донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.07.2016 справа №905/1372/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпульс - 2008", м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від07.06.2016 р. (підписано 13.06.2016 р.)
у справі№ 905/1372/16 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпульс - 2008", м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 61 195,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпропетровськ (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпульс - 2008", м. Маріуполь, Донецька область (Відповідач) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 61 195,00 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.06.2016 р. позовні вимоги задоволено частково. Зменшено розмір стягуваної суми штрафу до 36 717,00 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 36 717,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, висновки, які викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття незаконного рішення по справі.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на невідповідність ваги вантажу при контрольному зважуванні зазначеній відповідачем у накладній масі, оскільки згідно до комерційного акту перевірялась не маса вантажу, а його вага. Маса та вага є різними фізичними величинами, а невідповідність ваги не є підставою для складання комерційного акту. Також посилається на те, що в розділі "Д" вага брутто визначена у грамах, з огляду на що підрахунок позивача є помилковим.

Представник позивача в судовому засіданні вважав рішення законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2015 р. відповідачем зі станції Палагієвський Донецької залізниці на станцію ОСОБА_6 залізниці за залізничною накладною № 53854303 у вагоні № 67881953 було відправлено вантаж вугілля марки антрацит масою нетто 71000 кг.

Відповідно до накладної, завантаження вагону здійснювалось засобами відправника. Як свідчать розділи 20, 24, 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах. Вантаж завантажений нижче бортів.

Отже, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ вузол Придніпровської залізниці, позивачем проведено перевірку маси вантажу, під час якої було встановлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений акт загальної форми №2610/Ваги від 09.10.2015р.

Згідно акту загальної форми №2610/Ваги від 09.10.2015р., за результатами перевірки правильності відомостей зазначених у накладній № 53854303 від 25.08.2015р., було встановлено, що при комісійному переважуванні брутто 89250 кг, тара за документом 23000 кг, нетто 66250 кг, що на 4750 кг менше ніж зазначено у вищезазначеній накладній.

За результатами переважування станцією Нижньодніпровськ вузол Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА № 011725/844/12 від 09.10.2015р., відповідно до якого, переважування вагону № 67881953 проводилось на 150-тонних вагонних електронно-тензометричних вагах (держ. повірка 15.10.2014р.) станції Нижньодніпровськ вузол Придніпровської залізниці, при переважуванні виявилось, що вага брутто складає 89250г, тара по документу 23000кг, нетто 66250кг, що на 4750 кг менше ваги, зазначеної у накладній № 53854303 від 25.08.2015р.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження у вагоні рівномірне, нижче бортів на 30 см, без заглиблень, за документами та в дійсності вантаж маркований вапном. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки, двері закриті. Протікання вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. При повторному переважуванні вага вагону підтвердилася.

Відомості щодо недовантаження спірного вагону на 4750кг містить також виписка з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в ст. 6 Статуту залізниць України (далі Статут), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 розділу 4 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 24.11.2000р. за № 863/5084 (далі Правила №863/5084 від 24.11.2000 р.), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюється вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст. 37 Статуту та п.5 "Правила приймання вантажів до перевезення", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 24.11.2000 р. За № 863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п. 11 "Правил приймання вантажів до перевезення", затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. за № 644, у разі зважування вантажів на вагонних вагах відправник у разі потреби провадить дозування вантажу (довантаження або часткове вивантаження). Для цього він повинен безпосередньо біля вагонних ваг організувати дозувальний майданчик, забезпечити його необхідним інвентарем, а при відправленні масових вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) додатковими механізмами для виконання дозувальних операцій в процесі зважування. Тобто відповідач мав можливість і зобовязаний був запобігти подібних порушень і провадити чітке зважування та вказувати у перевізних документах вірну інформацію стосовно маси вантажу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 52 Статуту залізниць, на станціях призначення залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Підставою для накладення на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Згідно п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з ст. 122 Статуту.

У відповідності до ст. ст. 118, 122 Статуту штраф за неправильно зазначену масу вантажу складає пятикратний розмір провізної плати.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Позивачем за невірно зазначену у залізничній накладній № 53854303 масу вантажу у вагоні № 67881953 нарахований штраф відповідачу в розмірі 61 195,00 грн.

Відповідно до Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. в редакції від 29.09.2008 р. № 04-5/225 у застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після предявлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

За змістом ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Зменшуючи суму штрафу до трикратного розміру провізної плати з суми 61 195,00 грн. до суми 36 717,00 грн., суд першої інстанції дотримав зазначені вимоги закону при вирішенні спірного питання.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги майновий стан відповідача, відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення ваги вантажу в накладній, наявність в розділі "Д" комерційного акту недоліків у вигляді технічної описки з вини позивача, а також те, що порушення зобовязання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Судова колегія не приймає до уваги доводи відповідача про невірно визначену масу вантажу через зазначення в розділі "Д" комерційного акту "вага брутто 89250 г", оскільки розцінює зазначене як технічну описку при друкуванні вказаного акту, що також підтверджується зазначенням вказаної ваги брутто в "кг" в розділі "В" самого комерційного акту, його додатком актом загальної форми № 2610/Ваги від 09.10.2015р. та випискою із книги зважувань форми ГУ-78.

Крім того, згідно ст. 8 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень, через що позивачем відповідні виправлення до комерційного акту РА № 011725/844/12 від 09.10.2015р. не вносились.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 07.06.2016 року у справі № 905/1372/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпульс - 2008", м. Маріуполь, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.06.2016 року у справі № 905/1372/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді О.О. Радіонова

ОСОБА_3