УХВАЛА

27.07.2016Справа № 910/11479/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» повернення земельної ділянки

Представники сторін:

від Прокуратури: Бондарчук І.П. (представник за посвідченням);

від Позивача: Теплицька В.А. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Комлик І.С. (представник за ухвалою);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» про повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 21.04.2008 року між Київською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі Рішення Київської міської ради від 26.07.2007 року №65/1899 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово - офісного комплексу з об'єктами соціального побуту та вбудованим паркінгом на вул. Глибочицькій, 43 у Шевченківському районі м. Києва» за Актом приймання - передачі передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, визначену цим Договором. Як зазначає Прокурор, рішенням Київської міської ради №159/8443 від 20.09.2012 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» на 5 років договір оренди земельної ділянки по вул. Глибочицькій, 43 у Шевченківському районі м. Києва. Пунктом 3 рішення Київської міської ради №159/8443 від 20.09.2012 року зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» у місячний термін звернутись до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із клопотанням щодо організації робіт по внесенню змін до договору оренди земельної ділянки, проте відповідна додаткова угода не була укладена у зв'язку з незверненням Відповідача, а тому строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився. Таким чином, просить Суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» повернути Київській міській раді земельну ділянку, розташовану по вул. Глибочицькій, 43 у Шевченківському районі м. Києва, площею 3,0087 га (кадастровий номер 8 000 000 000:91:119:0005), привівши її у придатний для користування стан.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.06.2016 року порушено провадження у справі № 910/11479/16, судове засідання призначено на 06.07.2016 року.

04.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Прокуратури надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.06.2016 року.

06.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по справі.

06.07.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представник відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.06.2016 року не виконав, а в судовому засіданні просив Суд відкласти розгляд справи.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника відповідача.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача:

- надати докази на підтвердження звернення до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради з клопотанням щодо організації робіт по внесенню зін до Договору оренди земельної ділянки №91-6-00823 від 19.11.2008 року;

- надати докази на підтвердження укладання договору про поновлення дії Договору оренди земельної ділянки №91-6-00823 від 19.11.2008 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.07.2016 року відкладено розгляд справи на 20.07.2016 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

22.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від прокуратури надійшли пояснення по справі.

27.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по справі.

27.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27липня 2016 року представники Прокуратури та Позивача заперечили проти припинення провадження у справі, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача підтримав подану заяву про припинення провадження у справі, просив суд припинити провадження у справі на підставі п.1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників Прокуратури, Сторін, приходить до висновку про припинення провадження у справі № 910/11479/16 з наступних підстав.

Як встановлено Судом, постановою Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 року у справі №44/232-б визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» арбітражного керуючого Білоусова О.А.

На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 08.12.2014 року оприлюднено повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» банкрутом.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Відповідно до положень статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2343-XII.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою статті 16 Господарського процесуального кодексу України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №3-304гс16.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, Прокурор просив суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» повернути Київській міській раді земельну ділянку, розташовану по вул. Глибочицькій, 43 у Шевченківському районі м. Києва, площею 3,0087 га (кадастровий номер 8 000 000 000:91:119:0005), привівши її у придатний для користування стан.

Згідно до ст.ст.395,396 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій).Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно зі ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Відповідно до п.11.3 Договору оренди земельної ділянки він припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що після припинення дії Договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно з п.8.4 Договору Орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку Орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання після припинення дії цього Договору.

Суд звертає увагу, що зобов'язання Відповідача з повернення земельної ділянки викликає необхідність приведення вказаної земельної ділянки у стан, придатний для її подальшого використання після припинення дії цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки за адресою: вулиця , 43 у Шевченківському районі м. Києва, про що складено Акт обстеження земельної ділянки від 12.05.2016 р. №16-0851/10. Вказаним актом встановлено, що на земельній ділянці, огородженій парканом спільно з земельними ділянками орієнтовною площею 0,92 га та 0,05 га, які до даних міського земельного кадастру не обліковуються, розташовано об'єкт незавершеного будівництва, автомобільну стоянку та тимчасові споруди, в яких здійснюється комерційна діяльність. За результатами обстеження вбачаються ознаки самовільного зайняття земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що вимоги Прокурора щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» повернути Київській міській раді земельну ділянку, розташовану по вул. Глибочицькій, 43 у Шевченківському районі м. Києва, площею 3,0087 га (кадастровий номер 8 000 000 000:91:119:0005), привівши її у придатний для користування стан, може вплинути на склад ліквідаційної маси боржника, що тягне в свою чергу неможливість дотримання вимог ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, адже Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» позбавляється можливості забезпечити збереження нерухомого майна боржника у процедурі банкрутства.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що в даному випадку у спірних правовідносинах пріоритетними до застосування є норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а застосування загальних положень норм чинного законодавства України не повинно суперечити положенням спеціального Закону про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку, що спір за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» про повернення земельної ділянки повинен розглядатись господарським судом міста Києва в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ІНВЕСТ» №44/232-б.

За змістом п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Таким чином, Суд приходить до висновку про припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Судом роз'яснено, що прокурор має право звернутися до суду з вказаним клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись п. 1 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ :

1. Припинити провадження у справі № 910/11479/16.

2. Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя О.В. Чинчин