РІШЕННЯ

"20" липня 2016 р.Справа № 921/392/16-г/5

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрушків Г.З.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" вул. Чернівецька, 54А, м.Тернопіль, Тернопільська область,46006

до відповідача ОСОБА_1 відділу м. Тернопіль вул. Галицька, 1, м.Тернопіль, 46002

про стягнення 383 313,82 грн..

За участю представників від:

Позивача: ОСОБА_2 юрисконсульт (довіреність №28 від 04.01.2016р.);

Відповідача: ОСОБА_3 юрисконсульт (довіреність №14/810 від 04.05.2016р.).

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" звернулося в господарський суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 відділу м.Тернопіль 383 313 грн.82коп., з яких: 338481грн.99коп. боргу за використаний природний газ, 32087грн.45коп. - пені, 2233грн.52коп. -3 % річних та 10510грн.86 коп. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ОСОБА_1 відділ м.Тернопіль взяті на себе, визначені умовами договору постачання природного газу №16/Д-04 від 24.02.2016р., зобовязання по оплаті послуг за постачання природного газу з лютого по травень 2016р. виконав не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 338481грн.99коп., в звязку з чим відповідачу за несвоєчасно проведені розрахунки нараховані пеня, інфляційні та 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, окрім того звернувся до суду із заявою (лист № 410 від 20.07.2016р.(вх. 13737)) згідно якої, посилаючись на те, що у позовній заяві допущена описка, а саме ТОВ "Тернопільоблгаз" просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 5592,04 грн., тоді як фактично судовий збір сплачено в сумі 5749,71 грн., а тому просить суд у відшкодування сплаченого судового збору стягнути з відповідача саме 5749,71 грн. сплаченого судового збору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (лист № 14/1171 від 19.07.2016р.) та його уповноважений представник в судовому засіданні зазначає, що ОСОБА_1 відділ м. Тернопіль є бюджетною установою і фінансується з державного бюджету по кошторису Міністерства оборони України та є розпорядником коштів 3-го рівня. По причині неналежного фінансування з державного бюджету, Міністерство оборони України в особі Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління несвоєчасно виділяло кошти на оплату за надані послуги з постачання природного газу КЕВ м. Тернопіль, в результаті зазначених обставин, відповідач з незалежних від нього причин, не мав змоги вчасно оплатити використаний природний газ. Крім того відповідач зазначив, що фінансування щодо оплати за надані послуги здійснюється лише на погашення основної суми заборгованості, кошти на сплату штрафних санкцій державним бюджетом України не передбачені, а тому КЕВ м. Тернопіль сплатити їх не в змозі і відповідно просить позовну заяву задовольнити частково, скасувати інфляційні нарахування і 3% річних та зменшити пеню.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

24.02.2016 року між сторонами у даній справі укладено договір на постачання природного газу (далі-договір), згідно якого Постачальник зобов'язується поставити Споживачу природній газ у необхідних для споживача обємах (обсягах), а споживач зобовязаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.(п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2 договору передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Пунктами 3.1., 3.6., 3.9. договору передбачено, що договірні обсяги постачання газу Споживачу наводяться в додатку №3 до договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюються на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період складеного Споживачем та Оператором ГРМ/ГТС відповідно до пункту 2.5 розділу II Договору. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами та тарифами відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" (п. 4.1. договору).

Згідно п.п. 4.5., 4.6. договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем плановими платежами з розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до додатка 3 до договору, протягом місяця поставки газу, але не пізніше останнього дня місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктами 6.1., 6.2.2. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України. У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Сторони погодили (п. 10.1 договору), що даний договір набуває чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2016 року, та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 01.02.2016р.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають переоформити додаток 3 договору щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

Відповідно до вимог ст. ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач протягом лютого, березня, квітня та травня 2016р. передав відповідачеві природний газ на загальну суму 783 653грн.99 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за лютий, березень, квітень та травень 2016р., які підписані представниками сторін без зауважень (копії знаходяться в матеріалах справи).

Позивач стверджує, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати вартості природного газу в строки, обумовлені у договорі, виконував несвоєчасно і не в повному обсязі, і станом на день звернення з позовом до суду заборгував йому 338 481 грн.99 коп.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, і в установлений строк, а оскільки відповідачем дані строки порушено, він повинен нести відповідальність передбачену п. 6.2.2 договору у вигляді сплати пені, що відповідно до розрахунку позивача за період з 29.02.2016р. по 30.06.2016р. становить 32 087 грн. 45 коп.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України також визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р., вирішуючи питання повязані із зменшенням розміру неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України) господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами), а також в абзацах першому - четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами).

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У відповідності до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Приймаючи до уваги клопотання відповідача про зменшення суми нарахованої пені, враховуючи причини виникнення заборгованості, викладені останнім у відзиві на позовну заяву, а саме: що заборгованість за спожитий природний газ виникла в звязку з відсутністю бюджетного фінансування відповідача, що є бюджетною установою і фінансується з державного бюджету по кошторису Міністерства оборони України, а також те, що споживання природного газу здійснювалося для потреб військових частин, як для органу обороноздатності держави, беручи до уваги, що відповідачем частково здійснено оплату за отриманий природний газ, суд вважає за можливе на підставі п. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, п.3 ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені, стягнувши її в сумі 3208 грн. 75 коп. (10% від суми нарахованої пені в розмірі 32 087 грн. 45 коп.).

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що за період з лютого 2016р. по квітень 2016року (включно) становить 10 510грн.86коп., а також три проценти річних від простроченої суми, що за весь час прострочення з 29.02.2016р. по 30.06.2016р. становить 2233грн.52коп.

При таких обставинах та відповідно до вимог ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України позов в частині стягнення з ОСОБА_1 відділу м. Тернопіль 338 481грн.99коп. боргу за використаний природний газ, 3208грн.75коп. - пені, 2233грн.52коп. -3 % річних та 10 510грн.86 коп. інфляційних нарахувань підлягає задоволенню як обґрунтовано заявлений і підтверджений матеріалами справи.

Судовий збір, згідно ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача з врахуваннями суми, на яку зменшено пеню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 відділу м.Тернопіль, вул. Галицька, 1, м.Тернопіль () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" вул. Чернівецька, 54А, м. Тернопіль, Тернопільська область () 338481грн.99коп. заборгованості за використаний природний газ, 3208грн.75коп. - пені, 2233грн.52коп. -3 % річних, 10510грн.86 коп. інфляційних нарахувань. 5749грн.71коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повне рішення складено "29 " липня 2016р.

Суддя Г.З. Андрушків