (2-го відповідача), в якій просив суд:

- визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002р. №724, укладений між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області та ФОП ОСОБА_4 та додаткову угоду від 01.01.2012р. до даного договору, укладену між ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_4М;

- зобов'язати ФОП ОСОБА_4 звільнити та повернути ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради нежитлове приміщення вартістю 155070,00 грн., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої Революції, 106 згідно договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002р. №724, укладеного між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54Харківської міської ради Харківської області та ФОП ОСОБА_4

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі №922/2686/15 (головуючий суддя Добреля Н.С., суддя Хотенець П.В., суддя Сальнікова Г.І.) у задоволенні позову відмовлено.

Місцевий господарський суд, на підставі дослідження обставин справи та поданих сторонами доказів, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову щодо визнання недійсним договору №724 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002 р., укладеного між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, та додаткової угоди від 01.01.2012 р. до договору №724 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002р., укладеної між ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, оскільки прокурором належними доказами не доведено, що спірні орендовані приміщення належать до об`єктів освіти і науки, що фінансуються з державного бюджету, а також технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом.

На думку суду, під час укладення спірного договору оренди на нежитлові приміщення по вул. Жовтневої революції, 106 в м. Харкові та додаткової угоди до договору оренди, додержавні всі необхідні вимоги чинного законодавства України, а саме: Закону України "Про оренду держаного та комунального майна", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Порядку передачі в оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, ст.ст. 626, 638 Цивільного кодексу України та ст. 181 Господарського кодексу України.

Заступник прокурора Харківської області з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог прокурор зазначає, що майно, передане в оренду за спірним договором, перебуває на балансі ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради та в оперативному управлінні Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області, є комунальним майном, у звязку з чим господарським судом Харківської області під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено вимоги ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст. 63 Закону України "Про освіту".

На думку апелянта, зважаючи на те, що використання спірного приміщення не повязане з навчально-виховним процесом, укладений договір оренди підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 , ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки заборона використання такого приміщення з іншою метою визначена на законодавчому рівні.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016р. у справі № 922/2686/15 апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області від 17.05.2016р. № 08-205-15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 - без змін (вх.№ 6318 від 17.06.2016р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі ФОП ОСОБА_4 посилається на наступні обставини справи:

- оскільки оспорюваний договір укладений 30.07.2002р., господарський суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано дійшов висновку, пославшись на ст. 5 Цивільного кодексу України та рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99, про відсутність порушення вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" при укладенні спірного договору;

- оскільки спірні нежитлові приміщення мають окремий вхід зі зворотної сторони від центрального входу до будівлі літ. К-2, не сполучаються з іншими приміщеннями будівлі літ. К-2, не використовуються в освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій діяльності, посилання апелянта на порушення судом вимог ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" є необґрунтованими та безпідставними;

- при укладенні спірного договору оренди не було порушено вимоги п. 3.19 ДСанПіН 5.5.2.008-01, оскільки не було отримано передбачене пунктом 3.2 вказаного нормативного документу погодження територіальної санітарно-епідеміологічної станції;

- у випадку визнання судом обґрунтованості позову прокурору, приймаючи до уваги подані ФОП ОСОБА_4 та Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 клопотання про застосування строків позовної давності, наявні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України та відмови в позові у звязку зі спливом строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 залишити без змін (вх.№ 6336 від 17.06.2016р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі 1-й позивач зазначає, що спірний договір оренди нежитлового приміщення відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме: Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Порядку передачі в оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, у звязку з чим ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна подано заяву про відмову від позву в порядку ст. 78 Господарського процесуального кодексу України та не було заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Заступником прокурора Харківської області подано платіжне доручення від 09.06.2016р. № 1128 про здійснення доплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі (вх.№ 6386 від 21.06.2016р.).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.07.2016р. у зв'язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Здоровко Л.М., судді Плахова О.В.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

ФОП ОСОБА_4 подано фототаблицю розташування будівлі Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів по вул. Жовтенвої революції, 106 в м. Харкові та нежитлової будівлі літ. А-4 по вул. Академіка Богомольця, 4 у м. Харкові (вх.№6926 від 11.07.2016р.).

Також, ФОП ОСОБА_4 подано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№ 6927 від 11.07.2016р.), в яких 1-й відповідач зазначає, що нерухоме майно, яке становить предмет спірного договору, належить до матеріально-технічної бази державного навчального закладу, у звязку з чим на спірні правовідносини не розповсюджується положення ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" щодо заборони приватизації, перепрофілювання або використання не за призначенням.

Прокурором надано додаткові письмові пояснення у справі з питань пропущення строку позовної давності щодо спірних правовідносин (вх.№ 6934 від 12.07.2016р.).

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області просить в задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області відмовити, рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 залишити без змін (вх.№ 7243 від 20.07.2016р.).

Так, 2-й відповідач вказує, що передані в оренду ФОП ОСОБА_4 нежитлові приміщення в громадському будинку літ. К-2 ні до передачі їх в оренду, ні після цього для розміщення школи з санітарно-епідеміологічною станцією не погоджувалися та за цільовим призначенням не використовувалися в навчально-виховній діяльності, у звязку з чим при укладенні спірного договору оренди нежитлового приміщення №724 дотримано вимоги чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради просить апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін (вх.№ 7244 від 20.07.2016р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі 2-й позивач вказує на відповідність договору оренди від 30.07.2002р. нормам чинного законодавства, які діяли на момент укладення спірного правочину, у звязку з чим ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради не ініціювало позов до суду про визнання недійсним договору оренди та зобовязання повернення комунального майна та в порядку ст. 78 Господарського процесуального кодексу України звернулось до суду з заявою про відмовою від позову.

ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна подано додаткові письмові пояснення у справі (вх.№ 7270 від 21.07.2016р.).

ФОП ОСОБА_4 подано роздруківку місця розташування будівлі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області, літ. А-4 та нежитлової будівлі літ. К-2 (вх.№ 7276 від 21.07.2016р.).

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора.

Представники 1-го позивача та 1-го відповідача заперечували проти вимог апеляційної скарги, просили суд рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника 2-го позивача та 2-го відповідача у справі за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

30.07.2002р. між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області (іменована "орендодавець") та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (іменована "орендар") укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) №724 (далі - договір), предметом якого є нежитлове приміщення (будівля) - загальною площею 109,68 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106 (т. 1 а.с. 20-22).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість нежитлового приміщення (будівлі) визначається відповідно до висновків експерта про вартість нежитлового приміщення і станом на 11.07.2002 р. складає 50200,00 грн.

Згідно з п. 4.4 договору орендар зобов'язується використовувати орендоване нежитлове приміщення (будівлю) під магазин у відповідності з його призначенням та умовами цього договору.

Нежитлове приміщення (будівля) - загальною площею 109,68 кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106, було передано 1-м відповідачем ФОП ОСОБА_4 за актом прийому-передачі від 30.07.2002 р. (т.1, а.с. 23).

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.02.2011 р. № 87 "Про передачу майна в оперативне управління ОСОБА_3 освіти Жовтневого району Харківської міської ради", розпорядження ОСОБА_3 комунального майна та приватизації від 16.02.2011р. № 248 "Про внесення змін в договори передачі майна в оперативне управління № 597 від 21.08.1985 р. з Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області та № 604 від 29.08.1986р. з ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради" приміщення, яке було предметом договору, було передано на баланс ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (т.1, а.с. 91).

Відповідно до додаткової угоди від 01.01.2012р. договір оренди від 30.07.2002р.№ 724/2002 було викладено в новій редакції, згідно з п. 1.1 якого орендодавець (ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) передає, а орендар (ФОП ОСОБА_4М.) приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 109,68 кв.м, далі - майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106, та знаходиться на балансі ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (балансоутримувач).

При цьому, в пункті 1.2 договору визначено, що майно передається в оренду з метою використання: магазин продовольчих товарів (крім товарів підакцизної групи).

На підставі актів прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2012р. спірне нежитлове приміщення, розташоване по вул. Жовтневої революції, 106 в м.Харкові, повернуто 2-м відповідачем ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської, а також вказане приміщення від ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради прийнято 2-м відповідачем у справі (т.1, а.с. 28, 118).

Крім того, відповідно до додаткової угоди до договору оренди №724 від 30.07.2002 р. (т.1, а.с. 29), укладеної між ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар), було внесено зміни до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 та п. 10.1 додаткової угоди від 01.01.2012 р. до договору оренди від 30.07.2002р.№724, а саме була змінено площу орендованого приміщення, розмір орендної плати та пролонговано дію договору.

Так, за умовами пунктів 1.1, 3.1, 4.4, 10.1 додаткової угоди до договору оренди від 30.07.2002р. №724 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 105,10 кв.м. (далі - майно), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106 та знаходиться на балансі ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (далі - балансоутримувач).

Вартість об'єкту оренди визначається на підставі звіту про вартість майна і складає 155070,00 грн. станом на 24.02.2014р. орендар зобов'язується використовувати орендоване нежитлове приміщення (будівлю) під магазин у відповідності з його призначенням та умовами цього договору. Даний договір було пролонговано до 28.01.2017р.

Зі змісту вищевказаних додаткових угод до договору оренди вбачається, що їх було погоджено начальником ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

Вважаючи, що оспорюваний договір суперечить законодавству, зокрема, Закону України "Про освіту" та Закону України "Про оренду державного та комунального майна", прокурор Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, звернувся з даним позовом до суду.

В обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002 р. №724 та додаткової угоди від 01.01.2012р. до даного договору прокурор посилається на те, що відповідно до норм чинного законодавства приміщення навчальних закладів дозволено передавати в оренду лише для провадження освітньої діяльності. Однак спірне нежитлове приміщення за умовами договору оренди було передане в оренду 2-му відповідачеві під магазин, тобто для використання з метою, що не пов'язана з освітньою діяльністю.

На підставі викладеного, прокурор вважає, що оспорюваний договір оренди підлягає визнанню недійсним, як укладений з порушенням чинного законодавства, а саме ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001р., ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.08.2015р. у справі №922/2686/15 позовні вимоги прокурора Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (1-й позивач) та ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (2-й позивач) було задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р. рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2016р.у справі №922/2686/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2016р. касаційну скаргу фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 та ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради було задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р. та рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2016р. скасовано та передано справу № 922/2686/15 на новий розгляд.

Господарський суд касаційної інстанції при передачі справи № 922/2686/15 на новий розгляд до господарського суду першої інстанції зазначив про необхідність дослідження та встановлення наступних обставин справи: ознаки спірного майна, зокрема встановлення, чи відноситься він до об`єктів освіти, чи здійснюється його фінансування з бюджету, та чи вказаний підрозділ пов`язаний технологічно з навчальним процесом.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Враховуючи вказівки Вищого господарського суду України в постанові від 10.02.2016р. у справі №922/2686/15, місцевим господарським судом за результатами розгляду даної справи було прийнято судове рішення від 27.04.2016р., не погодження з яким стало підставою для звернення заступника прокурора Харківської області з даною апеляційною скаргою до Харківського апеляційного господарського суду.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" передбачено, що вирішуючи спори, пов'язані з укладенням договору оренди державного майна, господарські суди повинні з'ясовувати, чи додержано визначений статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок укладення відповідного договору, в тому числі щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.1997р. № 1146 "Про ліквідацію дитячого дошкільного закладу № 271 Жовтневого району" нежитлова будівля по вул. Москалівській (Жовтневої революції), 106, передана в оперативне управління Середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 54 Жовтневого району (в подальшому перейменована на Харківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області).

Відповідно до п. 3.1 Порядку передачі в орендне користування майна територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 20 сесії Харківської міської ради 3 скликання від 22.02.2001р. (зі змінами) підприємства, установи та організації комунальної власності територіальної громади м. Харкова, яким майно передано в оперативне управління або господарське відання, укладають договори оренди індивідуально-визначеного нерухомого майна - за згодою ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2002р. між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області та СПД-ФО ОСОБА_4 було укладено договір оренди № 724 на нежитлове приміщення площею 109,68 кв.м, за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106. Даний договір було погоджено з ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.02.2011р. №87 "Про передачу майна в оперативне управління ОСОБА_3 освіти Жовтневого району Харківської міської ради", розпорядження ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 16.02.2011р. № 248 "Про внесення змін в договори передачі майна в оперативне управління від 21.08.1995р. № 597 з Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області та від 29.08.1995р. №604 з ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради", змінено балансоутримувача нежитлового приміщення площею 109,68 кв.м по вул. Жовтневої революції, 106 в м. Харкові.

Керуючись Законом України "Про оренду державного та комунального майна", а також відповідно до Порядку передачі в оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 11 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 16.11.2011р. №492/11, та Методики між ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та СПД ФО ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду від 01.01.2012р. до договору оренди від 30.07.2002р. № 724.

Згідно додаткової угоди від 01.01.2012р. орендодавцем майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, є ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідно до Положення "Про ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради", затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 6 скликання" від 24.11.2010р. № 07/10, ОСОБА_3 є виконавчим органом Харківської міської ради, що утворюється міською радою.

ОСОБА_3 з питань приватизації, управління та оренди об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова та з питань приватизації державного житлового фонду є правонаступником Фонду міського майна Харківської міської ради народних депутатів, представництва Фонду державного майна України в м. Харкові, Фонду комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради.

ОСОБА_3 є юридичною особою, веде самостійний баланс, має право відкривати рахунки в органах Державного казначейства України та установах банків, в межах своїх повноважень укладати від свого імені угоди з юридичними та фізичними особами, набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем, відповідачем та третьою особою у суді.

Метою діяльності управління є збереження і примноження комунальної власності територіальної громади м. Харкова, створення умов ефективного її використання, забезпечення дохідної частини бюджету міста.

Передача відповідно до рішень виконкому міської ради комунальним підприємствам, установам, організаціям об'єктів комунальної власності у повне господарське відання та оперативне управління.

ОСОБА_3 відповідно до покладених на нього завдань здійснює передачу у встановленому порядку підприємствам, установам, організаціям, суб'єктам підприємницької діяльності об'єктів комунальної власності в оренду.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що спірний договір оренди 30.07.2002р. № 724 та додаткова угоду до 01.01.2012р. нього було укладено особами, до кола повноважень яких входить право на укладення відповідних договорів.

Також, пунктом 1 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини з дня набрання ними чинності.

Як зазначено в п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативних актів, за частиною першою ст. 58 Конституції України дію нормативно-правового акту в часі треба розумі так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За положеннями ч. 1 ст. 759, ч. 3 ст. 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції на момент укладення спірного договору оренди від 30.07.2002р.) не можуть бути об'єктами оренди цілісні майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України "Про підприємництво"; цілісні майнові комплекси казенних підприємств; цілісні майнові комплекси структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць) казенних підприємств, що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України "Про підприємництво".

Законодавчими актами України може бути доповнено перелік підприємств, майнові комплекси яких не можуть бути об'єктами оренди.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент укладення додаткової угоди від 01.01.2012 року до договору оренди) не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства; загальнодержавне значення мають, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент укладення додаткової угоди від 01.01.2012 року до договору оренди) окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Згідно з ст. 28 Закону України від 26.05.1991 року № 1060-XII "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

За вимогами ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" (в редакції на момент укладення договору оренди від 30.07.2002р.) об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Частиною 1 ст. 61 Закону України "Про освіту" (в редакції на момент укладення договору оренди від 30.07.2002р.) передбачено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Частиною 4 статті 61 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній на час укладання договору) визначено, що додатковими джерелами фінансування є кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані навчальним закладом, на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; дотації з місцевих бюджетів; дивіденди від цінних паперів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян; інші кошти.

Також, пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 (яка є чинною і не скасована) "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів абзацом 5 частини 4 статті 61 Закону України "Про освіту" передбачена можливість залучати у тому числі доходів від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи, в оренду передано не об'єкт, не підрозділ та не цілісний майновий комплекс, а частина нежитлового приміщення загальною площею 109,68 кв.м, розташована в нежитловій будівлі літ. К-2 по вул. Жовтневої революції, 106 у м. Харкові, відповідно до наданого до матеріалів справи плану у технічному паспорті приміщення має окремий вихід на вулицю, зі зворотної сторони від центрального входу до будівлі, не сполучаються з іншими приміщеннями будівлі літ. К-2, яким не користуються учні школи, та безпосередньо не використовувалося в навчально-виховному процесі (т.2, а.с. 184-197).

Згідно інформації ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 2016 року будівля по вул. Москалівській (Жовтневої революції), 106 є обєктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі рішення 12 сесії Харківської міської ради народних депутатів від 28.09.1992р. "Про комунальну власність м.Харкова" та перебувала в оперативному управлінні Жовтневого районного відділу освіти з метою розміщення дитячого дошкільного закладу № 271 Жовтневого району відповідно до договору передачі майна в оперативне управління від 29.08.1995р. № 604.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.1997р. № 1146 "Про ліквідацію дитячого дошкільного закладу № 271 Жовтневого району" було ліквідовано ДДЗ № 271 Жовтневого району, а нежитлова будівля по вул. Москалівській (Жовтневої революції), 106, в якій розміщувався даний заклад, згідно до розпорядження ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 17.07.1998р. № 435 "Про внесення змін в договір передачі майна в оперативне управління з відділом освіти Жовтневої районної ради №604 від 29.08.1995р. та в договір передачі майна в оперативне управління з державною середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 № 597 від 21.08.1995р." передано в оперативне управління Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області.

В подальшому згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.02.2011р. № 87 "Про передачу в оперативне управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради" нежитлову будівлю по вул. Москалівській (Жовтневої революції), 106, передано в оперативне управління ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (т.4, а.с. 44, 45).

ОСОБА_3 освіти Харківського обласного виконавчого комітету адміністрації Жовтневого району було надано до суду пояснення, в яких зазначено про те, що спірні приміщення не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій діяльності.

Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_3 освіти Харківського обласного виконавчого комітету адміністрації Жовтневого району зазначило, що від Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради інформація або звернення про те, що передача в оренду спірного приміщення погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються або працюють у школі, чи використання вказаного приміщення у освітній, навчально-виховній діяльності не надходило.

Як вбачається з наданих Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області письмових пояснень, загальна площа громадського будинку літ. К-2 складає 2112,2 кв.м та фактично вся корисна площа не потрібна для розміщення початкових класів.

Так, станом на теперішній час приміщення, що знаходяться в оренді ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 школою не використовується приміщення загальною площею 693,3 кв.м, у звязку з школа не має необхідності у використанні приміщення, наданого в оренду 1-го відповідача, у навчальній та виховній діяльності, оскільки, відсутня необхідність у додатковій площі для зазначених цілей (т.4, а.с. 34-37).

Судова колегія також зазначає, що постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001р. затверджені Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організацій навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01.

ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України №63 від 14.08.2001 року, розповсюджуються на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкування.

Оскільки громадський будинок літ. К-2 був переданий школі для розміщення початкових класів, розміщення школи в пристосованій будівлі, використання спірних приміщень в навчально-виховному процесі можливо після виконання вимог пункту 3.2 ДСанПіН 5.5.2.008-01, згідно з яким при розміщенні школи в пристосованій будівлі набір приміщень, їх площа визначаються за погодженням з територіальною санітарно-епідеміологічною станцією у кожному випадку окремо, виходячи з типу загальноосвітнього навчального закладу, кількості і віку учнів, кількості класів тощо.

Згідно з пунктом 3.19 ДСанПіН 5.5.2.008-01 здача в оренду територій, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям, іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язане з навчально-виховним процесом, не дозволяється. Разом з тим, положення пункту 3.19 обов'язкові до виконання щодо тих приміщень пристосованої під школу будівлі, котрі були погоджені для використання за таким цільовим призначенням територіальною санітарно-епідеміологічною станцією.

Як вбачається з матеріалів справи, передані в оренду ФОП ОСОБА_4 нежитлові приміщення в громадському будинку літ. К-2 до передачі їх в оренду, чи після для розміщення школи у відповідності до вимог пункту 3.2 ДСанПіН 5.5.2.008-01 з санітарно-епідеміологічною станцією не погоджувалися, у звязку з чим не могли використовуватись за цільовим призначенням - здійснення навчально-виховної діяльності.

Як зазначає 1-й позивач, у звязку з невикористанням в учбовому процесі з 1998р. нежитлові приміщення у зазначені будівлі знаходились в орендному користуванні субєктів діяльності. Вказані обставини підтверджується наявністю гігієнічного висновку від 18.10.2002р. №434-1.1 та висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи на початок роботи підприємства, установи, організації від 27.10.2003р. №3.8/72 (т.2, а.с. 181,182).

Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги пояснення представника ОСОБА_3 освіти Харківського обласного виконавчого комітету адміністрації Жовтневого району, а також Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області, на час передачі спірного приміщення в оренду воно було вільним, в учбовому процесі не використовувалось.

Більш того, господарським судом встановлено, що приміщення, які є предметом спірного договору, ніколи не використовувались з метою забезпечення навчального процесу.

Також, умовами додаткової угоди до договору оренди від 01.01.2012р., передбачено, що майно передається в оренду з метою використання: магазин продовольчих товарів (крім товарів підакцизної групи), що свідчить про відсутність погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються в освітньому закладі, цільове призначення наданого в оренду нежитлового приміщення.

Щодо здійснення фінансування спірного об`єкту з державного бюджету, суд зазначає, що з наданих ОСОБА_3 освіти Харківського обласного виконавчого комітету адміністрації Жовтневого району пояснень вбачається, що фінансування Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області здійснюється з міського бюджету м. Харкова за визначеними видатками. Проте, кошти на утримання та ремонт приміщень у Харківській загальноосвітній школі, які знаходяться в оренді, не виділялись (т.4, а.с. 41).

Умовами спірного договору оренди передбачено здійснення капітального ремонту, реконструкції, улаштування окремих входів у встановленому порядку, а також здійснення поточного ремонту при наявності письмової згоди орендодавця та балансоутримувача, було передбачено (п.п. 4.8, 5.2 договору). Також, орендар відшкодовує балансоутримувачу плату за землю (п. 4.9 договору).

Отже, витрати, пов`язані з оплатою за надані комунальні послуги, а також з проведенням поточного чи капітального ремонту орендованих ФОП ОСОБА_4 нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-:-1-6 загальною площею 105,1 кв.м, розташованих в нежитловій будівлі літ. К-2 по вул. Жовтневої революції, 106 в м. Харкові, покладені на орендаря та оплачується відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом було витребувано у сторін докази на підтвердження здійснення фінансування спірного об`єкту оренди з Державного бюджету України. Відповідних доказів сторонами у справі та прокурором надано не було.

Таким чином, під час розгляду справи не підтвердилось використання коштів бюджетного фінансування на утримання орендованих приміщень, а навпаки, встановлено, що орендар ФОП ОСОБА_4 самостійно здійснює платежі за комунальні послуги та утримання спірного нежитлового приміщення.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на наявні матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що прокурором фактично не надано жодних доказів на підтвердження доводів щодо наявності підстав для визнання недійсним договору оренди від 30.07.2002р. № 724, як то: укладення вказаного договору має наслідком порушення цілісності майнового комплексу або погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі; майно, яке є предметом договору, використовується у навчальному процесі (у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності); спірне майно використовується не за призначенням; платні послуги навчального закладу у даній спірній ситуації надаються замість або в межах освітньої діяльності, що має наслідком спричинення перешкод або унеможливлення надання освітніх послуг чи зменшення обсягу цих послуг внаслідок укладання договору (та яким саме способом), що свідчить про необґрунтованість заявлених прокурором вимог.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 19.05.2013р.№ 12 „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" визначено, що відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, і Загальний порядок укладення господарських договорів визначено ст. 181 Господарського кодексу України, згідно якої господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

В даному випадку, сторони підписали спірний договір оренди та додаткову угоду до нього при їх вільному волевиявленні та вчинили дії, які свідчать про прийняття їх до виконання, тобто дії сторін спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених договорами оренди щодо передачі майна в користування позивача на умовах оренди, а їх внутрішня воля відповідала зовнішньому її прояву, тому посилання прокурора на те, що спірні правочини не відповідають ст. 203 ЦК України не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно п.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, під час укладання договору оренди на нежитлові приміщення по вул. Жовтневої революції, 106 та додаткової угоди до договору оренди, додержані всі необхідні вимоги чинного законодавства України, укладено у відповідності до Закону України Про оренду державного та комунального майна, Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Порядок передачі в оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, без порушень ст. 626, 638 ЦК України, 181 ГК України.

За таких обставин, господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що господарський суд першої інстанції всебічно повно та об'єктивно дослідив всі обставини справи та подані сторонами докази, у звязку з чим дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позову щодо визнання недійсним договору №724 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002 р., укладеного між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та додаткової угоди від 01.01.2012 р. до договору №724 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002 р., укладеної між ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про відповідність договору №724 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002 р. та додатковій угоді від 01.01.2012 року до даного договору вимогами закону, не підлягають задоволенню вимоги прокурора про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити та повернути ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради нежитлове приміщення вартістю 155070 грн., розташоване за адресою: м.Харків, Жовтневої революції, 106 згідно з договором №724 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 30.07.2002 р., укладеним між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про визнання недійним договору оренди № 724 та додаткової угоди.

Також, судова колегія зазначає, що відповідно до статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор має право звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів держави, що відповідає також положенням статей 15 та 16 Цивільного кодексу України щодо підстав судового захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права особи, зокрема, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, визнання договору недійсним.

Однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, немає правових підстав для задоволення позову.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і, в такому разі, прокурор набуває статусу позивача (ст. 29 ГПК України).

Як встановлено судовою колегією, прокурор, посилаючись на те, що укладенням спірного договору оренди порушено інтереси держави, зважаючи на те, що в оренду незаконно отримано нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 106, не надав належних доказів на підтвердження використання орендованого майна в супереч Закону.

При цьому, відповідно до матеріалів справи позивачами в господарському суді першої інстанції подано заяви про відмову від позову в порядку ст. ст. 22, 78 ГПК України та про припинення провадження у справі в порядку п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, посилаючись на те, що договір оренди нежитлових приміщень №724 від 30.07.2002 р. є таким, що укладений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Враховуючи, що при укладенні договору оренди нежитлового приміщення від 30.07.2002р. № 724 та додаткової угоди до нього від 01.01.20012р. сторонами дотримано вимоги чинного законодавства, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження невиконання або неналежного виконання орендарем спірного договору, що свідчить про наповнення місцевого бюджету України в рахунок отримання орендної плати за користування ФОП ОСОБА_4 нерухомим майном, та спрямування відповідних коштів на забезпечення існуючих потреб Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області, прокурором не доведено, що оскаржуваним договором оренди нежитлового приміщення було порушено інтереси держави.

Окрім цього, відповідно до матеріалів справи відповідачами ФОП ОСОБА_4 та Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Харківської міської ради Харківської області під час розгляду справи місцевим господарським судом подано зави про застосування строків позовної давності (т.1, а.с. 180-182, т.3, а.с. 109-111).

Розглянувши вказані заяви про застосування строків позовної давності, господарський суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р.№10 перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В даному випадку, колегія суддів дійшла висновку, що спірний договір оренди укладений з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає визнанню недійним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для відмови в позові, у зв'язку зі спливом позовної давності.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з п.5 даної статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За загальним правилом, перебіг загальної або спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. У визначенні моменту виникнення права на позов відображуються як об'єктивні, так і суб'єктивні моменти: об'єктивний - сам факт порушення, суб'єктивний - особа дізналася або могла дізнатися про це порушення.

За змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 29 ГПК України, ст. 261 ЦК України у разі звернення прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, строк позовної давності повинен обраховуватись із дати, коли саме позивачу (яким є орган в інтересах якого звертається до суду прокурор), стало відомо про порушення його права, а не з моменту, коли про порушене право стало відомо прокурору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, у цьому випадку в особі ОСОБА_3 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради й ОСОБА_3 комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду.

Зазначені правові позиції в подібних правовідносинах наведено в постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі № 11/163/2011/5003, а також постановах Верховного Суду України від 22.04.2015р. у справі № 916/2122/13, від 13.05.2015р. у справі № 903/543/14.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подачі позовної заяви до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане (п.4.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 р.).

Враховуючи вищевикладене, а також обізнаність позивачів у даній справі щодо укладення спірного договору та додаткової угоди більш як за три роки до подання відповідного позову, а також обставина подання заяви про застосування строку позовної давності стороною оскаржуваного правочину під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, судова колегія зазначає про порушення прокурором відповідного строку на звернення до суду з даним позовом, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні заявлених ним вимог.

Правову оцінку пропущення строку позовною давності з боку прокурора під час подання позову у дані справі також надано Вищим господарським судом України в постанові від 10.02.2016р. у справі № 922/2686/15.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі № 922/2686/15 залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі №922/2686/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 26.07.2016р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.