РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2016Справа №910/11742/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/11742/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до 1) комунального підприємства «Київський метрополітен»;

2) Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання продовженим (пролонгованим) договору оренди

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Швед Я.О., довіреність № 37 від 26.01.2016р.;

від відповідача-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до комунального підприємства «Київський метрополітен» (надалі - відповідач-1) та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - відповідач-2) про визнання продовженим (пролонгованим) Договору № 913 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.12.2012р. на термін до 30.11.2018р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на протязі місяця після закінчення строку дії Договору № 913 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.12.2012р., тобто з 01.12.2015р. по 01.01.2016р. від відповідачів не надійшло жодних повідомлень про небажання продовжувати термін дії зазначеного договору, а також відсутність повідомлень на адресу позивача від власника орендованого приміщення - Київської міської ради або від уповноваженого ним орендодавця - Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про намір використання орендованого приміщення для власних потреб, свідчить, на думку позивача, що, відповідно до приписів ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна», термін дії Договору оренди № 913 від 03.12.2012р. продовжився на той же самий строк, тобто до 30.11.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2016р. порушено провадження у справі № 910/11742/16 та призначено розгляд справи на 21.07.2016р.

15.07.2016р. через загальний відділ господарського суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивача у визначений законом строк було повідомлено про закінчення строку дії договору оренди, а відтак автоматичної пролонгації терміну дії Договору № 913 від 03.12.2012р. не відбулось.

Представники позивача та відповідача-2 в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки господарський суд не повідомили та витребувані судом докази не подали.

Присутній у судовому засіданні 21.07.2016р. представник відповідача-1 підтримав заперечення проти позовних вимог, наведені у відзиві на позовну заяву, та просив розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами.

Позивач та відповідач-2 належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 29.06.2016р. було надіслано позивачу та відповідачу-2 рекомендованою кореспонденцією та ними отримана про, що свідчать повідомленням про вручення поштового відправлення, які залучені до матеріалів справи.

Таким чином, оскільки позивач та відповідача-2 належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання, проте про поважність причини неявки в судове засідання своїх представників суд не повідомили; клопотань про відкладення розгляду справи від позивача та відповідача-2 не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представників позивача та відповідача-2, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем-1, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (за договором - орендодавець), фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (за договором - орендар) та комунальним підприємством "Київський метрополітен" (за договором - балансоутримувач) укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 913.

Виходячи із п. 1.1 Договору, орендодавець на підставі протоколів постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 10.07.2012р. №123 та від 22.10.2012р. №132, передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої Державним підприємством "Проектний інститут Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль НОМЕР_1), для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п.2.1 Договору, об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої Державним підприємством "Проектний інститут Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 7,0 кв.м. та зазначена у викопіюванні зі схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину Договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору передбачено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

За умовами п. 4.1 Договору, орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання договору з додатками передати, а орендар по акту приймання-передачі прийняти об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2012р. Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було передано, а фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 прийнято в орендне користування частину переходу, що перебуває на балансі комунального підприємства "Київський метрополітен", загальною площею 7,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро "Мінська" (вестибюль НОМЕР_1), про що позивачем та відповідачами складено і підписано акт приймання-передачі б/н від 03.12.2012р.

Відповідно до п. 8.5.6. Договору, у разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро "Мінська" в термін, визначений п. 4.15 цього договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Відповідно до п. 9.1 Договору, останній є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 03.12.2012р. до 01.12.2015р.

Таким чином укладений між сторонами договір є договором оренди комунального майна, тому між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. Уразі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника.

Із змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Наявність згоди орендодавця на продовження договору оренди є ознакою договірної свободи, визначеною ст. 627 ЦК України, оскільки елементом свободи договору є також право сторони визначати спосіб використання належного їй майна та за своєю згодою змінювати, розривати або продовжувати на новий строк дію договору. А тому, в разі відсутності у орендодавця наміру передавати майно у оренду та за умови дотримання передбаченого ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядку, договір оренди є припиненим у зв'язку з закінченням терміну, на який його було укладено.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець) направив відповідачу лист №062/07/14-13393 від 03.12.2015, в якому повідомив про припинення терміну дії договору оренди і що договір не буде продовжуватись на новий термін. Також, відповідач-2 зазначив про необхідність повернути орендоване майно орендодавцю за актом приймання-передачі

Крім того, 09.12.2015р. відповідач-1 направив відповідачу лист №549-НЗ від 07.12.2015р., у якому зазначив, що термін дії Договору закінчився та не буде продовжуватись на новий термін та повідомив про необхідність привести об'єкт оренди у первинний стан та передати орендодавцю за актом приймання-передачі. Даний лист був направлений цінним листом з описом вкладення, копія якого залучена до матеріалів справи.

Згідно із п.9.7 Договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною договору.

Аналогічне положення містить ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Матеріали справи не містять доказів укладання сторонами відповідної додаткової угоди до договору, на виконання п. 9.7 договору.

При цьому, суд зазначає, що посилання позивача на те, що ним жодних заяв про припинення або зміну умов договору не отримувалося, не заслуговує на увагу, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи. В матеріалах справи є належні докази направлення оренододавцем та отримувачем коштів за договором на адресу позивача повідомлень про припинення договору оренди № 913 від 03.12.2012р.

Крім того, в контексті наведених норм про припинення договору оренди будь-якій із сторін достатньо заявити протягом місяця після закінчення терміну дії договору. Тому, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви на адресу контрагента припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин. (Зазначену правову позицію наведену у постановах Вищого господарського суду України від 06.10.2013р. і від 25.06.2014р. у справах № 5023/1385/11 і № 910/24379/13).

Таким чином, наявність листа орендодавця про закінчення строку дії договору свідчить про неможливість автоматичного продовження строку дії договору оренди на той самий термін.

З огляду на наведене, вказаний договір не може вважатись поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, оскільки орендодавець не має наміру продовжувати договірні стосунки, у суду відсутні правові підстави зобов'язувати відповідача продовжити дію договору оренди всупереч його волі, оскільки законодавством не передбачено обов'язку орендодавця продовжувати дію договору оренди та права орендаря на таке продовження дії договору, за наявності бажання однієї із сторін припинити договір.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які дають підстави стверджувати, що відповідачі мають намір передати орендоване майно іншій особі, а не використовувати для власних потреб.

Слід також зазначити, що необхідною умовою продовження договору оренди приміщення, що перебуває у комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання цього приміщення в оренду. І лише за наявності такого рішення та при рівності інших запропонованих умов оренди приміщення, порівняно з тими, які запропоновані рештою бажаючих взяти це ж майно в оренду, у добросовісного користувача виникає переважне право на продовження договору оренди на новий термін.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами доказів прийняття власником майна рішення про передачу спірного майна в оренду позивачу відсутні.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 26.07.2016р.

Суддя А.І. Привалов