ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року Справа № 904/208/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді- Кузнецової І.Л. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Сизько І.А.,

секретар судового засідання: Крицька Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №3884 від 11.02.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №14-280юр від 18.07.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2016р. у справі №904/208/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м.Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м.Кривий Ріг

про стягнення збитків в розмірі 423 000грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2016р. у справі №904/208/16 (суддя Ліпинський О.В.) товариству з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Металургтранс" відмовлено в задоволенні позову про стягнення з публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "ОСОБА_3 Кривий Ріг" збитків в сумі 423 000грн.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. №113, встановлена обмежена відповідальність за пошкодження вагону до стану, що не підлягає ремонту в розмірі вартості такого вагону, з того, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015р. у справі №904/7571/15 з відповідача, як особи, винної в пошкодженні вагону, на користь ТОВ"Трансгруп", як власника відповідного майна, стягнуто збитки в розмірі вартості пошкодженого вагону, яка становить 827523грн.60коп., у зв"язку з чим, відсутні підстави для покладення на відповідача додаткової відповідальності у вигляді обов"язку відшкодувати збитки внаслідок неможливості використання втраченого вагону;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ"Металургтранс" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи та на неправильне застосування норм матеріального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про те, що Правила користування вагонами та контейнерами не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін, оскільки п.п.22, 23 цих Правил стосуються випадків пошкодження вагонів, які підлягають ремонту, а за обставинами даної справи вагон було пошкоджено відповідачем до стану виключення його із інвентарного парку, п.24 Правил, на який послався господарський суд, хоча і стосується випадку пошкодження вагону до стану, що не підлягає ремонту, але не містить обмежень відповідальності виключно сумою вартості такого вагону, на те, що Правила застосовуються у випадку пошкодження або втрати вагонів, які належать залізниці, при цьому відповідач пошкодив вагон, який належить окремій юридичній особі ТОВ"Трансгруп", на те, що суд застосував ч.2 ст.225 Господарського кодексу України, але залишив поза увагою, що цією нормою обмежену відповідальність щодо окремих видів господарських зобов"язань може бути встановлено виключно законом, про те, що належними доказами позивачем доведено понесення додаткових збитків, однак відповідні обставини залишені судом поза увагою, про неправильне застосування господарським судом ст.511 Цивільного кодексу України, яке полягає в тому, що позовні вимоги стосуються не спонукання відповідача до виконання зобов"язань позивача за договором з третьою особою, а сума збитків, яку просить стягнути позивач є його додатковими витратами та обґрунтовується необхідністю компенсувати збитки власнику вагону в розмірі 423000грн., а також про те, що судом помилково не застосовані положення ст.1191 Цивільного кодексу України;

- відповідач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що збитки, завдані пошкодженням вагону до стану, що підлягає виключенню з інвентарного парку було відшкодовано ТОВ"Трансгарант" в повному обсязі, на те, що всупереч умовам договору про надання послуг з організації перевезення вантажів №93 від 08.02.2014р., укладеного між сторонами по справі позивач не звертався до відповідача за відшкодуванням збитків та відповідного рахунку не виставляв, а також на те, що зі сторони позивача не було додано доказів, які б підтверджували факт понесення додаткових збитків ТОВ"Трансгарант" від пошкодження спірного вагону.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного між ТОВТрансгруп та ТОВМеталургтранс договору оренди №63А від 24.06.2011р., останньому було надано в оренду залізничні вагони, в тому числі, вагон №57597650, який належить на праві власності ТОВТрансгруп.

02.01.2013р. між ТОВМеталургтранс та ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажу №93, відповідно до умов якого ТОВМеталургтранс" надавало послуги з організації перевезення вантажу з використанням вагону № 57597650.

22.09.2014р. о 19год.50хв. вагон №57597650, перебуваючи на під'їзній колії ст. Східно-Сортувальна, блокпост №10, що належить ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг", зійшов з рейок, про що складено акт форми №ВУ-25М від 30.09.2014 року, який підписано представником відповідача без зауважень.

Причиною сходу вагону, як зазначено у вказаному акті, є розширення під'їзної колії через відсутність елементів кріплення на внутрішній нитці кривої. В додатку до акту викладено висновок комісії про стан вагону вагон підлягає виключенню з інвентарного парку, тобто не підлягає ремонту.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015р. у справі №904/7571/15 з ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" стягнуто на користь ТОВ"Трансгруп" збитки в сумі 827523грн.60коп., які складають вартість пошкодженого вагону.

Приймаючи рішення, господарський суд встановив, що причиною сходження вагону та, як наслідок, його пошкодження став неналежний стан під'їзної колії, що належить відповідачеві.

15.01.2016р. ТОВ"Металургтранс" звернулося з позовом до господарського суду про стягнення з ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" збитків в сумі 423000грн..

При цьому позивач посилався на те, що сума збитків, стягнута з відповідача за рішенням суду від 12.10.2015р. у справі №904/7571/15 не обмежується вартістю пошкодженого вагону №57597650, на те, що виконуючи умови п.9.3 договору оренди №63А від 24.06.2011р. (в редакції додаткової угоди №9 від 08.11.2012р.) у зв"язку з пошкодженням вагону до стану виключення його із інвентарного парку він змушений сплатити ТОВ"Трансгруп" збитки за період з 23.09.2014р. по 20.11.2015р..

Відповідно до п.9.3 договору оренди №63А від 24.06.2011р. в редакції додаткової угоди №9 від 08.11.2012р. орендар відповідає за зберігання приватних вагонів, які передані йому в оренду орендодавцем.

У випадку втрати приватного вагона або його пошкодження до стану виключення з (інвентарного парку) експлуатації (далі - втрата), орендар сплачує орендодавцю збитки, визначені неможливістю використання цього приватного вагона в господарській діяльності, розмір яких сторони погоджують завчасно в твердій сумі 1000грн. за кожний такий приватний вагон за кожний день з дати втрати приватного вагона до дати надання орендодавцю аналогічного приватного вагону або до дати відшкодування орендодавцю вартості втраченого приватного вагону. Збитки, передбачені цим пунктом договору, підлягають відшкодуванню орендатором орендодавцю незалежно від причин та обставин втрати приватного вагону, крім випадків, коли втрата приватного вагону відбулася з вини орендодавця. Сума збитків повинна бути відшкодована протягом 5 банківських днів з дня отримання орендарем рахунку орендодавця.

Датою втрати приватного вагону сторони приймають дату, зазначену в акті форми ВУ 25М.

Датою надання особою, винною у втраті приватного вагону, орендодавцю аналогічного приватного вагону вважається дата складання акту приймання-передачі приватного вагону.

Датою відшкодування орендодавцю вартості втраченого приватного вагону, є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця від особи, винної в у втраті приватного вагону.

Як правові підстави для звернення з позовом ТОВ"Металургтранс" визначені положення ст.ст.225, 228 Господарського кодексу України та ст.ст.22, 1166, 1191 Цивільного кодексу України.

В процесі розгляду порушеної за позовом ТОВ"Металургтранс" справи господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.225 названого Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення зобов'язання сторонами.

Отже, з наведених норм випливає, що збитки це обєктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, повязане з обмеженням його інтересів як учасника правовідносин та виражене у понесенні ним витрат, у втраті або пошкодженні його майна та у втраті доходів, які він мав отримати.

При цьому збитки поділяються на два види, а саме: збитки, які виражаються у зменшенні майнової маси, що була в наявності у потерпілої особи (втрата або пошкодження майна, понесені витрати) та збитки, які виражаються у ненадходженні до кредитора того майна, яке мало до нього надійти, тобто неодержаний доход.

Під неодержаним доходом слід розуміти таку втрату очікуваного збільшення (приросту) в майні, яке засновано на точних даних, безспірно підтверджуючих можливість отримання грошових сум, або інших цінностей якщо б зобовязання було виконано боржником.

Притягнення до відповідальності у вигляді стягнення збитків можливе лише при наявності таких елементів правопорушення як наявність збитків у майновій сфері кредитора, противоправна поведінка боржника, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та збитками, а також вина боржника.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодовував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб.

Ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б обґрунтовували правову природу та підтверджували факт понесення ТОВ"Трансгруп" збитків в сумі 423000грн. у зв"язку з неможливістю використання спірного вагону за період з 23.09.2014р. по 20.11.2015р., відшкодованих в подальшому позивачем на користь цього товариства.

Доводи позивача про те, що умовами договору оренди №63А від 24.06.2011р. не передбачено обов"язку сторони обґрунтовувати розмір збитків, визначених в твердій сумі колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки незалежно від умов договору, згідно з яким позивач відшкодував потерпілій особі збитки, положення ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України не звільняють його від обов"язку доказування наявності збитків, які він пропонує стягнути з відповідача в порядку регресу.

З огляду на викладене позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що приймаючи рішення у даній справі про відмову в задоволенні позову, господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, Правила користування вагонами та контейнерами, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. №113.

За приписами ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положення п.24 названих вище Правил не обмежують право сторін за договором оренди №63А від 24.06.2011р. встановити відповідальність орендаря у вигляді відшкодування збитків внаслідок неможливості використання вагонів, переданих в оренду.

Але таке неправильне застосування норм матеріального права не вплинуло на правильність судового висновку щодо вирішення спору.

Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про помилкове незастосування господарським судом положень ст.1191 Цивільного кодексу України визнані колегією суддів безпідставними.

Предметом спору по даній справі є збитки, пов"язані з неналежним виконанням збов"язань за договором оренди №63А від 24.06.2011р., які запропоновано стягнути з ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" в порядку регресу, тобто об"єктом правопорушення є зобов"язальні правовідносини.

Між тим, глава 82 Цивільного кодексу України, яка містить вказану вище норму регулює правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди.

Керуючись ст. ст. 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2016р. у справі №904/208/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П.Широбокова

Суддя І.А.Сизько

Повна постанова складена 02.08.2016р.