26 липня 2016 року Справа № 913/799/16
Провадження № 24/913/799/16
За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області
до Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про визнання недійсним договору оренди землі від 03.12.2008
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання-помічник судді Гудей Н.Ф.
у засіданні брали участь:
позивача представник не прибув;
від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю від 29.12.2014 № 5612.
На обґрунтування заявленої вимоги позивач вказує, що на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради від 20.11.2008 № 2632 між позивачем та відповідачем 03.12.2008 укладено договір оренди землі, при укладенні якого сторони керувались Законом України "Про плату за землю". На підставі укладеного договору позивач користується земельною ділянкою площею 0,0006 га за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 60, квартал 61, яка надана під існуючий окремий вхід до нежитлового приміщення. Договір укладено на 25 років строком по 20.11.2033. За умовами договору позивач повинен сплачувати орендну плату за землю. Позивач вважає, що порушено його право на податкові пільги, оскільки відповідно до законодавства України, чинного на час укладання договору, позивач міг бути платником земельного податку, а не орендної плати. Відповідно до п. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва", чинного на час укладення спірного договору, платники єдиного податку не бути платниками плати (податку) на землю. Позивач звернувся до Сєвєродонецької міської ради з пропозицією від 30.05.2016 про припинення договору оренди землі, як такого, що порушує права позивача та не відповідає законодавству України, на яку міська рада відмовилась в припиненні договору та запропонувала звернутися до суду. Згідно п. 287.8 ст. 287 Податкового кодексу України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. На час укладення договору та на даний час позивач є платником єдиного податку. Підпунктом 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обовязку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої-третьої групи для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четверної групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва. Також, спірний договір не містить усіх істотних умов договору оренди землі, а саме обєкту оренди. Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на час укладання договору, встановлено, що відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Крім того, позивач вважає, що міська рада немає законних підстав для надання земельної ділянки прибудинкової території та стягнення за користування нею орендної плати, так як всією прибудинковою територією будинку 60 по вул. Донецькій користуються усі мешканці та власники приміщень цього будинку разом. У звязку з відмовою міської ради в припиненні договору оренди землі позивач звернувся до суду та просить визнати спірний договір недійсним на підставі ст. 215 ЦК України.
Відповідач відзивом від 25.07.2016 б/н проти заявлених вимог заперечує, оскільки, по-перше, Законами України "Про оренду землі", "Про плату за землю" не встановлені пільги щодо сплати орендної плати на землю для платників єдиного податку. Крім того, Сєвєродонецькою міською радою введення таких пільг теж не запроваджувалося. Більш того, доказів про те, що позивач на момент укладання договору був платником єдиного податку до суду не надано. По-друге, твердження позивача про невідповідність договору оренди вимогам ст. 15 Закону України "Про оренду землі" є помилковим, оскільки укладений між сторонами договір містить всі істотні умови, передбачені вказаним Законом. Обєкт оренди визначений у п. 2 спірного договору, в п. 1 договору визначено місце розташування земельної ділянки, тобто сторони при укладанні договору досягли згоди з усіх істотних умов та підписали договір, що свідчить про вільне волевиявлення позивача на його укладення, після чого була розроблена земельна документація, визначений кадастровий номер та проведена його державна реєстрація. Зазначене свідчить про відповідність спірного договору умовам чинного законодавства. По-третє, згідно п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.10.2014 № 01-06/1666/14 "Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" для юридичної особи (субєкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу позовної давності за позовом про визнання правочину (договору) недійсним слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відповідно до ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України, п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" строк позовної давності у спірних правовідносинах почав свій перебіг з 28.01.2009, оскільки в цей день позивач здійснюючи державну реєстрацію договору оренди землі дізнався про набрання чинності договору, а отже позовна давність щодо визнання його недійсним сплинув 28.01.2012. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з пропуском строку позовної давності, тому відповідач просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог у даній справі.
Доказів надіслання відзиву позивачу не надано.
Враховуючи необхідність витребуваних додаткових доказів, вирішити спір по суті у даному судовому засіданні не вбачається можливим, тому розгляд справи слід відкласти.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 86 ГПК України, суд
1.Розгляд справи відкласти на 09.08.2016 об 11 год. 30 хв.
2.Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: м. Харків, проспект Науки, 5 (кабінет № 219).
3.Зобовязати позивача надати заперечення на відзив відповідача, документальне підтвердження і нормативне обґрунтування заперечень, надати нормативне і документальне обґрунтування доводів про наявність на час укладення договору права на сплату земельного податку та податкової пільги, документальне підтвердження знаходження нежилого приміщення в багатоквартирному житловому будинку, пояснення стосовно включення до податкової декларації за землю відомостей про земельну ділянку площею 0,0043 га, пояснення щодо укладення додаткової угоди б/д та б/н у 2011 році до договору оренди від 03.12.2008.
4.Зобовязати відповідача надіслати позивачу відзив на позовну заяву, докази надіслання надати суду, надати пояснення щодо умов п. 13 договору стосовно користування орендарем земельною ділянкою, на якій розташовано вбудоване нежиле приміщення площею 0,0045 га (згідно розрахунку доданого до проекту землеустрою), надати згаданий розрахунок, надати пояснення стосовно оплати цієї земельної площі, надати пояснення стосовно розрахунків розміру орендної плати за земельні ділянки, надані суду в якості додатків до договору і додаткової угоди № 1, стосовно зазначення земельної ділянки площею 45 кв.м. (40 кв.м.), пояснення щодо укладення додаткової угоди б/д та б/н у 2011 році до договору оренди землі від 03.12.2008.
5.Представники сторін повинні мати паспорт, довіреність (оригінал для огляду, копію для залучення в матеріали справи), а в необхідних випадках документ, що посвідчує службове становище.
Суд попереджає, що за ненадання витребуваних судом документів і за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону, на підставі п. 5 ст. 83 ГПК України може бути стягнутий штраф у сумі до 1700 грн.

Суддя О.В.Рябцева