ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.16р. Справа № 904/5311/16

За позовом ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", 49068, м.Дніпропетровськ, вул. Маякоського, 31

про видачу судового наказу про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати

Суддя Примак С.А.

Представники:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Корнійчук П.М. (дов. №53/юр-3-20 від 20.05.16 р.).

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- видати судовий наказ про стягнення заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_1 з відповідача ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" у розмірі 8 286,00 грн.;

- стягнути моральний збиток з ПАТ "ДТЗ" на користь ОСОБА_1 за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі її середньомісячного заробітку по день фактичного розрахунку, який складає 2 794,00 грн.;

- стягнути з відповідача ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" на користь позивача ОСОБА_1 усього на загальну суму у розмірі 30 640,00 грн.

01.07.16 р. ухвалою господарського суду порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Справу призначено до розгляду в засіданні на 26.07.16 р.

26.07.16 р. відповідач подав до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, а саме в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 8 286,00 грн.

27.07.16 р. позивач подала до господарського суду розрахунок нарахованої, але не сплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні 28.07.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

11.06.15р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено Ткаченко Дениса Володимировича (свідоцтво №1057 від 04.07.13р.).

Відповідно до ст. 12 ГПК України даний спір підвідомчий господарському суду Дніпропетровської області, у зв'язку з порушенням справи про банкрутство відносно ПАТ "Дніпропетровський трубний завод".

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що остання працювала у відповідача з 22.06.11 р. по 09.11.15 р.

Як зазначає позивачка, при звільненні з роботи з нею не було проведено остаточного розрахунку.

Згідно довідки ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" № 49-р/199 від 13.06.16 р. заборгованість по заробітній платі становить 8 286,00 грн.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Як зазначалося вище, позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 8 286,00 грн.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, господарський суд зазначає наступне.

Нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності (п. 20 ППВСУ № 13 від 24.12.1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці").

Як вбачається з довідки №49-р/199 від 13.06.16 р., середній заробіток позивачки становить 108,06 грн.

Враховуючи наведені норми законодавства, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 19 342,74 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2 794,00 грн.

Позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому була спричинена моральна шкода.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст.1167 Цивільного кодксу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з таких підстав.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психічного стану, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 не зазначила, які саме втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань вона зазнала внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведені норми законодавства, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1 242,57 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 49, 80, 86 ГПК України, ст. ст. 2, 10, 17 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м.Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, ) на користь ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_1) заробітну плату у розмірі 8 286,00 (вісім тисяч двісті вісімдесят шість) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м.Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, ) на користь ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 19 342,74 (дев'ятнадцять тисяч триста сорок дві) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м.Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, ) на користь державного бюджету (одержувач - управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , р/р 3005, банк одержувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030101, код банку , судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) судовий збір у розмірі 1 242,57 (одна тисяча двісті сорок дві) грн.

Видати накази.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.08.16 р.

Суддя С.А. Примак