ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р.Справа № 916/668/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю,

від третьої особи ОСОБА_3,за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «НОВАГРОС»

на рішення господарського суду Одеської області від 11 травня 2016 року

у справі №916/668/16

за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ФЕРМЕР»

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «НОВАГРОС»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «УКРСЕЛКО»

про стягнення 1142845,80 грн.,

В судовому засіданні оголошувались перерви з 05.07.2016р. по 14.07.2016р. та з

27.07.2016р. по 02.08.2016р.

встановив:

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ФЕРМЕР» (даліпозивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАГРОС» (далівідповідач) про стягнення з останнього 1142845,80 грн., з яких: 1116536,15 грн. сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 26309,65 грн. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання по договору позики №30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «УКРСЕЛКО» (Позикодавець) та ТОВ «НОВАГРОС» (Позичальник) 30.12.2013р. був укладений договір позики №30/12/2013-УС-НГ, за яким Позикодавець зобовязався надати у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі 800000 грн., а Позичальник зобовязався повернути вказану суму грошових коштів в порядку, на умовах та в строки (терміни), визначені договором.

14.10.2015р. між ТОВ «УКРСЕЛКО» та ТОВ «Дунаєвецький фермер» укладений договір про відступлення права вимоги №14-10-2015/Ц, за яким позивач набув право вимоги до відповідача про повернення позики.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.05.2016р. (суддя Никифорчук М.І.) позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 1142845,80 грн., з яких: 749650,52 грн. - сума боргу по договору позики № 30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р., 366885,63 грн. - інфляційні втрати за весь час прострочення, 26309,65 грн. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання по договору позики № 30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р., а також 17142,69 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем при розгляді справи доведено належними доказами вимогу щодо стягнення з відповідача грошових коштів, які були перераховані останньому відповідно до договору позики №30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р., а також правомірне нарахування позивачем відповідачу індексу інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання по вказаному договору позики.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Як зазначає скаржник, ТОВ «НОВАГРОС» ніколи не укладало договір позики №30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р. та не уповноважувало будь-яких фізичних чи юридичних осіб на його укладання.

Господарський суд в процесі розгляду справи встановив, що в ТОВ «УКРСЕЛКО» відсутній належним чином оформлений договір №30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р. підписаний обома сторонами, що, в свою чергу, свідчить про недосягнення згоди сторонами по всіх істотних умовах.

Оскільки договір позики є неукладеним, тому укласти договір відступлення права вимоги по неукладеному договору неможливо, в звязку з тим, що відсутні будь-які зобовязання між ТОВ «УКРСЕЛКО» та ТОВ «НОВАГРОС».

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.07.2016р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСЕЛКО».

В судовому засідання представник скаржника наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив рішення господарського суду скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач її не визнав, вважаючи її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

ТОВ «УКРСЕЛКО» у відзиві на апеляційну скаргу підтвердив наявність договору уступки права вимоги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, її доводи непереконливими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник скаржника наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Представник позивача в засіданні суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.12.2013р. ТОВ «УКРСЕЛКО» (далі Позикодавець-1) був направлений для підписання ТОВ «НОВАГРОС» договір позики №30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р. (далі Договір позики), за яким Позикодавець зобовязався надати у власність Позичальнику (Відповідачу ) грошові кошти у розмірі 800 000 грн., а Позичальник зобовязався повернути вказану суму грошових коштів в порядку, на умовах та в строки (терміни), визначені Договором.

Позичальник не повернув Позикодавцю-1 підписаний примірник договору. У звязку з цим у Позикодавця-1 відсутній належним чином оформлений Договір позики.

Разом з тим, Позикодавець-1 перерахував кількома частинами на банківський рахунок Позичальника (Відповідача ) грошові кошти у загальному розмірі 749650, 52 грн. із призначенням платежу «надання ПФД, договір № 30/12/2013-УС-НГ від 30.12.2013р.».

Факт перерахування коштів підтверджується Виписками по особовому рахунку ТОВ «УКРСЕЛКО» (Позикодавця-1) у ПАТ «Діві Банк» за період з 30.12.2013 р. по 30.12.2013 р., ПАТ «КБ «Хрещатик» за період з 10.01.2014 р. по 10.01.2014 р. та за період з 15.01.2014р. по 15.01.2014 р. що додані позову.

14.10.2015 р. між Позикодавцем-1 та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дунаєвецький фермер» (Позивач) було укладено договір про відступлення права вимоги №14-10-2015/Ц (далі - Договір про відступлення права вимоги), за яким, відповідно до п.1.1 цього договору Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за договором позики а саме: вимагати повернення грошових коштів на загальну суму 800000 грн., що становить загальну суму позики по договору позики, яку Боржник зобовязався повернути Первісному кредитору до 29.12.2014 р.

В п.1.2. договору зазначено, що Первісний кредитор повідомив Нового кредитора, що фактично у позику Боржнику було надано у розмірі 749650 грн. 52коп.

За п. 1.4. Договору про відступлення права вимоги Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання усіх зобовязань за Договором позики, Новий кредитор отримує також право вимоги виконання Боржником зобовязання щодо сплати 3% річних та інфляційних витрат, набутих Первісним кредитором у звязку із несвоєчасним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно Договору позики.

15.10.2015 р. Позивач надіслав на адресу Відповідача повідомлення про заміну кредитора по Договору позики, а також вимогу про повернення Позики про що свідчить опис вкладення у цінний лист.

02.03.2016р. ТОВ «Дунаєвецький фермер» повторно звернулось до ТОВ «НОВАГРОС» з вимогою про повернення позики.

Відповідач на вимоги ТОВ «Дунаєвецький фермер не відповів та суму позики в розмірі 749650, 52 грн., що надана йому за договором позики, не повернув.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач на вказану суму боргу нарахував відповідачеві три відсотки річних від простроченої суми в сумі 26309,65 грн. та інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 366885,63 грн. за період з грудня 2014р. по січень 2016р.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з факту укладеності договору позики №30/12/2013-УС-НС від 30.12.2013р.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, сторонами не були додержані вимоги щодо письмової форми правочину, а договір, що не підписаний однією із сторін, є неукладеним.

Разом з тим, відповідно до ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Факт перерахування коштів із зазначенням призначення платежу, як надання поворотної фінансової допомоги, та прийняття цих коштів відповідачем свідчить про наявність між ТОВ «УКРСЕЛКО» та ТОВ «НОВАГРОС» договору позики.

Договір уступки права вимоги №14-10-2015/Ц від 14.10.2015р. укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, ніким не оспорений.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк встановлений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

ОСОБА_5 вимоги ТОВ «Дунаєвецький фермер» направляло ТОВ «НОВАГРОС»» двічі, про що зазначено вище.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що вимоги ТОВ «Дунаєвецький фермер» в частині стягнення з ТОВ «НОВАГРОС» суми основного боргу є законними та обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині є правильним.

Що стосується нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, то суд першої інстанції помилково повністю задовольнив позов в цій частині, виходячи з розрахунку, що ґрунтувався на умовах договору позики №30/12/2013-УС-НС від 30.12.2013р., оскільки строк повернення позики настав 14.11.2015р. відповідно до положень ч.1. ст.1049 ЦК України та вимоги, предявленої боржнику 15.10.2015р.

Позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції надано новий розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, відповідно до якого сума інфляційних втрат становить 24167,78грн., а сума трьох відсотків річних 6561,20грн. який судовою колегією перевірений та визнаний таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Відповідно, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині суми стягнення інфляційних втрат , трьох відсотків річних та судових витрат.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати у справі за подання позовної заяви розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 11 травня 2016 року у справі №916/668/16 змінити в частині стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та судового збору, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дунаєвецький фермер» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «НОВАГРОС» на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дунаєвецький фермер» 780349,50 грн., з яких 773818,30грн. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 6531,20 грн. три відсотки річних.

В іншій частині у позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «НОВАГРОС» на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дунаєвецький фермер» 11705,24 грн. витрат по сплаті судового збору.»

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 02.08.2016р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_5