ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.07.16р. Справа № 904/6084/16

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАТИСЛАВА", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіото", смт. Кіровське, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 100 000,00 грн. за договором позики з майновим забезпеченням

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БРАТИСЛАВА" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіото" про стягнення грошових коштів у сумі 100 000,00 грн. за договором позики з майновим забезпеченням.

Позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з додаткам відповідно до вимог ст. 56 ГПК України.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Вимогами п. 6.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" передбачено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

За змістом зазначеного пункту правил, для здіснення перевірки працівниками поштового відділення відповідності вкладення опису, останній має містити поіменний перелік предметів.

До позовної заяви від 22.07.2016р. доданий поштовий опис вкладення у цінний лист від 22.07.2016р., в якому в графі "Найменування предметів" зазначено: "Копія договору позики з майновим забезпеченням від 01.07.2010р. Копія платіжного доручення від 04.07.2010р.".

Суд не приймає в якості доказу відправлення на адресу відповідача додатків до позову зазначений поштовий опис, оскільки, з його змісту вбачається, що на адресу відповідача направлено інший договір та інше платіжне доручення, ніж ті на які посилається позивач у позовній заяві та які надані до суду в якості додатку до позовної заяви, а саме, Договір позики з майнового забезпечення № 01-07/П від 01.07.2008р. та платіжне доручення № 1340 від 04.07.2008р.

На підставі викладеного опис вкладення від 22.07.2016р., адресований відповідачеві, не приймається судом, як доказ направлення копії позовної заяви та додатків до неї наданих до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (ст.56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі.

Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

На підставі викладеного, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви на підставах, визначених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України прямо передбачено діючим законодавством та не є відмовою в доступі до правосуддя в розумінні Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток:

- позовна заява з доданими до неї додатками на 25 арк., у т.ч. квитанція про сплату судового збору № 1/49F9CD617CF0 від 22/07.2016р. на суму 1 500,00 грн.

Суддя ОСОБА_1