ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2016 р. Справа № 5023/3596/11

вх. № 3596/11

Суддя господарського суду: Добреля Н.С.

при секретарі судового засідання: Сланова М.Ю.

розглянувши Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ по Харківські області (вх. № 160 від 16.05.2016 року) по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів

за участю:

стягувача - ОСОБА_1 на підставі паспорту;

боржника (ФОП ОСОБА_2О.) - не з`явився;

боржника (ФОП ОСОБА_3Б.) - не з`явився;

представника Ленінського ВДВС ХМУЮ - Ступін

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходилась справа № 5023/3596/11 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 13000 дол. США, що становить 103 870,00 грн. та про стягнення з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 1 333,33 дол. США, що становить 10 653,30 грн. Державне мито в сумі 1145,23 грн. та 236,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу позивач просив суд покласти на відповідачів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29 червня 2011 року у справі № 5023/3596/11 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61098, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 156, к.20, Свідоцтво держреєстрації №201983, серія В03, видане Виконкомом Харківської міської ради 16.11.07р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61057, АДРЕСА_1, Свідоцтво держреєстрації №944141, серія В00, видане Виконкомом Харківської міської ради 05.08.05, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість у розмірі 114 523,30 грн., 1 145,23грн. державного мита та 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

15.07.2011 року на виконання вищезазначеного рішення було видано відповідний наказ.

31.12.2015 року на адресу господарського суду Харківської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга на рішення господарського суду Харківської області від "29" червня 2011 р. по справі № 5023/3596/11.

04.01.2016 року справу № 5023/3596/11 було направлено до Харківського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

На адресу господарського суду Харківської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 05.02.2016 року надійшла скарга за вхідним №23 на дії державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.02.2016 року вирішення питання про прийняття до розгляду скарги стягувача на дії державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ було відкладено до повернення матеріалів справи № 5023/3596/11 з Харківського апеляційного господарського суду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 р. у справі №5023/3596/11 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2011 року у справі №523/3596/11 залишено без змін.

10.02.2016 року вищезазначена справа була повернута до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2016 року скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ (вх. № 23 від 05.02.2016 року) повернена заявникові без розгляду.

24.02.2016 року на адресу господарського суду Харківської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Харківської області від 11.02.2016 року по справі № 5023/3596/11.

29.02.2016 року справу № 5023/3596/11 було направлено до Харківського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 року у справі №5023/3596/11 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 11.02.2016 року по справі № 5023/3596/11 повернено без розгляду.

12.03.2016 року вищезазначена справа була повернута до господарського суду Харківської області.

16.03.2016 року на адресу господарського суду Харківської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла скарга (вх. № 82 від 16.03.2016 року) на протиправні дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні № 45862871 при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області від 15.07.2011 року по справі № 5023/3596/11, відповідно до якої скаржник просить суд: поновити скаржнику Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк для оскарження протиправних дій та бездіяльності Ленінського ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні № 45862871 при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області від 15.07.2011 року по справі № 5023/3596/11; прийняти скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні № 45862871 при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області від 15.07.2011 року по справі № 5023/3596/11 до розгляду; витребувати у Ленінського ВДВС ХМУЮ виконавче провадження № 45862871 при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області від 15.07.2011 року по справі № 5023/3596/11, з метою дослідження і перевірки фактів, викладених у вищезазначеній скарзі; скасувати постанову Ленінського ВДВС ХМУЮ від 19.01.2016 року про повернення виконавчого документа; визнати протиправним та незаконним винесення та несвоєчасне направлення суду та сторонам виконавчого провадження постанови Ленінського ВДВС ХМУЮ від 19.01.2016 року про повернення виконавчого документа; визнати протиправними та незаконними дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2016 року скаргу (вх.№82 від 16.03.2016 р.) ФОП ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ щодо невиконання наказу господарського суду Харківської області від 15.07.2011 року, виданого на виконання рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2011 року по справі № 5023/3596/11. В частині скарги про скасування постанови старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ про повернення виконавчого документа від 19.01.2016 року та визнання протиправними дій державного виконавця щодо невчасного направлення постанови Ленінського ВДВС ХМУЮ від 19.01.2016 року стягувачу відмовлено.

25.04.2016 року ФОП ОСОБА_1 надав до господарського суду Харківської області апеляційну скаргу на ухвалу суду від 19.04.2016 року.

28.04.2016 року справу № 5023/3596/11 було направлено до Харківського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків вих. № б/н від б/д (вх. № 711 від 25.04.2016) на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.04.2016 разом зі справою № 5023/3596/11 за позовом СПДФО ОСОБА_1, м. Харків до ФОП ОСОБА_2, м. Харків про стягнення коштів.

16.05.2016 року від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до суду надійшла скарга на протиправні дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ (вх. № 160 від 16.05.2016 року).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року повернуто апеляційну скаргу СПДФО ОСОБА_1 (вх. № 1256-Х/З).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 року повернуто апеляційну скаргу СПДФО ОСОБА_1 (вх. № 1336 Х/З).

20.05.2016 року справу № 5023/3596/11 було повернуто до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.05.2016 року прийнято скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ по Харківські області (вх. № 160 від 16.05.2016 року) до розгляду. Розгляд призначено на "14" червня 2016 р.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.06.2016 року представник Ленінського ВДВС ХМУЮ надав клопотання про відкладення розгляду скарги (вх. № 19566).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.06.2016 року розгляд справи було відкладено на 05.07.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 04.07.2016 року представник Ленінського ВДВС ХМУЮ надав клопотання про відкладення розгляду скарги (вх. № 21689).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року розгляд скарги було відкладено на 18.07.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 18.07.2016 року стягувач надав клопотання про продовження строку розгляду скарги за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України (вх. № 23529).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 року розгляд скарги було відкладено на 25.07.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.07.2016 року від представника Ленінського ВДВС ХМУЮ надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 24350).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.07.2016 року від представника Ленінського ВДВС ХМУЮ надійшли пояснення стосовно скарги (вх. № 24194).

Стягувач в судовому засіданні 25.07.2016 року підтримав скаргу на протиправні дії та бездіяльність Ленінського ВДВС ХМУЮ, просив суд її задовольнити.

Представник Ленінського ВДВС ХМУЮ в судовому засіданні 25.07.2016 року проти скарги стягувача заперечував, просив суд в її задоволенні відмовити.

Представник боржника (Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2) в судове засідання 25.07.2016 року не з`явився, пояснень стосовно скарги не надав.

Представник боржника (Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3) в судове засідання 25.07.2016 року не з`явився, пояснень стосовно скарги не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на протиправні дії та Ленінського ВДВС ХМУЮ (вх. № 160 від 16.05.2016 року), вислухавши пояснення стягувача та представника Ленінського ВДВС ХМУЮ, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування скарги та заперечень проти неї, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено у порядку встановленому чинним законодавством України (ВП№ 45862871).

24.11.2015 року подання державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 задоволено, дана інформація була направлена до Державної прикордонної служби України.

25.12.2015 року на адресу Ленінського ВДВС ХМУЮ надійшов лист з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, в якому було зазначено про необхідність надіслання на адресу Головного центру для виконання копію належним чином оформленої та засвідченої ухвали, що підписана суддею, скріплена "мокрою" гербовою печаткою із зазначенням дати набрання законної сили та прошита.

Крім того, у зазначено листі вказано про те, що в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України з 01.07.2015 року виконується ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року у цивільній справі № 642/4258/14-ц про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, 23.09.1984р.н., ухвалена за поданням старшого державного виконавця відділу ОСОБА_5, до виконання вимог зведеного виконавчого провадження № 31699658, з примусового виконання листа № 5023/3596/11 від 15.07.2011 року, виданого Господарським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 115904,53 грн.

13.01.2016 року до Ленінського ВДВС ХМУІО надійшла заява боржника про залучення до матеріалів справи ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року, щодо прийняття апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 до провадження, клопотання боржника щодо відновлення строку задоволено, на підставі чого ОСОБА_2 просить закрити виконавче провадження у зв'язку з цією ухвалою (том 2, а.с. 105).

На виконання вищезазначеної заяви, 19.01.2016 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження на підставі ч. 5 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" та направлено сторонам виконавчого провадження (супровідний лист від 19.01.2016 року № 222/20-30).

Також, 19.01.2016 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документа господарському суду Харківської області.

Вищезазначеною постановою було припинено дію арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Знято тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке накладено ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2014 справа № 642/4258/14-ц та ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 року справа № 642/9357/15-ц.

Як зазначає представник Ленінського ВДВС ХМУЮ до відділу ОСОБА_1, з'явився 04.02.2016 року отримав постанову про повернення виконавчого документу на ній особисто зробив відмітку про отримання виконавчого документу та відповідної постанови, однак, з незрозумілих підстав у подальшому він її порвав та з'їв, у присутності співробітників відділу та інших осіб, які з'явилися на прийом до Ленінського ВДВС ХМУІО, про що було складено відповідний акт, який наявний в матеріалах справи.

Стягувач у своїй скарзі просить суд скасувати акти державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ від 04.02.2016 року, у зв`язку з недостовірністю та недоведеністю інформації, що міститься у даних актах.

Відповідно до п. 9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 року № 9 від, за змістом статті 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Отже, у господарському суді розглядаються скарги, які безпосередньо стосуються виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

В даному випадку, акти, які стягувач просить суд визнати незаконними та скасувати не стосуються безпосередньо виконання рішення суду та не направлені на вчинення дій з виконання наказу по справі № 5023/3596/11 та не є такими, що перешкоджають виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про припинення провадження по скарзі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині зобов'язання Ленінського ВДВС не розповсюджувати недостовірну інформацію та скасування актів державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ від 04.02.2016 року.

Щодо посилання скаржника у скарзі на те, що постанова від 02.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 15.07.2011 року по справі № 5023/3596/11 містить недостовірну інформацію та підлягає скасуванню, оскільки у вказаній постанові не вірно вказано адресу боржника (ФОП ОСОБА_2О.), зазначено: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 156, к. 20, замість: АДРЕСА_2., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Пунктом 1 ч. 1 та положеннями ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим законом. Відповідно до цього закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як накази господарських судів.

У положеннях ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", встановлені вимоги до виконавчого документа, а саме, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

15.07.2011р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2011р. видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 114523,30 грн., 1145,23 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, який повністю відповідає вимогам положень ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", в тому числі зазначено адресу боржника, яка, станом на час виготовлення судового наказу, відповідала відомостям, що містились в матеріалах справи, а саме вказано місцезнаходження відповідача - 61098, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 156, к. 20.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Положеннями п. 3.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, встановлено, що при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону державний виконавець враховує таке:

а) повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;

б) ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім'я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері;

в) відсутність коду за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду;

г) для фізичних осіб реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається у виконавчому документі, якщо особа є іноземцем та законодавством країни, на території якої проживає фізична особа, встановлено інші форми обліку або якщо особа відмовилась його мати через свої релігійні переконання, про що є відповідна відмітка у паспорті особи.

Як вбачається з вищевикладених положень, на державного виконавця не покладено обов`язок здійснювати перевірку інформації щодо місця знаходження юридичної особи боржника.

Пунктом 3.5. Інструкції передбачено, що місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 20 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Таким чином, на підставі інформації, яка зазначена в судовому наказі, стягувач звернувся до Ленінського ВДВСХ ХМУЮ, а саме за місцезнаходженням боржника, для проведення виконавчих дій щодо виконання судового наказу по справі №5023/3596/11.

У відповідності до ч. 5 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Втім, належних доказів в підтвердження того, що боржник або інші сторони судового процесу звертались до державного виконавця з повідомленням про зміну боржником місця реєстрації в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що постанова Ленінського ВДВС ХМУЮ від 02.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження не підлягає скасуванню, оскільки на момент її винесення у державного виконавця не було достовірної інформації щодо зміни адреси боржника, у зв'язку з чим державний виконавець вносив відомості на підставі Закону України "Про виконавче провадження".

Також у своїй скарзі стягувач вказує на те, що державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ було не вчасно направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2016 року сторонам виконавчого провадження, в тому числі і стягувачу.

В матеріалах справи наявна довідка з відділення поштового зв`язку з якої вбачається, що ОСОБА_1 постанову від 02.03.2016 року було отримано лише 30.04.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п. 2.7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, копія постанови надсилається (вручається) керівнику відповідного органу, установи, організації, субєкту господарювання у триденний строк з дня її винесення, але не пізніше ніж за три дні до запланованих заходів.

Тобто, державний виконавець мав у триденний термін після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2016 року направити рекомендованим листом на адреси сторін виконавчого провадження вказану постанову.

В матеріалах справи відсутні докази вчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адреси сторін виконавчого провадження в тому числі стягувача.

Проте, як вбачається з довідки, наданої стягувачем, останнім було отримано постанову від 02.03.2016 року лише 30.04.2016 року, тобто з порушенням строків її направлення.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ було порушено строки направлення постанови від 02.03.2016 року сторонам виконавчого провадження , у зв`язку з чим скарга ФОП ОСОБА_1 в частині визнання протиправною дії Ленінського ВДВС ХУМЮ щодо невчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Щодо оскарження стягувачем бездіяльності державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ стосовно виконавчого провадження № 50384215, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2016 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ було відкрите виконавче провадження № 50384215.

14.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено сторонами виконавчого провадження за № 6889/20-30.

19.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, яким накладено арешт на все майно в межах суми боргу, виконавчого зору та витрат на виконавче провадження.

22.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження та направлено сторонам виконавчого провадження за № 7644/20-30.

22.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника а саме транспортного засобу Suaru Impreza WPX, ДЗН: АХ5420ВА та направлено Управлінню превентивної діяльності Головного управління національної поліції Харківської області за № 7642/20-30.

Крім того Ленінським ВДВС в рамках цього виконавчого провадження було зроблено запит до адресно-довідкового бюро ГУМВС, в матеріалах справи наявні відомості з адресно-довідкового бюро ГУМВС щодо місце проживання ОСОБА_2 з якої вбачається, що станом на 29.04.2016 року ОСОБА_2 не зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, к. 20.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст.7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі по тексту - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, а саме

1. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

2. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

3. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

4. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

5. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно зі статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно з п.п. 9.13. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ були вчинені дії, передбачені ЗУ "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні скарги в частині визнання незаконною бездіяльності Ленінського ВДВС ХМУЮ стосовно виконавчого провадження № 50384215.

Керуючись ст. ст. 33, 43, п.1ч.1 ст. 80, 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу (вх.№ 160 від 16.05.2016 р.) ФОП ОСОБА_1 на протиправні дії та Ленінського ВДВС ХМУЮ - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ щодо невчасного направлення сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2016 року (ВП № № 50384215).

В частині зобов'язання Ленінського ВДВС не розповсюджувати недостовірну інформацію та скасування актів державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ від 04.02.2016 року. провадження по скарзі припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В іншій частині скарги ФОП ОСОБА_1 відмовити.

Суддя Добреля Н.С.

5023/3596/11