ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р.Справа № 916/3004/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №1300 від 16.12.15р.;

від відповідача 2 ОСОБА_2, довіреність № 61 від 05.04.16р./відповідач 1 не використав законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлений належним чином 22.07.16р. (див. повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.07.16р./

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, м. Чорноморськ Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 27.05.2016 року

по справі № 916/3004/15

за позовом Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Київ

в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Чорноморськ Одеської області

до відповідачів: 1. Приватного підприємства Камея, м. Чорноморськ Одеської області

2.Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, м. Чорноморськ Одеської області

про стягнення 3624,09 грн../повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України/ в судовому засіданні за ст.77 оголошувалась перерва з 13.05.14р. по 20.05.14р./,

встановив:

У липні 2015р. Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (далі по тексту Адміністрація) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства (далі ПП) „Камея та Державного підприємства „Іллічвіський морський торговельний порт (далі Порт ) про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за договором про надання послуг електрозвязку № 291-0 від 08.04.2011р. у сумі 3624,09 грн., з якої: 2790, 07 грн. основний борг за період з 31.12.2014р. по 31.03.2015р., 273, 64 грн. пеня, нарахована за період з 21.01.2015р. по 19.06.2015р., 23, 09 грн. - 3% річних за період з 21.01.2015р. по 19.06.2015р. та 537, 29 грн. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляції за той же період. Крім того, позивач просив стягнути на його користь 1827грн. судового збору, сплаченого за розгляд спору.

В обґрунтування позовних вимог Адміністрація посилається на ст.ст. 525, 526, 530, 541, 610, 625, 1138, 1141 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України та на порушення умов договору №291-0 про надання послуг електрозвязку 08.04.2011р. щодо своєчасної оплати послуг за вказаним Договором. Рішенням господарського суду Одеської області від 28.09.2015р. у справі, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015р., позов задоволено частково, з ПП „Камея на користь позивача стягнуто суму основного боргу в розмірі 2 094,89 грн., пеню в сумі 270,49 грн., три відсотки річних в сумі 21,85 грн., збитки від інфляції в сумі 537,29 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 474,33 грн., з Порту стягнуто суму основного боргу в розмірі 695,18 грн., пеню в сумі 3,15 грн., три відсотки річних в сумі 0,34 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 352,22 грн.. В решті позову відмовлено. /т.1, а.с.133-139, 166-171/.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2016р. означені рішення та постанова скасовані, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області /т.1, а.с.195-201/. Підставою для скасування судових рішень попередніх інстанцій стало неповне зясування судами обставин, які мають значення для правильного вирішення спору по суті. За підсумками нового розгляду справи рішенням господарського суду Одеської області від 27.05.2016 року (суддя Желєзна С.П.) позов Адміністрації задоволено частково, з ПП Камея на користь позивача стягнуто суму основного боргу у розмірі 2 094 грн. 89 коп., пеню в сумі 270 грн. 49 коп., три відсотки річних у сумі 21 грн. 85 коп., інфляційні витрати у сумі 537 грн. 29 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 474 грн. 33 коп., з Порту на користь позивача стягнуто суму основного боргу у розмірі 695 грн. 18 коп., пеню в сумі 3 грн. 15 коп., три відсотки річних у сумі 0 грн. 34 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 грн. 22 коп.. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, Порт звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 27.05.2016 року по даній справі змінити, викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: «позов частково задовольнити. Стягнути з приватного підприємства "Камея" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 2790,07 грн. заборгованості, 273,64 грн. пені, 22,19 грн. 3% річних, 537,29 грн. інфляційних втрат та 1826 грн. судового збору. В решті позову відмовити.»

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевим господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права; неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки обовязки за договором про надання послуг електрозвязку № 291-0 від 08.04.2011р. виникли лише у першого відповідача по справі і підстави для її часткового покладання на Порт відсутні. У відзив на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновками суду щодо обґрунтованості позову, але стверджує, що його слід було задовольнити солідарним стягненням заборгованості з відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 08.04.2011р. між Портом та ПП Камея, яке діяло як керуюча сторона за договором спільної діяльності № 609-0 від 20.09.2007 року, укладено договір про надання послуг електрозвязку №291-О, відповідно до умов якого Порт надає послуги електрозвязку за номерами телефонів зазначених у розділу 1 договору, а споживач оплачує абонентську плату за тарифами, затвердженими чинним законодавством, та щоквартально сплачує рахунки Порту попередньо за 10 днів до початку кварталу /т.1, а.с. 15-17/.

У звязку з реорганізацією ДП Іллічівський морський торговельний порт та утворення внаслідок виділу Адміністрації до зазначеного договору була укладена угода, якою договір викладено в іншій редакції /т.1,а.с.18-20/ та угода про заміну сторони у зобовязанні від 14.06.2013р., відповідно до якої стороною договору про надання послуг електрозвязку № 291-О від 08.04.2011р. замість Порту стала Адміністрація /т.1,а.с.21/.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Розділом 4 договору №291-О від 08.04.2011 року в новій редакції були встановлено, що оплата здійснюється щомісячно і вартість послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, сплачується до 20 числа поточного місяця. При цьому, як вірно зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні, в договорі зазначено реквізити ПП „Камея, як керуючого спільною діяльністю.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 526,525 ЦК України).

В спірний період на виконання умов договору про надання послуг електрозвязку № 291-О від 08.04.2011 року Адміністрацією надано послуги електрозвязку за номерами телефонів зазначених у розділу 1 Договору за розрахунком Додатку №1 на загальну суму 2 790, 07 грн., що підтверджується актами виконаних робіт за грудень 2014р. /т.1, а.с.24/, січень /т.1, а.с.26/, лютий /т.1, а.с.30/, березень 2015р./т.1, а.с.33/. 31.12.2014р., 31.01.2015р., 28.02.2015р. та 31.03.2015р. відповідно до умов договору позивачем виставлено рахунки: №Пр/31980 на суму 587, 01 грн. /а.с.23/, № Пр/1901 на суму 718, 94 (а.с.25), №Пр/4418 на суму 590, 97 грн. /а.с.29/ та № Пр/6161 на суму 893, 16 грн..

Між тим, як свідчать матеріали справи, при укладенні договору 08.04.2011р. № 291-О ПП „Камея виступало від свого імені та від імені ДП „Іллічівський морський торговельний порт на підставі договору про спільну діяльність №609-0 від 20.09.2007р.

Згідно із умовами договору про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-О від 20.09.2007р., що укладений між ПП „Камея (Підприємство) та ДП „Іллічівський морський торговельний порт (Порт), учасники за цим договором з метою отримання прибутку зобовязались діяти без створення юридичної особи для задоволення потреб Порту та третіх осіб в споживчих товарах, промисловій продукції. Вклади кожного із учасників, відповідно до додатків № 1 та № 2 до договору про спільну діяльність, становлять по 3 254 815 грн. кожний, тобто вклади учасників є рівними.

Відповідно до ст.ст. 1130, 1132 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Згідно зі ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.

В силу положень ст. 1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Згідно зі ст. 1137 ЦК України порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно.

Згідно пункту 4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 28.04.1995 року N 02-5/302 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з укладанням та виконанням договорів про сумісну діяльність, укладаючи договір про сумісну діяльність сторони повинні вирішити питання про порядок ведення спільних справ. Чинне законодавство не обмежує їх у виборі форми цього порядку. Наприклад, сторонами може бути створена рада з числа їх працівників, яка приймає рішення не більшістю голосів, а за загальною згодою. Якщо договором про сумісну діяльність передбачена така форма ведення спільних справ, то у випадку необхідності укладання договорів для досягнення мети сумісної діяльності (договори підряду, оренди, поставки тощо) такі договори укладаються всіма учасниками сумісної діяльності або за їх дорученням одним з них.

Якщо керівництво сумісною діяльністю сторони доручили одному з учасників договору, то на останнього покладається і ведення спільних справ усіх учасників договору. Крім умови договору про покладення ведення спільних справ на одного з учасників договору інші учасники договору видають довіреність про надання йому повноважень для представництва перед третіми особами.

Така довіреність повинна бути оформлена відповідно до глави 4 Цивільного кодексу України.

За таких обставин особа, на яку покладено ведення спільних справ, укладає договори, пов'язані з забезпеченням сумісної діяльності, від свого імені і сама набуває цивільних прав і несе обов'язки за договорами.

В процесі їх виконання ця особа не з її вини і вини контрагента може мати певні витрати (збитки). У таких випадках вона має право, у тому числі шляхом пред'явлення позову, вимагати їх покриття усіма учасниками сумісної діяльності (наприклад, витрати по орендній платі, експлуатаційні витрати, сплата мита, збитки у зв'язку з інфляційним процесом тощо).

При цьому, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2015р. по справі № 916/3594/14, яка набрала законної сили в момент її проголошення, було розірвано вищезазначений договір про спільну діяльність.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Враховуючи вищезазначене із урахуванням факту розірвання за рішенням суду договору про спільну діяльність №609-0 від 20.09.2007р., судом вірно визначено, що спірні послуги за договором №291-О від 08.04.2011р. надавались як в період дії договору про спільну діяльність так і після припинення спільної діяльності, тому підстави для застосування солідарної відповідальності в даному випадку відсутні. Судом вірно розподілено вартість наданих послуг рівними частинами між кожним із відповідачів за період до 5.02.15р. з врахуванням внеску кожного із відповідачів у спільну діяльність у розмірі 50%, а решту заборгованості цілком покладено на ПП „Камея.

Таким чином, місцевий господарський суд здійснив стягнення заборгованості правомірно і у відповідності із умовами договору про надання послуг електрозвязку № 291-О від 08.04.2011р., договору про спільну діяльність №609-0 від 20.09.2007р., висновків чинної постанови Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2015р. у справі №916/3594/14 та вимогами ст.ст. 525,526, 625, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає судове рішення таким, що відповідає приписам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 27.05.2016 року по справі № 916/3004/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 03.08.2016р..

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська