РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016Справа №910/8943/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К.", м. Мукачево

до публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватне акціонерне товариство "АВК"

про визнання недійсним п.9.5 договору застави від 15.10.2009 р.

Представники сторін:

від позивача: Лавринович В.О. - представник за довіреністю № 2016-МК від 10.03.2016 р.;

від відповідача: Тищук М.А. - представник за довіреністю № 51 від 15.03.2016 р.;

від третьої особи: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К.", м. Мукачево до публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання недійсним п.9.5 договору застави від 15.10.2009 р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюваний пункт договору є недійсним, оскільки договір про внесення змін до договору застави підписано генеральним директором з перевищенням повноважень без подальшого схвалення правочину зі сторони товариства, а зміст та форма третейського застереження викладеного в п.9.5 договору застави в редакції п.3 договору про внесення змін до договору застави від 24 жовтня 2013 року не відповідає вимогам ст.. 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки на дату укладення додаткової угоди третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» не існувало.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.05.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.06.2016 р.

06.06.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про залучення третьої особи, клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про витребування доказів по справі, відповідач - відзив на позовну заяву.

В судове засідання 06.06.2016 р. представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду від 18.05.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача заперечував проти клопотання позивача про залучення третьої особи до участі у справі, про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.06.2016 року клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "АВК". Розгляд справи відкладено на 04.07.2016 року.

04.07.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав клопотання про витребування доказів по справі.

В судовому засіданні 04.07.2016 року представник відповідача підтримав подане клопотання про витребування доказів по справі.

Представники позивача та третьої особи не заперечували проти клопотання відповідача.

Суд задовольнив клопотання відповідача про витребування доказів по справі.

Суд зобов'язав представника позивача надати суду статут позивача станом на 24.10.2013 р., висновки ревізійної комісії щодо перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, протоколів зборів акціонерів позивача, якими погоджено фінансові звіти за 2013-2015 року.

Представник третьої особи надав суду пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

В судовому засіданні оголошено перерву до 12.07.2016 року.

В судове засідання 12.07.2016 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.07.2016 р.

Представник позивача надав витребувані документи та пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

15.10.2009 року між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк») (банк) та закритим акціонерним товариством «АВК» (правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «АВК») (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 15.10.2009 року між відкритим акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево) (заставодавець) та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк») (заставодержатель) укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжан В.Л. за реєстровим №4817.

Відповідно до п.9.3 договору застави, будь-які зміни або доповнення до цього договору є дійсними за умови, що вони здійснені в письмовій формі і посвідчені нотаріально.

Згідно з п.9.5 договору застави, всі спори сторін, що не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням відповідача.

24.10.2013 року між публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево в особі генерального директора Папазової Валентини Іванівни, що є майновим поручителем юридичної особи - приватного акціонерного товариства «АВК» та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» в особі Кельман Вікторії Ярославовни укладено договір про внесення змін до договору застави, посвідченого 15.10.2009 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л. та зареєстрованим за номером 4817, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л. та зареєстрованим за номером 4202.

Даним договором, зокрема п.3, внесено зміни до договору застави, так сторони домовились викласти п.9.5 договору застави в наступній редакції: « 9.5 Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.".

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо недійсності п.9.5 договору застави, позивач посилається на те, що договір про внесення змін підписаний зі сторони позивача представником із перевищення повноважень та зміст та форма третейського застереження не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Згідно положень ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону; третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ч. 1 ст. 12 Закону).

Додатковий договір про внесення змін до договору застави від 15.10.2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л. та зареєстрованим за номером 4202 від 24.10.2013 року зі сторони публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево підписано генеральним директором Папазовою Валентиною Іванівною, яка діє на підставі статуту, зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області 03.05.2012 року, номер запису 7000175, наказу №127/1 від 30.09.2011 року, протоколу загальних зборів акціонерів (з рішенням про укладення цього договору).

Відповідно до статуту, зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області 03.05.2012 року, номер запису 7000175, одноосібним виконавчим органом товариства є генеральний директор товариства, який обирається наглядовою радою товариства (п.14.1).

Пунктом 14.2 статуту передбачено, що до компетенції генерального директора товариства належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до компетенції загальних зборів та наглядової ради товариства.

Генеральний директор здійснює такі повноваження: вчиняє від імені товариства усі правочини, укладає та підписує від імені товариства угоди та договори з юридичними та фізичними особами резидентами та нерезидентами та забезпечує їх виконання. Значні правочини та правочини, щодо вчинення яких є заінтересованість, генеральний директор товариства має право вчиняти за наявності попереднього рішення відповідного органу товариства про вчинення такого правочину, наданого згідно цього статуту та чинного законодавства (п.14.2.16 статуту).

Згідно з п.14.3 статуту генеральний директор товариства діє від імені товариства без довіреності.

Протоколом № 2 від 23.10.2013 позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево по четвертому питанню порядку денного «Про надання згоди на внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії №04-В-09/22/ЮО, укладеного ПрАТ "АВК" з АТ "Сбербанк Росії" 15.10.2009, щодо зміни діючих умов кредитування та щодо інших питань вирішено:

4.1 надати згоду на внесення ПрАТ «АВК» наступних змін до договору про відкриття кредитної лінії №04-В-09/22/ЮО, укладеного ПрАТ "АВК" з АТ "Сбербанк Росії" 15.10.2009:

- змінити строк траншів за лімітом 2, збільшивши строк траншів за лімітом 2 до 365 днів;

- змінити графік погашення, а саме: погашення кредиту буде здійснюватися щомісячно в останні 30 місяців кредитування, починаючи з квітня 2014 року по серпень 2016 року, рівними частинами в сумі по 1 666 666 USD, останній платіж в сумі 11 666 686 USD погасити до 14.09.2016 року;

- В день внесення відповідних змін ПрАТ «АВК» повинна бути сплачена комісію за перегляд умов кредитування у розмірі 0,25 відсотка від суми 9 999 996 дол. США.,

У зв'язку з чим погоджено внесення товариством відповідних змін до іпотечного договору та договору застави.

Пунктом 5.1 протоколу № 2 від 23.10.2013 року уповноважено генерального директора ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево Папазову В.І. на укладення та підписання від імені товариства договорів про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 15.10.2009 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л., зареєстрованого в реєстрі за номером 4815, договору застави, посвідченого 15.10.2009 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л., зареєстрованого в реєстрі за номером 4817, які (зміни) пов'язані із зміною умов кредитування за кредитним договором, та зазначені в питанні четвертому порядку денного цього протоколу, на підставі договорів страхування та інших пов'язаних з ними договорів та документів тощо, а також з правом визначити на власний розсуд усі інші істотні умови договорів про внесення змін, не обговорені в питанні 4 порядку денного цього протоколу.

Відповідно до ч. 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з ч. 1 статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 2 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства (ч.1 статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства») .

Пунктом 2.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» передбачено, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Відповідно до ч.2 статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Абз. 2 ч.1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Оскільки, генерального директора ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево Папазову В.І. уповноважено загальними зборами ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево на визначення усіх істотних умов договорів про внесення змін до діючих з ПАТ «Сбербанк» договорів, тому твердження позивача щодо відсутності та перевищення повноважень генеральним директором ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево своїх повноважень при укладенні додаткового договору про внесення змін до договору застави є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем не наведено жодної норми законодавства, а також пункту статуту ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево у відповідності до яких на укладення генеральним директором ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево третейської угоди є необхідною згода чи погодження будь-якого іншого органу товариства.

Посилання позивача на невідповідність третейського застереження, викладеного у п. 3 договору про внесення змін до договору застави від 24.10.2013 року вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди" та нікчемність у зв'язку з цим третейської угоди сторін в силу прямих положень ч. 7 ст. 12 закону, судом відхиляються з огляду на таке.

Предметом договору про внесення змін від 24.10.2013 року (зареєстрованим за №4202) є внесення змін до вже укладеного між сторонами договору про застави від 15.10.2009 року.

Зміни про третейське застереження в договорі застави з посиланням на конкретно визначений третейський суд - постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", були внесені до договору застави саме додатковим договором 24.10.2013 року.

Застереження із вказівкою, що: "Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору." не поширює свою дію на відносини сторін, які виникли раніше (при укладенні договору застави 15.10.2009 і до створення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України"), оскільки пунктом 6 додаткового договору обумовлено інше, а саме: "Цей договір про внесення змін набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до моменту повного виконання зобов'язань за основним договором".

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про третейські суди" формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Твердження позивача про невідповідність вимогам Закону України "Про третейські суди" третейського застереження в частині формування складу третейського суду, викладеного в п.3 договору про внесення змін від 24.10.2013, шляхом одноособового розгляду суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/, не знаходять свого підтвердження, оскільки суду не надано доказів суперечності в цій частині третейського застереження регламенту суду, та порядку формування складу суду у цьому третейському суді.

В свою чергу, посилання відповідача на ч. 2 ст. 17 Закону є безпідставними, оскільки, вказаними положеннями передбачено порядок формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору (ad hoc), тоді як у п. 3 договору про внесення змін від 24.10.2013 йдеться про розгляд спорів у постійно діючому третейському суді.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 25.07.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий