ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р.Справа № 922/1721/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Департамент економіки та комунального майна ХМР, м. Харків
до ТОВ "Поліфарм", м. Харків
про спонукання до укладання договору
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№19/0/45-16 від 13.01.16);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.б/н від 07.12.15);

3-ї особи - ОСОБА_1 (дов.№08-11/7779/2-15 від 30.12.15).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про спонукання Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІФАРМ» (Відповідач) до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2016 року було порушено провадження у справі №922/1721/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.06.2016, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Харківську міську раду.

13.06.2016 року представником Позивача через канцелярію суду надано письмові пояснення на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 02.06.2016 року по справі №922/1721/16.

14.06.2016 року під час судового засідання Судом досліджено та залучено до матеріалів справи надані представником Позивача через канцелярію суду пояснення.

Представником Відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неотриманням відповідачем копії позовної заяви та ухвали про порушення провадження у справі та з метою ознайомлення з матеріалами справи та можливого врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою від14.06.2016 Суд задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, розгляд справи відкладено на 19 липня 2016 року.

19.07.2016 року представником Відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву по справі №922/1721/16, відповідно до якого Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, вважає позовні вимоги Позивача безпідставними, такими що не підлягають задоволенню, оскільки не мають під собою підґрунтя норм матеріального права та просить Суд прийняти судове рішення по справі № 922/1721/16, яким позовні вимоги Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ТОВ «ПОЛІФАРМ пояснення, які Судом досліджено та залучено до матеріалів справи.

Представник Позивача в призначене судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просить Суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача та третьої особи в призначене судове засідання з'явився, позовні вимоги вважає безпідставними, такими що не підлягають задоволенню, оскільки не мають під собою підґрунтя норм матеріального права, та просить Суд в задоволенні позову відмовити.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до Декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області 18.12.2014 за №ХК 40, Відповідачем було здійснено реконструкцію нежитлової будівлі по вул. Героїв Праці, 9-Г в м. Харкові (поштова адреса: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 323-А).

Як на підставу для задоволення позовних вимог Позивач посилається на ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої замовник обєкта будівництва зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування і «Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова» (далі Порядок), затверджений рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011р. № 804.

Позивач, в обґрунтування суми договору, зокрема в п. 2.1.1 п. 2 проекту договору про пайову участь, зазначив розраховану Департаментом економіки та комунального майна суму пайової участі щодо реконструкції нежитлової будівлі по вул. Героїв Праці 9-Г у м. Харкові, в сумі 38437,5 гривень.

Однак, Суд не може погодитися з таким розрахунком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків, а не самого обєкта, що також відображено в п. 3.2 Порядку.

Відповідно до пункту 15 декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області 18.12.2014р., вартість будівництва становить 105 000 гривень.

Тобто, сума пайової участі, яка б підлягала перерахуванню Відповідачем відповідно до умов спірного договору, повинна становити 10% від суми 105 000 гривень, а саме:10 500,0 гривень.

Зазначена декларація є додатком №3 до позовної заяви. Цей факт підтверджує проінформованість Департаменту економіки та комунального майна про кошторисну вартість будівництва обєкта із тексту декларації. Однак, Позивачем зазначено в позовній заяві про відсутність інформації про кошторисну вартість будівництва обєкта, а тому виходячи з цього розрахунок суми пайової участі був виконаний на підставі наявних в декларації показників загальної площі завершеного забудовою обєкта містобудування та показників опосередкованої вартості будівництв.

Отримані та досліджені Судом докази свідчать про протиріччя в позиції Позивача щодо порядку розрахунку суми пайового внеску та, як наслідок, необґрунтованої вимоги спонукати Відповідача до підписання типового договору про пайову участь (додаток №5до позовної заяви).

Стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту на підставі договору.

Відповідно до п. 1.5. Порядку, залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Предметом даного договору є пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, яка полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є зокрема розмір пайової участі. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Згідно зі ст. 67 Господарського кодексу України, підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України, загальними принципами господарювання в Україні є захист державою усіх суб'єктів господарювання.

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач в своїх заперечення проти позову поміж іншого посилається на п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої, до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу).

Судом досліджено технічний паспорт від 24.11.2014р., виготовленого ТОВ «ХАРКІВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» на замовлення ТОВ «ПОЛІФАРМ» на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: вул. Героїв Праці 9-г в м. Харкові (поштова адреса: м. Харків вул. Академіка Павлова 323-А), відповідно до змісту якого зазначена нежитлова будівля літ. «АБ-1», загальною площею 32,7 кв. м складається з: 1) 2 трансформаторних, 2) щитової 3) розподільного пункту, тобто є об`єктом електроенергетики, що є безумовною підставою для незалучення до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та як наслідок відмови в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради.

Крім того, відповідно до наявного в матеріалах справи договору № 624/08 про технічне обслуговування та поточний ремонт від 02.10.2014р., укладеного між АК «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» та Відповідачем, ТОВ «ПОЛІФАРМ» передало в тимчасове технічне обслуговування АК «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» електроустаткування: РП 2440 ( розподільний пункт) РУ 6 кВ КСО-393 16 шт., розташоване за адресою: вул. Героїв Праці, 9. Суд також встановив, що згідно умов договору купівлі-продажу № 3/624 від 20.01.2015р., укладеного між тими самими сторонами, ТОВ «ПОЛІФАРМ» продало АК «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» іншу частину РП-2440 у складі: комірка КСО-393 16шт.; вакуумний вимикач типу ВВ/TEL 11 штук; вимикач напруги ВНА 10/630 2 штуки.

Таким чином, зазначені докази свідчать про те, що нежитлова будівля літ. «АБ-1», загальною площею 32,7 кв. м, є об`єктом електроенергетики, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів» до обєктів електроенергетики належить зокрема електрична мережа..

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів», до земель місцевої (локальної) електричної мережі відносяться земельні ділянки, надані зокрема для розміщення трансформаторних підстанцій та розподільних пунктів.

Згідно статті 15 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів», розмір площі, що надається у власність чи користування для розміщення енергогенеруючих об'єктів, визначається за проектами їх будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Конфігурація і розміри площ, що надаються для розміщення трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, струмопроводів, пристроїв і споруд, що належать до електричних мереж, визначаються за проектами їх будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.1997р. № 209 «Про затвердження Правил охорони електричних мереж», правила охорони електричних мереж (далі - Правила) запроваджуються з метою забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму і використовуються у разі проектування, будівництва та експлуатації електричних мереж, а також під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж.

Електричними мережами, які підлягають охороні згідно з Правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільні пункти і пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать.

Враховуючи, що нежитлова будівля, розташована за адресою: вул. літ. «АБ-1», загальною площею 32,7 кв. м складається з: 2 трансформаторних, щитової, розподільного пункту та є об`єктом електроенергетики, зазначена обставина є підставою для незалучення Відповідача до пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова.

Крім того, згідно ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», планування і забудова територій це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних чи фізичних осіб, яка передбачає, крім іншого, реконструкцію існуючої забудови та територій.

В ст. 1 даного Закону чітко визначені поняття замовника - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вищезазначений обовязок щодо укладення договору про пайову участь передбачений в разі, якщо замовник має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, тобто в разі зайняття цим обєктом відповідної площі земельної ділянки.

Згідно п. 1.6 «Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова» (далі Порядок), затвердженого рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011р. № 804, замовник будівництва це фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснити будівництво або змінити об'єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об'єкта будівництва, а об'єкти будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, Позивач не надав жодного доказу Суду на підтвердження того, що у власності або користуванні Відповідача знаходиться земельна ділянка для обслуговування нежитлової будівлі літ. «АБ-1», що також унеможливлює кваліфікацію Відповідача замовником будівництва, тобто такою особою, яка б мала укласти спірний договір.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Судові витрати відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України слід залишити за позивачем.

Керуючисьст.124 Конституції України ст.ст.1, 2, 33, 34, 43, 49 ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю .

Повне рішення складено 29.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_3