ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 липня 2016 р. Справа № 918/411/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО"

до відповідача: ОСОБА_1 господарства "Ім. Шевченка"

про стягнення заборгованості в сумі 325 868 грн. 49 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 17 лютого 2016 року № б/н;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 19 липня 2016 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 господарства "Ім. Шевченка", в якій просить суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договорами про надання поворотної позики у розмірі 310 091 грн. 09 коп., у тому числі: 100 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 500 грн. 00 коп. інфляційні втрати, 8 493 грн. 15 коп. 25 % річних від суми основного боргу, 14 219 грн. 18 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015 10, а також 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 6 750 грн. 00 коп. інфляційні втрати, 9 863 грн. 01 коп. 25 % річних, 16 265 грн. 75 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 27 лютого 2015 року № 05/02/2015.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 6 червня 2016 року порушено провадження у справі № 918/411/16, розгляд якої призначено на 14 червня 2016 року.

08 червня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами про надання поворотної позики у розмірі 819 154 грн. 79 коп., з яких:

- 100 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 500 грн. 00 коп. інфляційні втрати, 8 493 грн. 15 коп. 25 % річних від суми основного боргу, 14 219 грн. 18 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015 10;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 6 750 грн. 00 коп. інфляційні втрати, 9 863 грн. 01 коп. 25 % річних, 16 265 грн. 75 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 27 лютого 2015 року № 05/02/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу , 5 250 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 7 089 грн. 04 коп. 25 % річних, 11 219 грн. 18 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 31 березня 2015 року № 03-П/03/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 006 грн. 85 коп. 25 % річних, 5 991 грн. 78 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 квітня 2015 року № 05-П/04/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 1 027 грн. 40 коп. 25 % річних, 1 479 грн. 45 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 29 травня 2015 року № 01-П/05/2015;

- 23 000 грн. 00 коп. основного боргу згідно договору про надання поворотної позики від 3 червня 2015 року № 01-П/06/2015.

08 червня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про забезпечення позову від 08 червня 2016 року, в якій просить суд вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 господарства "Ім. Шевченка" та на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ОСОБА_1 господарства "ім. Шевченка".

14 червня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав доповнення до заяви про забезпечення позову, в додатках до якої долучив документи, які на думку позивача підтверджують викладені у заяві обставини.

Ухвалою суду від 14 червня 2016 року розгляд справи відкладено на 05 липня 2016 року.

04 липня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 господарства "Ім. Шевченка" на свою користь заборгованість за договорами про надання поворотної позики у розмірі 851 484 грн. 94 коп., з яких:

- 100 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 600 грн. 00 коп. інфляційні втрати, 10 616 грн. 44 коп. 25 % річних від суми основного боргу, 17 194 грн. 52 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 6 900 грн. 00 коп. інфляційні втрати, 13 047 грн. 95 коп. 25 % річних, 20 728 грн. 77 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 27 лютого 2015 року № 05/02/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу , 5 400 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 9 760 грн. 27 коп. 25 % річних, 14 942 грн. 47 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 31 березня 2015 року № 03-П/03/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 6 678 грн. 08 коп. 25 % річних, 9 715 грн. 07 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 квітня 2015 року № 05-П/04/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 3 698 грн. 63 коп. 25 % річних, 5 202 грн. 74 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 29 травня 2015 року № 01-П/05/2015;

- 23 000 грн. 00 коп. основного боргу згідно договору про надання поворотної позики від 3 червня 2015 року № 01-П/06/2015.

Ухвалою суду від 05 липня 2016 року розгляд справи відкладено на 19 липня 2016 року.

05 липня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про залишення заяви про забезпечення позову без розгляду, також подав заяву про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог від 08 червня 2016 року та клопотання про залишення без розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04 липня 2016 року.

Оскільки позивачем подані заяви про залишення без розгляду заяв про забезпечення позову та збільшення розміру позовних вимог, суд залишає їх без розгляду за клопотанням позивача.

12 липня 20116 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог від 11 липня 2016 року, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь 325 868 грн. 49 коп. заборгованості за договорами про надання поворотної позики, з яких:

- 100 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 600 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 11 095 грн. 89 коп. 25% річних та 17 827 грн. 40 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015;

- 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 900 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 13 767 грн. 12 коп. 25% річних та 21 678 грн. 08 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 27 лютого 2015 року № 05/02/2015.

Заява про збільшення розміру позовних вимог від 11 липня 2016 року прийнята судом до розгляду.

Згідно частини 4 статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки заява про збільшення позовних вимог подана в передбачений ГПК України порядок та спосіб, з доплатою судового збору та доказами надіслання такої заяви для відповідача, відтак суд задовольняє таку заяву позивача, а тому має місце нова ціна позову 325 868 грн. 49 коп.

19 липня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від ОСОБА_1 господарства "Ім. Шевченка" надійшов відзив на позовну заяву від 18 липня 2016 року, в якому останнє просило суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні 19 липня 2016 року уповноважений представник позивача підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач не забезпечив явку уповноважених представників у судове засідання 19 липня 2016 року, хоча про дату, місце та час судового засідання був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2015 року між ТОВ "ЮТ-Агро" (далі Позикодавець) та ФГ "Ім. Шевченка" (далі Позичальник) укладено Договір про надання поворотної позики № 10/01/2015 (надалі договір - 1, а.с. 9).

27 лютого 2015 року між ТОВ "ЮТ-Агро" (далі Позикодавець) та ФГ "Ім. Шевченка" (далі Позичальник) укладено Договір про надання поворотної позики № 05/02/2015 (надалі договір - 2, а.с. 10).

Пунктом 1.1. договорів передбачено, що Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даними договорами.

Згідно пункту 2.1 договору - 1, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 100 000 грн. 00 коп.

Згідно пункту 2.1 договору - 2, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 150 000 грн. 00 коп.

Пунктами 2.3 договорів встановлено, що поворотна фінансова допомога надається Позикодавцем Позичальнику шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника.

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 30 січня 2016 року (пункт 3.1 договору - 1).

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 27 лютого 2016 року (пункт 3.1 договору - 2).

Пунктами 4.1 договорів визначено, що Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за даними договорами відповідно до чинного законодавства України.

Вищезазначені договори вступають в силу з моменту їх підписання та діють до повного виконання сторонами їх зобов'язань за договорами (пункт 8.1 договору - 1 та пункт 8.1 договору - 2).

Оригінали договорів про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року та від 27 лютого 2015 року було оглянуто судом в судовому засіданні 14 червня 2016 року, про що є відповідний запис у протоколі судового засідання від 14 червня 2016 року № 918/411/16.

Вказані угоди підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих субєктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договорів про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року та від 27 лютого 2015 року, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, що на виконання умов договорів Позикодавець перерахував на рахунок Позичальника, 250 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 30 січня 2015 року № 3447 на суму 100 000 грн. 00 коп. (а.с. 11), а також платіжним дорученням від 27 лютого 2015 року № 3618 на суму 150 000 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договорами про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015 та від 27 лютого 2015 року №05/02/2015 свідчить те, що матеріали справи не містять будь які претензії або повідомлення про порушення останнім умов даних угод.

Однак, відповідач, в свою чергу, зобовязання належним чином не виконав, а саме, не повернув до 30 січня 2016 року суму поворотної позики в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та до 27 лютого 2016 року суму позики в розмірі 150 000 грн. 00 коп.

Таким чином, станом на день розгляду справи за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість в сумі 250 000 грн. 00 коп.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 статті 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно частин 1, 7 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено та матеріалами справи стверджено, що позивач згідно умов договорів про надання поворотної позики перерахував для відповідача 100 000 грн. 00 коп. з строком повернення до 30 січня 2016 року та 150 000 грн. 00 коп. з строком повернення до 27 лютого 2016 року.

Однак станом на момент розгляду спору відповідач заборгованість не сплатив, доказів протилежного останній суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 100 000 грн. 00 коп. позики за договором - 1 та 150 000 грн. 00 коп. позики за договором 2 є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, через неналежне виконання умов договорів, ТОВ "ЮТ-Агро" покликаючись на норми чинного законодавства України та пункту 4.2 договорів нарахував для ФГ "ім. Шевченка" пеню в розмірі подвійної облікової ставки, за договором від 30 січня 2015 року за період з 31 січня 2016 року по 11 липня 2016 року на суму боргу в розмірі 100 000 грн. 00 коп., що згідно розрахунку позивача становить 17 827 грн. 40 коп. та за договором від 27 лютого 2016 року на суму боргу 150 000 грн. 00 коп. за період з 28 лютого 2016 року по 11 липня 2016 року що згідно розрахунку позивача становить 21 678 грн. 08 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Пунктами 4.2 договорів Сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник сплачує на користь Позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також двадцять п'ять відсотків річних за кожен день такого прострочення.

Відповідно до статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно частини 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно статті 549 ЦК України, - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Перевіривши правильність розрахунку позивача, судом встановлено, що він здійснений арифметично вірно у відповідності з нормами чинного законодавства України, відтак позов в частині стягнення з ФГ "ім. Шевченка" на користь ТОВ "ЮТ-Агро" 39 505 грн. 48 коп. пені підлягають до задоволення.

Також, на підставі пунктів 4.2 договорів позивач нарахував відповідачу з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог 11 095 грн. 89 коп. 25% річних та 4 600 грн. 00 коп. інфляційних втрат згідно договору про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015, а також 13 767 грн. 12 коп. 25% річних та 6 900 грн. 00 коп. інфляційних втрат згідно договору про надання поворотної позики від 27 лютого 2015 року № 05/02/2015.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторонами було збільшено розмір процентів, які сплачуються від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов`язання, згідно пункту 4.2 договорів, встановлено розмір на рівні 25 % річних.

Врахувавши наведені правові норми, пункти договорів, перевіривши правильність розрахунку заявлених до стягнення сум, суд встанови, що розрахунок здійснений арифметично вірно, а тому до стягнення з ФГ "ім. Шевченка" на користь ТОВ "ЮТ-Агро" підлягає 25 % річних в сумі 24 863 грн. 01 коп. та 11 500 грн. 00 коп. інфляційних втрат, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Також, приймаючи рішення судом враховані твердження відповідача про те, що подані заяви про збільшення розміру позовних вимог від 08 червня 2016 року та від 04 липня 2016 року є одночасною зміною предмету і підстав позову, що прямо заборонено нормами процесуального права, водночас як зазначалося вище, позивач подав заяви, в яких просив суд залишити без розгляду вищезазначені заяви, які судом були задоволені.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що умовами договору передбачено нарахування відсотків за користування позикою, що суперечить поняттю поворотної фінансової допомоги, зазначив, що діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню і позивач мав отримати відповідну ліцензію, оскільки її у останнього немає, відповідно договори в частині повернення позики та відповідальності за неповернення позики є нікчемними, а тому в позові слід відмовити.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на таке, згідно статті 14.1.257. Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Договори про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року та від 27 лютого 2015 року відповідають вищезазначеним вимогам, оскільки їх умови не передбачають сплату будь яких відсотків, за користування коштами.

Водночас 25 процентів річних, це є відповідальність за неналежне виконання грошового зобов'язання, яка передбачена статтею 625 ЦК України і, як зазначалося вище сторони в договорі погодили розмір річних саме в розмірі 25 процентів річних.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "ЮТ-Агро" до ФГ "Ім. Шевченка" про стягнення - 100 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 600 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 11 095 грн. 89 коп. 25% річних та 17 827 грн. 40 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015, а також 150 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 900 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 13 767 грн. 12 коп. 25% річних, 21 678 грн. 08 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 27 лютого 2015 року № 05/02/2015. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам у сумі 4 888 грн. 03 коп.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 господарства "Ім. Шевченка" (35720, Рівненська область, Здолбунівський район, село Копиткове, вулиця Шкільна, будинок 9, ідентифікаційний код: 25320585) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-Агро" (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Драгоманова, 27, ідентифікаційний код: 36922125) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 4 600 (чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 11 095 (одинадцять тисяч дев'яносто п'ять) грн. 89 коп. 25% річних та 17 827 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 40 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 30 січня 2015 року № 10/01/2015; 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 6 900 (шість тисяч дев'ятсот) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 13 767 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 12 коп. 25% річних та 21 678 (двадцять одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн. 08 коп. пені згідно договору про надання поворотної позики від 27 лютого 2015 року № 05/02/2015, а також 4 888 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн. 03 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "25" липня 2016 року

Суддя Торчинюк В.Г.