ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.08.16 Справа № 904/4850/16

За позовом Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАИР", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 06 выд 95.01.16

від відповідача:не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Новомосковськтеплоенерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАИР" про стягнення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 7958, 76 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 77 від 26.11.99 про надання послуг теплопостачання в частині рахунків за спожиту теплову енергію за період з лютого 2013 року по квітень 2014 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2016 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 07.07.2016.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. 30.06.16 через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 07.07.2016 розгляд справи відкладено на 01.08.2016.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву та інші витребуванні судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 15, відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 08.06.2016 (арк. с. 50-52), оскільки поштовий конверт (арк. с. 58) з ухвалою суду, який направлявся на вищезазначену адресу відповідача, повернувся з поштовою відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.11.1999 між Новомосковським підприємством теплових мереж (правонаступником якого є Комунальне підприємство "Новомосковськтеплоенерго" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАИР" (далі - відповідач, споживач) було укладено договір про відпуск теплової енергії № 538 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору постачальник зобов'язується відпустити споживачу теплову енергію з котельні у гарячій воді (парі) у період з 01 грудня 1999 року по 30 листопада 2000 року.

Згідно з п. 2.1 договору, договір вважається продовженим на наступний рік, якщо до 1 грудня поточного року не надійде заява однієї із сторін про відмову від договору.

Споживач за отриману теплову енергію здійснює розрахунок за поточний місяць на підставі платіжних вимог, що виписуються постачальником, в безакцептному порядку (п. 3 розділу 3 договору).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачеві теплову енергію за період з лютого 2013 року по квітень 2014 року на загальну суму 7958, 76 грн. та виставив відповідачеві рахунки-фактури на вищевказану суму (арк. с. 22-31).

Також, позивач надіслав на адресу відповідача акти виконаних робіт за період лютий 2013 року - квітень 2014 року, що підтверджується списками рекомендованих листів (арк. с. 35-44).

Відповідач вартість поставленої теплової енергії не сплатив, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 7958, 76 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання теплової енергії згідно виставлених рахунків-фактур та не надано доказів повної її оплати на суму 7958, 76 грн., а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню у розмірі 7958, 76 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 1378 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАИР" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 15; ідентифікаційний код 23366063) на користь Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, буд. 17; ідентифікаційний код 03342190) основний борг у сумі 7958, 76 грн. та 1378 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 02.08.2016

Суддя ОСОБА_2