ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р.Справа № 916/2832/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін уОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 судове засідання не зявились.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно лізингова компанія «Рента»
на ухвалу господарського суду Одеської області
від 11.07.2016р.
у справі№ 916/2832/15 (головуючий суддя Ю.А. Шаратов)
за позовом до ОСОБА_5 підприємства «Харківські теплові мережі» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента»

простягнення суми вартості безпідставно спожитої теплової енергії у розмірі 115 677,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.02.2016р. у справі № 916/2832/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» на користь ОСОБА_5 підприємства «Харківські теплові мережі» суму вартості безпідставно спожитої теплової енергії у розмірі 83 993,47грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1 679,87грн. і судові витрати повязанні з явкою представника Позивача у засідання господарського суду в розмірі 4 816,98грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. рішення господарського суду Одеської області від 05.02.2016р. у справі № 916/2832/15 частково скасовано, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» (65006, м. Одеса, вул. Вапняна, 54-А; ) на користь ОСОБА_5 підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, ) суму вартості безпідставно спожитої теплової енергії у розмірі 115 677,05 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» (65006, м. Одеса, вул. Вапняна, 54-А; ) на користь ОСОБА_5 підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 2 313,55грн. та судові витрати повязанні з явкою представника позивача у засідання господарського суду в розмірі 6 634,04грн.»

Додатковою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. у справі № 916/2832/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» на користь ОСОБА_5 підприємства «Харківські теплові мережі» 1 908,67 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

У порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України 29.04.2016р. видано накази на примусове виконання постанов Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. та від 12.04.2016р. у справі № 916/2832/15.

21.06.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» (боржник) звернулось до господарського суду Одеської області із заявою від 21.06.2016р. № 152/06 (вх. № 2-3347/16 від 21.06.2016р.), в якій просить суд надати відстрочку заборгованості, що була стягнута постановами Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. та від 12.04.2016р. у справі № 916/2832/15 на 5 місяців до 31.10.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.07.2016р. у задоволенні заяви від 21.06.2016р. № 152/06 (вх. № 2-3347/16 від 21.06.2016р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна-лізингова компанія «Рента» про відстрочку виконання постанов Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. та від 12.04.2016р., прийнятих у справі № 916/2832/15 на пять місяців до 31.10.2016р. - відмовлено.

В обґрунтування відмови у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання судових рішень господарський суд зазначив наступне:

- заявником (боржником) не зазначено конкретних обставин, що ускладнюють виконання постанов Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. та від 12.04.2016р. прийнятих у справі № 916/2832/15 або роблять їх неможливим;

- не надано доказів відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення;

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015 та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік, не невідображає фінансове (майнове) становище боржника за 6 місяців 2016 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно лізингова компанія «Рента» звернулось з апеляційною скаргою, відповідно до якої скаржник просить:

1.Скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 11.07.2016р. по справі за № 916/2832/15.

2.Постановити нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» від 21.06.2016р. за № 152/06 щодо відстрочення заборгованості, що було стягнуто постановами Одеського апеляційного господарського суду № 916/2832/15 від 06.04.2016р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно лізингова компанія «Рента» на користь ОСОБА_5 підприємства «Харківські теплові мережі» суму вартості безпідставно спожитої теплової енергії у розмірі 115 677,05грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 2 313,55грн. та судові витрати, повязані з явкою представника позивача у засідання господарського суду в розмірі 6 634,04грн., та додатковою постановою № 916/2832/15 від 12 квітня 2016р. було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно лізингова компанія «Рента» на користь ОСОБА_5 підприємства «Харківські теплові мережі» 1 908,67грн. судового збору за подання апеляційної скарги задовольнити.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на невідповідність ухвали суду нормам процесуального права, а саме:

- судом першої інстанції було надано невірну правову оцінку щодо фінансового стану заявника;

- ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» це юридична особа, статутною метою якої є отримання максимального прибутку, проте починаючи з 2014 року перебуває в збитковому стані, що підтверджується саме звітом про фінансові результати;

- збитковість підприємства є обставиною, що ускладнює виконання рішення суду;

- ТОВ «Інвестиційно лізингова компанія «Рента» не ухиляється від виконання постанов суду апеляційної інстанції, а лише просить відстрочити виконання стягнутої заборгованості.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. розгляд апеляційної скарги призначено на 03.08.2016р., про що сторони були повідомлені судом в установленому порядку, що підтверджується відповідною ухвалою суду від 25.07.2016р. направленою рекомендованою поштою.

Відповідно до п. 3.9.1. пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно матеріалів справи, ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. направлена:

- позивачу за адресами: 61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Доброхотова, 11 (том 1 а.с. 3) та 61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Мефодіївська, 11 (том 2 а.с.113);

- відповідачу за адресами: 65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, 10 (фактична адреса) та 65006, м. Одеса, вул. Вапняна, 54-А (юридична адреса) (том 1, а.с. 32, 34-35).

Відповідно до роздруківок з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» позивачем ОСОБА_5 підприємством «Харківські теплові мережі» ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. отримана 28.07.2016р. за обома адресами. Відповідачем означена ухвала суду отримана 28.07.2016р. за адресою 65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, 10, яка вказана у клопотанні про відкладення розгляду справи та апеляційній скарзі як фактична адреса відповідача.

В судове засідання 03.08.2016р. представники позивача та відповідача не зявились, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. про прийняття до розгляду апеляційної скарги явка представників сторін у судове засідання 03.08.2016р. обов'язковою не визнавалася. Неявка представників сторін до суду 03.08.2016р. не може бути причиною відкладення розгляду апеляційної скарги, у зв'язку із обмеженим ч. 2 ст. 102 ГПК України 15-денним строком її розгляду судом.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали даної справи, Одеський апеляційний господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, господарський суд на підставі ст. 121 ГПК має право за заявою сторони, у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Апеляційна інстанція зазначає, що закон не містить переліку обставин для відстрочки виконання судового рішення, а лише вказує на критерії для їх визначення - наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, суд встановлює необхідність надання відстрочки в залежності від конкретних обставин.

При цьому, суду належить враховувати, що відстрочка виконання судового рішення повинна надаватися боржнику у виняткових випадках.

При оцінці виняткових обставин суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному врахуванні вимоги закону про обовязковість виконання судового рішення (ст. 115 ГПК України).

По суті вищенаведеної норми при відстрочці виконання судового рішення мова йде про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

При аналізі підстав надання відстрочки слід виходити з доведення ускладнення або неможливості здійснення передбаченої судовим рішенням дії, зокрема, вчинення платежу.

При цьому, необхідно також доводити ускладнення або неможливість вчинення такого платежу на певну дату.

Згідно з п. 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до заяви про відстрочення рішення Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» знаходиться в скрутному фінансовому становищі, на підтвердження чого до заяви Товариства додано Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2015р., Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) рік 2015.

В означеній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» зазначило, що згідно Балансу (Звіту про фінансовий стан) ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» за період звітності один рік, станом на 31.12.2015р. підприємство має 210 855 000 грн. нерозподіленого прибутку (непокритого збитку), з чого вбачається, що підприємство несе значні збитки.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України унормовано, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Постанови Одеського апеляційного господарського суду про стягнення заборгованості з боржника винесені 06.04.2016р. та 12.04.2016р., при цьому звіт на підтвердження скрутного становища Товариства наданий за 2015р., що не є належним та допустимим доказом неможливості виконання постанов суду, винесених в 2016р., та доказом скрутного положення Товариства на дату виконання постанов. Таким чином, не можливо стверджувати про скрутність фінансового становища Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно лізингова компанія «Рента» на підставі відомостей за 2015р. Інших доказів на підтвердження неможливості виконання постанов Одеського апеляційного суду від 06.04.2016р. та 12.04.2016р. до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно лізингова компанія «Рента» не було додано, а саме: відомостей з розрахункових рахунків відповідача про недостатність наявних грошових коштів або їх повну відсутність, відомостей про наявність рухомого та нерухомого майна, та відомостей про наявність дебіторської заборгованості, тобто відсутні документи, на підставі яких можливо зробити висновок про неможливість або ускладнення здійснення передбаченої судовим рішенням дії, зокрема, вчинення платежу.

Окрім того, боржник при подачі вказаної заяви до господарського суду повинен довести, що відстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від виконання судового рішення, у звязку з чим необхідним є дослідження обставин вжиття боржником заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» до заяви про відстрочення рішення та до апеляційної скарги не надано доказів вжиття в добровільному порядку конкретних заходів, спрямованих на виконання судового рішення, а саме постанов Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. та 12.04.2016р.

Слід врахувати, що надання відстрочки не звільняє від виконання судового рішення і спрямовано на зменшення негативних наслідків для боржника при одночасному досягненні інтересу для кредитора, тобто повинен бути дотриманий баланс інтересів як боржника, так і кредитора, оскільки такі дії суду повинні сприяти в повному обсязі виконанню судового рішення.

Відповідно до позовної заяви, мета діяльності комунального підприємства «Харківські теплові мережі» є задоволення потреб населення міста Харкова, державних, кооперативних, суспільних, приватних підприємств і організацій у якісній тепловій енергії при найменших витратах, одержання прибутку для розвитку підприємства, забезпечення інтересів його працівників та задоволення їх економічних і соціальних потреб. Також в позовній заяві ОСОБА_5 підприємство «Харківські теплові мережі» зазначило, що систематичні неплатежі з боку споживачів за надану теплову енергію призвели до неефективного використання паливно енергетичних ресурсів, у звязку з чим КП «Харківські теплові мережі» не може належним чином виконувати зобовязання з оплати за газ і електроенергію, з оплати податків та обовязкових платежів у бюджет.

Відповідно до довідки АА № 672264 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ОСОБА_5 підприємство «Харківські теплові мережі» здійснює наступні види діяльності:

- постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря;

- монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування;

- дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук;

- виробництво електроенергії;

- розподілення електроенергії.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що ОСОБА_5 підприємство «Харківські теплові мережі» забезпечує теплопостачання населення, установ і організацій, та необхідність недопущення погіршення економічної ситуації позивача та зупинки роботи підприємства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції («ОСОБА_6 проти Італії», заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Аналізуючи все вищенаведене у сукупності, колегія суддів враховує, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Колегія суддів вважає, що надані відповідачем до суду першої інстанції докази в обґрунтування заяви не є належними доказами, які б підтверджували неможливість або ускладнення виконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання постанов Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. та від 12.04.2016р.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що боржником не надано переконливих доказiв винятковостi ситуацiї, що спонукала його звернутися до суду iз вiдповiдною заявою, не наведено також доказiв iснування обставин, що за змiстом ст. 121 ГПК України ускладнюють виконання постанов Одеського апеляційного господарського суду або роблять їх неможливим, та не доведено iснування причинно-наслiдкового звязку мiж такими обставинами i неможливiстю виконання постанов.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Одеського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції прийнята при повному зясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи, а тому ухвала господарського суду Одеської області від 11.07.2016р. у справі №916/2832/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 106, 121 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 11.07.2016р. у справі №916/2832/15 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

ОСОБА_3