РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016Справа №910/6769/16

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа"

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів»

про стягнення 106 001 192, 34 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Кулешова Л.В.;

від відповідача: Чорнобай Д.В.;

від третьої особи: Маньчин О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (далі-позивач або ВАТ "Запоріжжяобленерго") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (далі-відповідач або ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа") про стягнення заборгованості у розмірі 106 001 192, 34 грн., у тому числі: 100 000 000, 00 грн. - основний борг, 2 194 520, 55 грн. - 3 % річних, 3 806 671, 79 грн. - інфляційні нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 93 про переведення боргу від 01.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.05.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

12.05.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку з відрядженням судді Бондарчук В.В. до м. Чернігова для участі в робочій зустрічі розробників навчальних курсів для кандидатів на посаду судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 призначено судове засідання на 06.06.2016.

06.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду, а також клопотання, у якому просив суд відкласти розгляд даної справи, у зв'язку із зайнятістю повноважного представника ВАТ "Запоріжжяобленерго" в іншому судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.06.2016 не заперечував проти факту наявності у ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" боргу перед ВАТ "Запоріжжяобленерго", а також поклався на розсуд суду щодо задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладався до 23.06.2016 згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 зобов'язано ВАТ "Запоріжжяобленерго" надати суду для огляду в судовому засіданні оригінал договору про переведення боргу № 93 від 01.07.2015, розгляд даної справи відкладено на 07.07.2016 та продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

05.07.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання, у якому ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" просить суд розстрочити виконання зобов'язання за позовом ВАТ "Запоріжжяобленерго" до ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" про стягнення 106 001 192, 34 грн. шляхом відстрочення початку виконання зобов'язання на 01.01.2017, а кінцевий строк виконання зобов'язання визнати 31.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2016 залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» третьою особою-1 без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, зобов'язано Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" направити на адресу Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» копії позовної заяви з додатками та надати суду докази виконання, зокрема, зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» надати суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог та докази на підтвердження викладених обставин, а також оригінал договору про переведення боргу № 93 від 01.07.2015 для огляду у судовому засіданні, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 25.07.2016 за участю представників сторін.

25.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у зв'язку із складним економічним становищем Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа" не мало можливості виконати свої зобов'язання за договором, оскільки тривалий час грошові кошти на банківських рахунках ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" перебувають під арештом в рамках господарського і кримінального процесів.

Крім того, відповідач у повному обсязі визнає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 106 001 192, 34 грн., проте через складне економічне становище не мало можливості виконати свої зобов'язання, у зв'язку з чим просить суд в порядку п. 6 ст. 83 ГПК України, розстрочити виконання зобов'язання за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" про стягнення заборгованості у розмірі 106 001, 192, 34 грн., у тому числі: 100 000 000, 00 грн. - основний борг, 2 194 520, 55 грн. - 3 % річних та 3 806 671, 79 грн. - інфляційні нарахування шляхом відстрочення початку виконання зобов'язання на 01.01.2017, а кінцевий строк виконання зобов'язання визнати 31.12.2017.

25.07.2016 через загальний відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» надішли письмові пояснення, в яких зазначається, що з моменту укладення договору про переведення боргу № 93 від 01.07.2015 року, зобов'язання ПАТ «Запорізький завод феросплавів» перед ВАТ "Запоріжжяобленерго" щодо оплати заборгованості за електроенергію у розмірі 100 000 000, 00 грн. були припинені, та виникли зобов'язання ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" з оплати на користь ВАТ "Запоріжжяобленерго" вказаної суми боргу.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, у наданні відповідачу рострочки та відстрочки виконання рішення суду поклався на розсуд суду.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову, однак просив одночасно відстрочити та рострочити виконання судового акту.

Представник третьої особи у вирішенні спору поклався на розсуд суду та на виконання вимог ухвали суду від 07.07.2016 надав оригінал договору № 93 про переведення боргу від 01.07.2015 для огляду у судовому засіданні та копію для долучення до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 25.07.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.11.2012 між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (далі - постачальник електричної енергії) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 3, умовами якого передбачено, що постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використання (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору.

Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 «Точки продажу електричної енергії споживачу».

Відповідно до п. 2.3.4. договору, споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Згідно п. 7.2. договору, розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами та у відповідності до діючого законодавства.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2013. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін (п. 9.5. договору).

01.07.2015 між Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (далі - первісний боржник), Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" (далі - новий боржник) та Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (далі - кредитор) укладено договір № 93 про переведення боргу, умовами якого передбачено, що первісний боржник передає, а новий боржник приймає на себе борг перед кредитором за договором на постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012 (далі - основний договір) на загальну суму 100 000 000, 00 грн. за поставлену електричну енергію у березні 2015 року.

Новий боржник зобов'язується виконати грошові зобов'язання перед кредитором на суму заборгованості, зазначену в п.п. 1.1. даного договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п.п. 3.2. та 3.3. договору, новий боржник зобов'язується покрити кредитору грошові зобов'язання первісного боржника зазначені в п. 1.1. договору. За наслідком виконання сторонами зобов'язань за цим договором, кредитор зобов'язується підписати з первісним боржником акт звірки розрахунків за даними обліку за період з 01.03.2015 по 01.04.2015.

Згідно п. 3.4. договору, первісний боржник зобов'язується сплатити за переведені на підставі цього договору зобов'язання по основному договору новому боржнику 100 000 000, 00 грн.

За приписами п. 3.5. договору, грошове зобов'язання, зазначене у п. 3.4. договору, виконується первісним боржником перед новим боржником у наступному порядку:

- до 31.07.2015, первісний боржник сплачує новому боржнику суму у розмірі 100 000 000, 00 грн., після отримання від кредитора підтвердження, зазначеного у п. 3.3. даного договору.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до моменту завершення повного виконання сторонами зобов'язання. Зобов'язання первісного боржника по основному договору, зазначені в пункті 1.1. даного договору, є переведеними на нового боржника з моменту укладення даного договору (п. п. 5.1. та 5.2. договору).

Так, відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Статтею 520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 521 Цивільного кодексу України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст. 513 цього кодексу, згідно із якою встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Таким чином позивач, як кредитор, внаслідок укладення договору № 93 про переведення боргу від 01.07.2015 та згідно ст. 520 Цивільного кодексу України, отримав право вимагати від відповідача, як нового боржника, виконання зобов'язання по сплаті заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012.

Проте, відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов'язання щодо сплати суми боргу у розмірі 100 000 000, 00 грн. за поставлену електричну енергію у березні 2015 року, не виконав.

У зв'язку з чим, позивачем направлено на адресу відповідача вимогу від 17.12.2015 № 001-008/20138, в якій у семиденний термін з моменту отримання даної вимоги просив сплатити заборгованість у розмірі 100 000 000, 00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією службового чеку від 18.12.2015.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором № 93 про переведення боргу від 01.07.2015, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 100 000 000, 00 грн. за поставлену електричну енергію у березні 2015 року.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 194 520, 55 грн. - 3% річних за період з 01.07.2015 по 23.03.2016 та 3 806 671, 79 грн. - інфляційних втрат за період з 01.08.2015 по 31.01.2016.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач, внаслідок укладення договору № 93 про переведення боргу від 01.07.2015 та згідно ст. 520 Цивільного кодексу України, отримав право вимагати від відповідача, як нового боржника, виконання зобов'язання по сплаті заборгованості у розмірі 100 000 000, 00 грн. за договором про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором № 93 про переведення боргу від 01.07.2015 щодо сплати заборгованості у розмірі 100 000 000, 00 грн. за поставлену електричну енергію у березні 2015 року, не виконав.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, позивач звертався до відповідача з вимогою від 17.12.2015 № 001-008/20138, в якій просив у семиденний термін з моменту отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 100 000 000, 00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією службового чеку від 18.12.2015.

Таким чином, враховуючи нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року N 958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень», приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач зобов'язаний був сплати заборгованість у розмірі 100 000 000, 00 грн. до 30.12.2015, чого останнім не вчинено.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 93 про переведення боргу від 01.07.2015, та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 100 000 000, 00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 194 520, 55 грн. - 3% річних за період з 01.07.2015 по 23.03.2016 та 3 806 671, 79 грн. - інфляційних втрат за період з 01.08.2015 по 31.01.2016.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат і встановив, що в останніх допущено помилки у визначенні моменту виникнення прострочення зобов'язання, останнє починається з 30.12.2015.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних у розмірі 698 630, 14 грн., які розраховані з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період 30.12.2015 по 23.03.2016 та сума інфляційних втрат у розмірі 900 000, 00 грн., розраховані за період з 30.12.2015 по 31.01.2016.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, розглянувши відзив відповідача, в якому останній просив суд одночасно розстрочити та відстрочити виконання рішення, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи не те, що ухвалами Солом'янського районного суду міста Києва від 04.03.2016 у справі № 1-кс/760/2641/16 (760/21597/15-к) та від 04.03.2016 у справі № 1-кс/760/264о/16 (760/21597/15-к) накладено арешт на грошові кошти відповідача у розмірі 80 689 880, 01 грн. на банківському рахунку № 2812 у філії - Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Державний ощадний банк» та на грошові кошти у розмірі 116 133 594, 13 грн. на банківському рахунку № 2638 у ПАТ КБ «ПриватБанк», а також зважаючи на те, що позивач не заперечує проти відстрочення виконання рішення суду до 2017 року, суд визнає клопотання відповідача обґрунтованим частково та відстрочує виконання рішення у справі шляхом сплати заборгованості у розмірі 100 000 000, 00 грн., 3 % річних у сумі 698 630, 14 грн. та інфляційних втрат у розмірі 900 000, 00 грн. до 01.01.2017 року.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 12, ідентифікаційний код - 32113410) на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код - 00130926) 100 000 000 (сто мільйонів) грн. 00 коп. - заборгованості, 698 630 (шістсот дев'яносто вісім тисяч шістсот тридцять) грн. 14 коп. - 3 % річних та 900 000 (дев'ятсот тисяч) грн. 00 коп. - інфляційних втрат.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 12, ідентифікаційний код - 32113410) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 198 115 (сто дев'яносто вісім тисяч сто п'ятнадцять) грн. 10 коп.

4. Відстрочити Приватному акціонерному товариству "Холдингова компанія "Енергомережа" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 12, ідентифікаційний код - 32113410) виконання рішення суду, шляхом сплати заборгованості у розмірі 100 000 000, 00 грн., 3 % річних у сумі 698 630, 14 грн., інфляційних втрат у розмірі 900 000, 00 грн. та судового збору у сумі 198 115, 10 грн. до 01.01.2017 року.

5. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код - 00130926) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 8 584 (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 90 коп.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 27.07.2016.

Суддя Бондарчук В.В.