донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.08.2016 справа №20/10

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: за участю представників сторін: від скаржника: від позивача: від відповідача: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду від у справіОСОБА_4 ОСОБА_5 довіреність №20-22/626 від 30.12.2015 р.; не зявився; ОСОБА_6 довіреність №070416-3/11п від 07.04.2016 р. Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України м.Київ Донецької області 17.05.2016 р. № 20/10
за позовом доДержавного підприємства «Енергоринок» м.Київ Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ, Донецької області
простягнення 97060981,50 грн. основного боргу, 5000,00 грн. пені, 5000,00 грн. штрафу, 3584765,56 грн. інфляційних, 760093,60 грн. 3 % річних
ВСТАНОВИВ:

28.03.2016 р. Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ, Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просило визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 9660098,15 грн.; визнати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору у розмірі 9660098,15 грн. недійсною та такою, що порушує права та законні інтереси ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено; визнано дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення постанови № 31947015 від 16.02.2016 р. про стягнення виконавчого збору неправомірними; визнано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 31947015 від 16.02.2016 р. про стягнення виконавчого збору недійсною.

Не погодившись з винесеною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. по справі № 20/10 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти доводів скаржника, вважаючи їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача у судове засідання не зявився.

Судовий процес в апеляційний інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Заслухавши пояснення скаржника та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.06.2011 р. у справі № 20/10 позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок» до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення 97060981,50 грн. основного боргу, 5000,00 грн. пені, 5000,00 грн. штрафу, 3584765,56 грн. інфляційних нарахувань, 3 % річних у розмірі 760093,60 грн. задоволено у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.06.2011 р. розстрочено виконання зазначеного рішення на 10 років з липня 2011 року по червень 2021 року відповідно до затвердженого судом графіку.

04.07.2011 р. на виконання зазначеного рішення було видано відповідні накази.

30.03.2012 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31947015 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області № 20/10 від 04.07.2011 р. про стягнення 97060981,50 грн. основного боргу; боржнику надано строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови для самостійного виконання рішення.

Зазначена постанова була надіслана на адресу боржника 05.04.2012 р. та отримана останнім 10.04.2012 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до довідки Державного підприємства «Енергоринок» розмір заборгованості за наказом господарського суду Донецької області від 04.07.2011 р. станом на 30.03.2012 р. складав 96697759,50 грн.

13.04.2012 р. ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з заявою № 52юр-2309/12, в якій повідомив виконавчому органу про наявність ухвали господарського суду Донецької області від 24.06.2011 р., якою розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.06.2011 р. на 10 років з липня 2011 року по червень 2021 року відповідно до затвердженого судом графіку.

Зазначена заява була отримана Державною виконавчої службою України 25.04.2012 р. за вх. № 12-0-34-1479.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2012 р. та 29.08.2014 р. виконавче провадження № 31947015 зупинялося у зв?язку з перебуванням ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Постановою від 16.02.2016 р. виконавче провадження № 31947015 було поновлено у зв?язку з закінченням терміну дії процедури погашення заборгованості підприємства паливно-енергетичного комплексу.

Як вбачається з матеріалів справи, божник сплатив заборгованість на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 21.06.2011 р. про надання розстрочки виконання рішення відповідно до затвердженого судом графіку, а також матеріали справи свідчать про дострокове погашення заборгованості у добровільному порядку.

В підтвердження повної сплати заборгованості матеріали справи містять копію акта звіряння заборгованості №01/51-5-14467 від 21.12.2015р. між стягувачем та боржником станом на 01.12.2015р., договорів про організацію взаєморозрахунків №376/375-в від 14.12.2015р., №377/375-в від 14.12.2015р., №380/375-в від 14.12.2015р., №441/375-в від 16.12.2015р. та №443/375-в від 16.12.2015р., платіжних доручень, листа ДП „Енергоринок" №01/14-3265 від 23.03.2016р. Щодо дострокового погашення заборгованості, довідок стягувача про розмір заборгованості за наказом №20/10 станом на 30.03.2012р. (дату відкриття виконавчого провадження) та про повне погашення заборгованості за рішенням у справі №20/10 станом на 01.01.2016р., довідки боржника про виконання ухвали від 21.06.2011р. у справі №20/10 станом на 01.01.2016р.

Таким чином, на момент прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження борг було сплачено у повному обсязі.

16.02.2016 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП № 31947015 про стягнення з боржника ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконавчого збору у розмірі 9660098,15 грн.

В зазначеній постанові державний виконавець зазначив, що Законом не передбачено можливості не стягнення виконавчого збору, коли судом встановлено розстрочку виконання рішення на момент пред?явлення виконавчого документа в орган державної виконавчої служби.

Проте, як вже було зазначено, станом на 16.02.2016 р., тобто на момент прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження і прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, наказ від 04.07.2011 р. по справі № 20/10, який знаходився на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України був виконаний боржником добровільно у повному обсязі.

Заявою № 52-юр-154/16 від 25.02.2016 р. боржник повідомив виконавчий орган про фактичну добровільну сплату суми боргу у повному обсязі та просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 31947015. В додаток до заяви боржником було надано акт звірки від 21.12.2015 р., договори про організацію взаєморозрахунків № 380/375-в від 14.12.2015 р., № 441/375-в від 16.12.2015 р., № 376/375-в від 14.12.2015 р., № 377/375-в від 14.12.2015 р., № 443/375-в від 16.12.2015 р.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.03.2016 р. у зв?язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження з примусового виконання наказу № 20/10 від 04.07.2011 р. про стягнення 97060981,50 грн. - основного боргу закінчено, постанову про стягнення виконавчого збору від 16.02.2016 р. № 31947015 виділено в окреме виконавче провадження.

В результаті наведеного боржник і звернувся з відповідною скаргою на дії виконавчого органу.

Оскарження дій посадових осіб Державної виконавчої служби визначено ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України та ст. 82 Закону України Про виконавче провадження.

Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд розглядає скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Органи державної виконавчої служби здійснюють виконавче провадження в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Державний виконавець відповідно до статті 25 Закону України Про виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. В такому ж розмірі виконавчий збір стягується з боржника у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема, шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Аналогічної позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 р. № 3-217гс14.

Статтею 32 Закону України Про виконавче провадження визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судова колегія зазначає, що виконавчий збір стягується у разі, якщо рішення було виконано примусово із вчиненням відповідних виконавчих дій та вираховується від фактично стягнутої державним виконавцем суми.

Стаття 11 вказаного Закону України „Про виконавче провадження" покладає на виконавчу службу обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами та доповненнями) виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, в силу приписів ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом має наслідком закінчення виконавчого провадження, про що державний виконавець виносить відповідну постанову.

Відповідно до п. 3.7.2 п. 3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно. Згідно ж п.п. 3.8.2 п. 3.8., виконавчий збір за зведеним виконавчим провадженням стягується окремо за кожним виконавчим провадженням, об'єднаним у зведене, у розмірі 10 відсотків суми, виплаченої стягувачу за таким окремим виконавчим провадженням.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження вчинення відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, державний виконавець безпідставно прийняв постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 9660098,15 грн.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до ч.4 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Тобто у разі розстрочення виконання судового рішення зобовязання сплатити певну суму виникає у боржника періодично і лише у разі невиконання боржником зазначеного зобовязання у добровільному порядку у будь-який зі встановлених судом періодів судовий наказ має виконуватися у примусовому порядку відповідно до приписів ст.ст.2, 11, 36 Закону.

У даному випадку, боржником належним чином виконувались умови ухвали господарського суду Донецької області від 24.06.2011 р. про розстрочку виконання рішення від 21.06.2011 р. Більше того, ним достроково сплачена сума боргу у повному обсязі.

Отже, за висновком судової колегії, ухвала господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. у справі № 20/10 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами та обставинами справи.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. у справі №20/10 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України м.Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. у справі № 20/10 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3

Надруковано: 6 прим.

1. скаржнику

2. позивачу

3. відповідачу

4. у справу

5. апеляційному суду

6. ГСДО