ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Справа № 915/679/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ()

до відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, Інгульський проїзд, 13, м. Миколаїв, 54039 (ІПН НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості в сумі 11 204, 47 грн., в тому числі: 9 223, 68 грн. суми основного боргу; 1 980, 79 грн. пені.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4, довіреність № 1132/10/01/08/16 від 07.06.2016 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми боргу у розмірі 11 204, 47 грн., з них 9 223, 68 грн. - сума основного боргу, 1 980, 79 грн. пеня.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.06.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 14.07.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.07.2016 року розгляд справи відкладено на 26.07.2016 року.

В судовому засіданні 26.07.2016 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

25.07.2016 року до господарського суду Миколаївської області від позивача ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог вх. № 13048/16, в якій позивач, керуючись ст. 22 ГПК України, просив суд стягнути суму боргу в розмірі 9 718, 64 грн., з них 9 223, 68 грн. сума основного боргу, 494, 96 грн. пеня (арк. 39).

Розглянувши в судовому засіданні 26.07.2016 року заяву про зменшення розміру позовних вимог, судом встановлено, що підставою для зменшення розміру позовних вимог є здійснення позивачем перерахунку розміру штрафних санкцій. Керуючись ст. 22 ГПК України, судом встановлено, що подана заява підписана повноважним представником позивача, відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує чиї-небудь права. Враховуючи вищевикладене, заява прийнята судом до розгляду. Позовні вимоги розглядаються судом з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, від 01.09.2002 року. Так, порушуючи умови договору, відповідач орендну плату з 01.08.2013 року по 31.10.2013 року не сплатив, у зв'язку з чим станом на 31.05.2016 року заборгованість за договором оренди з урахуванням індексу інфляції становить 9 223, 68 грн.

Враховуючи порушення відповідачем зобов'язання з оплати орендних платежів, позивачем нараховано відповідачу пеню.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 526, 530, 610, 611, 762 ЦК України, Законом України Про оренду державного та комунального майна та умовами договору.

Відповідач не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом та в судові засідання повноважного представника не направив, письмового відзиву по суті спору не подав.

Ухвала господарського суду Миколаївської області про порушення провадження у справі від 23.06.2016 року, направлена на адресу відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, Інгульський проїзд, 13, м. Миколаїв, 54039, повернута до суду поштовою установою із відміткою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" (арк. 31-33).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем проживання ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3 є Інгульський проїзд, 13, м. Миколаїв, 54039 (арк. 43-44).

Ухвала господарського суду Миколаївської області 14.07.2016 року, направлена на адресу відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, отримана ним завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. 42).

За таких обставин, ухвали направлялись на правильну адресу відповідача.

Явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце судових засідань.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 3.9.2 вищевказаної Постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.09.2002 року між Фондом комунальної власності міської ради (правонаступником якого є позивач ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради) (орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_3 (орендар) був укладений договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності - нежитлового приміщення площею 279,8 кв. м, розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Професора Бузника, 18, строком на 1 рік до 01.09.2003 року включно (п. 1.1, п. 10.1 договору) (арк. 9-10).

В подальшому між сторонами укладались угоди про зміни в договір оренди нерухомого майна № 3341 від 01.09.2002 року, якими вносились зміни в частини розміру орендної плати та строку дії договору (арк. 12-16).

Договір та угоди про зміни підписано сторонами.

Таким чином, на підставі договору в силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами виникло господарське зобов'язання, яке відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передавання майна.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення за адресою вул. Професора Бузника, 18 площею 279, 8 кв.м., що підтверджується Актом прийому передачі нежитлового приміщення по договору оренди № 3341 від 01.09.2002 року, який підписано сторонами 01.09.2002 року (арк. 11).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.09.2013 року по справі № 915/1441/13 договір оренди № 3341 від 01.09.2002 року, укладений між ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради та ФОП ОСОБА_3, розірвано. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради 21 485 грн. 08 коп. - основного боргу за період оренди приміщення з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року та 706 грн. 44 коп. пені (арк. 17-19).

Рішення до суду вищої інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили 04.10.2013 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до п. 2.4 Договору у разі розірвання договору, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній повинен повернути орендодавцеві орендоване приміщення в пятнадцятиденний термін з дня отримання заяви орендодавця за актом приймання-передавання приміщення.

Відповідно до п. 2.7 Договору майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання.

На виконання вищевказаного рішення господарського суду Миколаївської області орендар ФОП ОСОБА_3 передав (повернув), а орендодавець ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради прийняв нежитлове приміщення, розташоване за адресою вул. Професора Бузника, 18, площею 279, 8 кв. м., що підтверджується Актом приймання передачі нежитлового приміщення по договору оренди № 3341 від 01.09.2002 року, який підписано сторонами 31.10.2013 року (арк. 20).

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 3 Договору (в редакції Угоди про зміни в договорі, яка діє з 01.09.2009 року) орендна плата становить 2 069, 36 грн. за один місяць оренди і перераховується орендарем орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітнім, з урахуванням щомісячного індексу інфляції та податку на додану вартість (арк. 14).

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації й стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.10 Договору (в редакції Угоди про зміни в договорі від 01.09.2008 року) у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендарю плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою в повному обсязі (арк. 15).

Відповідно до п. 5.2 Договору орендар зобов'язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що відповідачем ФОП ОСОБА_3 в період 01.08.2013 року по 31.10.2013 року не виконувались взяті на себе за договором оренди зобов'язання щодо сплати орендних платежів, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 9 223, 68 грн. Детальний розрахунок заборгованості наявний в матеріалах справи (арк. 40).

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія з вимогами погасити заборгованість за договором оренди за вих. № 1291/10/01/08/15 від 14.12.2015 року (арк. 21). Докази направлення претензії наявні в матеріалах справи (арк. 22 на звороті). Доказів направлення відповіді на вищевказану претензію суду не подано.

Як вказано вище, відповідно до умов договору орендна плата перераховується орендарем орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітнім, з урахуванням щомісячного індексу інфляції та податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів сплати вказаної заборгованості, строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 9 223, 68 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації й стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Перевіривши розрахунок розміру пені, нарахованої за прострочення платежів з орендної плати за період з серпня 2013 року по жовтень2013 року на суму 494, 96 грн., судом встановлено, що нарахування пені здійснено позивачем за період з 13.09.2013 року по 12.03.2014 року. Розрахунок пені у сумі 494, 96 грн. здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Нарахування пені здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 40 на звороті). Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині нарахування пені в розмірі 494, 96 грн. за прострочення платежів з орендної плати є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, ст. 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, Інгульський проїзд, 13, м. Миколаїв, 54039 (ІПН НОМЕР_1) на користь позивача ОСОБА_1 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ():

- 9 223, 68 грн. (девять тисяч двісті двадцять три грн. 68 коп.) - заборгованості по сплаті орендної плати;

- 494, 96 грн. (чотириста девяносто чотири грн. 96 коп.) пені;

- 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 27.07.2016 року

Суддя Е.М. Олейняш