УХВАЛА

20 липня 2016 року Справа № 913/1176/15

Провадження № 34/913/1176/15

Розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит від 11.07.2016 б/н про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Луганська виробничо-екологічна фірма "Зефир", м. Луганськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 18145 грн. 30 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Віннікова С.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

Від позивача представник не прибув;

Від відповідача ОСОБА_2, представник за довіреністю від 22.12.2015 № РА121/15.

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про затвердження мирової угоди у справі у процесі виконання судового рішення в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача підтримав заяву про затвердження мирової угоди.

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.01.2016 у справі №913/1176/15 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 30/1, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Луганська виробнично-екологічна фірма "Зефир" (91055, Луганська область, м.Луганськ, вул.Братів Палкіних, 45 а, ) суму основного боргу в розмірі 49 511,10 грн., 3% річних в розмірі 1342,90 грн., пеню в розмірі 13030,24 грн., суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 19 596,88 грн. та судовий збір в розмірі 1251,81 грн.

27.01.2016 на виконання вищевказаного рішення було видано наказ №913/1176/15 від 27.01.2016.

На підставі наказу №913/1176/15 від 27.01.2016 міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відкрито виконавче провадження ВП №51594437 про примусове виконання вищевказаного наказу.

Від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит надійшла заява від 11.07.2016 б/н про затвердження мирової угоди у справі у процесі виконання судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 121 Господарського процесуального кодексу України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Згідно із пунктом 7.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" судом може бути затверджено мирову угоду на підставі статті 121 ГПК лише за умови наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення згідно з Законом України "Про виконавче провадження". Якщо таке виконавче провадження не відкрито на момент звернення до суду щодо затвердження мирової угоди, суд відмовляє в її затвердженні, що не виключає повторного звернення з відповідною заявою вже після відкриття виконавчого провадження.

Якщо виконавче провадження стосовно судового рішення відкрито, сторони відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується судом. Заява про затвердження такої мирової угоди розглядається в судовому засіданні за правилами частини першої статті 121 ГПК.

Відповідно до ч. 3 статті 78 Господарського процесуального кодексу України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету спору.

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Мирова угода це договір, який укладається між сторонами з метою припинення спору та вирішення всіх спірних питань, за для яких і було подано позов, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Така угода призводить до врегулювання спору шляхом визначення її сторонами певних дій, які та чи інша сторона угоди має вчинити. У звязку з цим, укладення мирової угоди, як способу реалізації процесуальних прав, закріплених у вказаних вище процесуальних нормах, є правом сторони, яке, згідно процесуального Закону, неможливо реалізувати тільки за наявності умов якщо такі дії суперечать законодавству, або це призводить до порушення чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів. (Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України № 13/169-10 від 14.07.2011).

Відповідно до п.3.19 постанови Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Дослідивши текст поданої суду мирової угоди від 11.07.2016, судом встановлено, що п.1, п.3 та п.5 цієї угоди суперечать один одному. Так п.1 угоди визначає, що сторони визнають, що основний борг в розмірі 49511 грн. 10 коп. та сума судового збору в розмірі 1251 грн. 81 коп. сплачена. В п.3 зазначено, що стягував відмовляється від стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені. Стягувач в п.5 гарантує, що в триденний строк, після підписання цієї мирової угоди, вживатиме заходів спрямованих на закінчення виконавчого провадження та скасування усіх заходів, які були застосовані з метою забезпечення можливості здійснення примусового виконання.

В той же час, пунктом 6 встановлено, що у випадку невиконання мирової угоди боржником, стягувач звертається до органів виконавчої служби з заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Луганської області про затвердження мирової угоди.

За таких обставин суд приходить до висновку, що, за своїм змістом мирова угода по справі № 913/1176/15 від 11.07.2016 не може бути виконана у відповідності з її умовами адже у п.п.1, 3, 5 сторони домовляються про відсутність заборгованості, а п.6 передбачають примусове виконання ухвали про затвердження мирової угоди.

Керуючись ст.86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяві б/н від 11.07.2016 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит про затвердження мирової угоди відмовити.

Суддя С.В.Вінніков

Надр. 3 прим.

1 до справи

2-позивачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою с. Петропавлівська-Борщагівка Києво-Світошинського району Київської області, вул. Антонова, 6А

3 відповідача рекомендованим листом з повідомленням за адресою м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, 30/1