ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.07.2016 Справа № 905/1785/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Державного підприємства Донецька залізниця, м. Донецьк

про відшкодування збитків у розмірі 54075,23 грн.

Представники:

Позивача: не зявився

Відповідача: не зявився

Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" звернувся до господарського суду з позовом до Державного підприємства "Донецька залізниця" про відшкодування збитків у розмірі 54075,23грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вагони з вантажем на станцію Маріуполь-Сортувальний (стація призначення) прибули з недостачею, яка підтверджена складеними цією ж станцією комерційними актами БН724639/1635 від 29.12.2015р., БН 724640/1636 від 29.12.2015р., БН724641/1637 від 29.12.2015р. На думку позивача нестача виникла під час перевезення і відповідальність за понесені збитки має нести перевізник.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.05.2016 р. порушено провадження по справі № 905/1785/16.

15.06.2016р. позивач, надав клопотання про долучення документів, а саме: Спеціальний витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, копію витягу зі статуту, з яких вбачається, що загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, затверджено статут Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», згідно до абз. 1 Загальних положень якого, ПРАТ «ММК ім. Ілліча» є правонаступником у повному обсязі, майна, прав та обовязків ПАТ «ММК ім. Ілліча», яке в свою чергу є правонаступником у повному обсязі, майна, прав та обовязків ВАТ «ММК ім. Ілліча».

За приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи (п.1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011). Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є належним позивачем по справі.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи в засідання суду не зявився, витребуваних документів не надіслав, тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними документами.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

Встановив:

23.12.2015р. на виконання умов Договору № УПр14/28/162, укладеного 30.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча"(Покупець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЄК ТРЕЙДІНГ» (Постачальник), згідно Договору перевезення, оформленого залізничною накладною №50843895 від 23.12.2015р. за груповою відправкою на адресу Позивача у напіввагонах №53504668, 56962269, 58939786 надійшов вантаж-антрацит, вантажовідправник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЄК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» м. Ровеньки.

За накладною вага у напіввагоні:

- № 53504668 нетто 69000 кг (брутто - не зазначено, тара - 21800 кг);

- № 56962269 нетто 69000 кг (брутто - не зазначено, тара - 22500 кг);

-№58939786 нетто 70000кг(брутто-не зазначено, тара 23600 кг).

В накладній також зазначено, що вантаж змерзається. Профілактика проведена бішофітом. Вантаж промаркований двома паралельними борознами з нанесенням вапна.

Згідно рахунку№892 від 23.12.2015р. вартість 1 тони, без ПДВ-1858,20 грн. Кількість 208,00 - загальна сума з ПДВ становить 463806,72 грн.

На станцію Маріуполь-Сортувальний (станція призначення) вагон прибув 29.12.15р, де був складений комерційний акт БН724639/1635, який свідчить про недостачу вантажу у напіввагоні №53504668 в кількості 1450 кг., про що в накладній №50843895 зроблено відповідну відмітку.

В комерційному акті зазначено,що «При перевезенні вага виявилася: брутто-89350 кг, тара з бруса-21800 кг, нето-67550кг, що менше документа на 1450кг.Вантаження в вагоні нижче рівня бортів на -300-400 мм. За документом значиться, маркування двома паралельними бородами з нанесенням вапна. Фактично маркування не проглядається через сніговий покрив, у накладній вказане маркування, фактично поверхня вантажу не маркована. Над 5,6 люками є поглиблення розміром 4000мм*2000мм*300-400мм в глиб.

Недостача у напіввагоні №56962269 в кількості 7600кг. 29.12.15р. складений комерційний акт БН 724640/1636, в якому зазначено, що «При перевезенні вага виявилася: брутто-83900 кг, тара з бруса-22500 кг, нето-61400кг, що менше документа на 7600кг.Вантаження в вагоні нижче рівня бортів на -300-400 мм. За документом значиться, маркування двома паралельними бороздами з нанесенням вапна. Фактично маркування не проглядається через сніговий покрив, у накладній вказане маркування, фактично поверхня вантажу не маркована. Над 5,7 люками є поглиблення розміром 6000мм* ширину *300-400мм в глиб.

Недостача у напіввагоні №58939786 в кількості 17200кг. 29.12.15р. складений комерційний акт БН 724641/1637, в якому зазначено, що «При перевезенні вага виявилася: брутто-76400 кг, тара з бруса-23600 кг, нето-52800кг, що менше документа на 17200кг.Вантаження в вагоні нижче рівня бортів на -300-400 мм. За документом значиться, маркування двома паралельними бороздами з нанесенням вапна. Фактично маркування не проглядається через сніговий покрив, у накладній вказане маркування, фактично поверхня вантажу не маркована. Є поглиблення на всю длину вагону *ширину*800мм в глиб.

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема комерційним актом.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з розрахунком позивача, маса недостачі вантажу, із врахуванням норми природної втрати 1 % маси нетто вантажу, та її вартість становить: у напіввагоні № 53504668 - 760 кг, 1694,68 грн. з ПДВ; у напіввагоні № 56962269 - 6910кг, 15408,19 грн. з ПДВ; у напіввагоні № 58939786 - 16500 кг, 36972,36 грн. з ПДВ.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним, на підставі чого судом зроблено власний розрахунок. Фактично вартість недостачі вантажу у напіввагоні №58939786 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси складає 36792,36 грн.

Отже, вимоги про відшкодування збитків у розмірі 54075,23 грн. підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 53895,23 грн.

Господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, ст.ст.909, 920, 924 п.2 Цивільного Кодексу України, ст.ст.307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.113, ч.2 ст.114, ст.ст.115, 129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів і керуючись ст.ст. 32,33,36,43,49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" до Державного підприємства "Донецька залізниця" про відшкодування збитків у розмірі 54075,23 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк, вул. Артема, 68, МФО 334817, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча (87504, м. Маріуполь Донецької області, вул. Левченка, 1, п/р НОМЕР_1 в ПАТ "ПУМБ" м. Київ, ) суми збитків, які виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 53895,23 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 1373,41 грн.

Врешті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 12.07.2016

Повне рішення складено 18.07.2016

Суддя М.Ю. Мальцев