ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Справа № 910/33152/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Круглікової К.С. (доповідач), Малетича М.М., Борденюк Є.М.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 31.05.2016
у справі№ 910/33152/15 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ПІВДЕНЬ-1"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі"
простягнення 519 157,12 грн.
за участю представників сторін

позивача: Полілова С.І.,

відповідача: Слюзар Т.І.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ПІВДЕНЬ-1" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю"Олсідз Блек Сі" про стягнення з останнього заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням умов договору поставки сільськогосподарської продукції №06/0164 від 28.09.2015 у розмірі 460716,40 грн., а також пені в сумі 46094,44 грн., річних в розмірі 3131,95 грн. та інфляційних втрат в сумі 9214,33 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.03.2016, залишеним постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 у справі №910/33152/15, позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 460716,40 грн., пеню в сумі 46094,44 грн., 3% річних в сумі 3131,95 грн., інфляційні збитки в сумі 9214,33 грн. та суму судового збору у розмірі - 7787,36 грн. .

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, ТОВ "Олсідз Блек Сі" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 та рішення місцевого господарського суду від 31.03.2016 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28.09.2015 між позивачем та відповідачем був укладений договір №06/0164 на поставку сільськогосподарської продукції, відповідно до умов якого позивач - постачальник за договором, зобов'язався продати та передати у власність відповідача - покупця за договором, насіння соняшнику врожаю 2015 року (надалі "товар"), а відповідач зобов'язався оплатити та прийняти товар.

Розділом 2 договору № 06/0164 сторони врегулювали показники якості товару.

Розділом 3 договору № 06/0164 сторони визначили загальну кількість товару, що становить 60 метричних тонн (МТ) +/- 10%, а також ціну однієї МТ товару, яка складає 8 300,00 грн. (з ПДВ). Попередня загальна вартість товару узгоджена в сумі 498 000,24 грн. (з ПДВ) +/- 10%.

Розділом 4 договору №06/0164 визначені умови поставки: СРТ - Олсідз Блек Сі Олійно-екстракційний завод - філія ТОВ, 67543, Одеська обл., Комінтернівський р-н, територія Визирської сільської ради, 2-ий км автодороги на МТП "Южний", буд. 2, згідно Інкотермс 2010. Строк поставки товару: по 30 вересня 2015 року включно.

Умовами п.п. 4.3, 4.4 договору встановлений порядок остаточного визначення якості та кількості товару.

Датою поставки за п. 4.5 договору вважається дата відповідного Акту перерахування ціни, який є одночасно Актом приймання-передачі товару. Акт перерахунку ціни має містити дані про кількість й якість товару, визначені на складі Покупця.

Оплата товару згідно розділу 5 договору № 06/0164 здійснюється в наступному порядку:

- 80% вартості товару - протягом 3 (трьох) банківських днів з дати останньої із подій: поставка товару, визначення якості й залікової ваги товару, пред'явлення рахунку-фактури, передача Покупцю документів, зазначених у н.6.1 договору (податкова накладна, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна тощо);

- 20% вартості товару - протягом 3 (трьох) банківських днів з дати реєстрації податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних та підтвердження такої реєстрації.

За умовами п. 7.2 договору № 06/0164 у випадку несвоєчасної оплати товару покупець сплачує Постачальнику штрафну неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який вона нараховується, від загальної вартості неоплаченої партії товару за кожен день прострочення.

Судами також встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання за укладеним договором виконав в повному обсязі: поставлено товару у кількості 57,4 МТ соняшнику на загальну суму 460716,40 грн. Як свідчать матеріали справи, товар був поставлений своєчасно та прийнятий відповідачем без заперечень щодо кількості та якості.

Поставка товару підтверджується відповідними документами, обумовленими договором № 06/0164, а саме: рахунками-фактурами, видатковими накладними, актами перерахунку ціни, протоколами випробування, товарно-транспортними накладними, податковими накладними.

В свою чергу відповідач за поставлений позивачем товар не розрахувався, що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Крім суми боргу позивач просив також стягнути з відповідача за прострочку оплати пеню, річні та інфляційні втрати.

Відповідач в свою чергу позов не визнає, посилаючись на те, що обов'язок оплатити поставлений товар станом на сьогоднішній день не настав, оскільки йому не було надано всіх зазначених в п. 5.1 договору № 06/0164 документів. Крім того, відповідач наголошує про неотримання акту перерахунку ціни, засвідченої копії витягу з реєстру платників єдиного податку, статутних та реєстраційних документів. При цьому відповідач факт отримання поставленого товару - 57,4 МТ соняшнику визнав. .

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що позивачем був доведений факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо оплати за поставлений товар, тому позовні вимоги щодо стягнення суми боргу є правомірними та обґрунтованими. Оскільки було встановлено факт наявності порушень з боку відповідача господарських зобов'язань, позовні вимоги про стягнення з останнього пеню, річні та інфляційні втрати також є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За правовою природою укладений договір є договором поставки.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Спірні правовідносини, виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, для їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК України.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Як вже зазначалося вище, на виконання умов укладеного договору позивач здійснив поставку товару, яку відповідач не оплатив. Факт поставки товару відповідач не заперечував; товар був поставлений своєчасно та прийнятий відповідачем без заперечень щодо кількості та якості.

Відповідач заперечував проти позову з тих підстав, що обов'язок оплатити поставлений товар станом на сьогоднішній день не наступив, оскільки йому не було надано всіх зазначених в п. 5.1 договору № 06/0164 документів. Крім того, відповідач наголошує про неотримання акту перерахунку ціни, засвідченої копії витягу з реєстру платників єдиного податку, статутних та реєстраційних документів.

Зокрема, відповідач підтверджує надання видаткових накладних на товар, не підписаних ним та не скріплених печаткою підприємства, а також товарно-транспортних накладних, які не містять підпису уповноваженого представника відповідача та проставленої печатки. Одночасно він посилався про неотримання акту перерахунку ціни, засвідченої копії витягу з реєстру платників єдиного податку, статутних та реєстраційних документів.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій, що всі передбачені умовами п.п. 5.1, 6.1 договору № 06/0164 документи були надані відповідачу , а відповідач з дати поставки товару не надав ніяких обґрунтованих повідомлень про причини, за яких він не підписав видаткові накладні, акти перерахунку ціни за отриманий товар, оскільки згідно з п.6.3 цього договору, строк для повідомлення покупцем постачальника щодо кількості та/або якості товару встановлений тривалістю 90 днів з дати поставки товару, який вже на час розгляду справи в суді першої інстанції сплинув. Також, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача щодо відсутності у нього будь-яких документів, передбачених п.5.1 договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх судових інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу, яка становить 460716,40 грн.

Пунктом 7.2. договору передбачено за несвоєчасну сплату орендної плати стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки факт невиконання та прострочення грошового зобов'язання відповідачем є доведеним, у позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача передбаченої договором пені, яка складає 46094,44 грн.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про стягнення з відповідача річних в розмірі 3131,95 грн. та інфляційних втрат в сумі 9214,33 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016, прийнятої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 у справі № 910/33152/15 - без змін.

Головуючий К. Круглікова
Судді: М. Малетич
Є. Борденюк