КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"02" серпня 2016 р. Справа №911/918/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги відповідача ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії

"Виробниче ремонтно-технічне підприємство

"Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз"

на Рішення Господарського суду Київської області

від 08.07.2016

по справі № 911/918/15 (колегія суддів Горбасенко П.В.,

Бабкіна В.М., Бацуца В.М.)

за позовом ТОВ "Турботрейд"

до відповідача ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії

"Виробниче ремонтно-технічне підприємство

"Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного

товариства "Укртрансгаз"

третя особа-1, яка ПАТ "НАК "Нафтогаз України"

не заявляє самостійних

вимог на стороні

відповідача

третя особа-2, яка Міністерство енергетики та вугільної промисловості

не заявляє самостійних України

вимог на стороні

відповідача

за участю Прокуратури Київської області (Повідомлення про

вступ у справу №05/2-533вих15 від 16.04.15)

про стягнення заборгованості у розмірі 81 474 757,99 грн.

за Договором про закупівлю товару за державні

кошти №т/15-138/ від 16.11.12.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Турботрейд" (далі - позивач) звернулося з позовом до відповідача ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз" (далі - відповідач) про стягнення 52 044 719,60 грн заборгованості за Договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-138/ від 16.11.2012, з яких: 41 003 722,80 грн основного боргу, 8 858 926,45 грн інфляційних втрат та 2 182 070,35 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.07.2016 № 911/918/15 позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Турботрейд" 41 003 722,80 грн. основного боргу, 36 396 897,01 грн. інфляційних втрат, 4 055 884,31 грн. 3 % річних, у задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим Рішенням, 25.07.2016 (що вбачається з відбитку поштового штемпеля на конверті) Прокуратура Київської області звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати частково Рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2016 № 911/918/15 та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дійшла висновку, що вказана апеляційна скарга не приймається колегією суддів до розгляду та повертається, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України „Про судовий збір" в редакції від 01.09.2015.

Відповідно до ЗУ „Про судовий збір" від 01.09.2015 органи прокуратури починаючи з 01.09.2015, позбавлені пільг щодо сплати судового збору, оскільки їх виключено з переліку суб'єктів, що звільняються від його сплати під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Статтею 4 названого Закону встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, тоді як за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент звернення Прокурором з даною апеляційною скаргою - 25.07.2016 (що вбачається з відбитку поштового штемпеля на оригіналі конверту), правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України „Про судовий збір" в редакції від 01.09.2015.

Відповідно до ЗУ „Про судовий збір" органи прокуратури починаючи з 01.09.2015, позбавлені пільг щодо сплати судового збору, оскільки їх виключено з переліку суб'єктів, що звільняються від його сплати під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Статтею 4 названого Закону встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, тоді як за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

В свою чергу, Прокурором при зверненні з даною апеляційною скаргою не надано жодних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. При цьому, Прокурором не наведено жодних обставин для відстрочення йому сплати судового збору у встановленому законом порядку. За змістом скарги є лише посилання на ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» та викладене прохання про відстрочення сплати судового збору до прийняття судового рішення по даній справі.

На думку Прокурора, вказані обставини є належною підставою для відстрочення йому сплати судового збору у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Слід зазначити, що даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. № 7 зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Колегія суддів зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту клопотання прокуратури не вбачається.

Крім того, відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч вимогам ст.33 ГПК України прокурором не надано жодних доказів як на підтвердження того, що необхідні бюджетні чи позабюджетні кошти можуть бути реально виділені протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, а саме в межах двохмісячного терміну розгляду апеляційної скарги, передбаченого ст. 102 ГПК України, що власне і могло би бути суттєвою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові вищого господарського суду України від 02.11.2015 № 910/3740/13.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 05.03.2014 по справі № 902/1266/13, від 24.11.2015 № 910/5281/14).

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38). Привілейована позиція обвинувача (прокурора) при розподілі судових витрат може викликати запитання у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд. Не дивлячись на те, що подібний привілей може бути виправданий міркуваннями охорони правопорядку, його "використання не допустимо, якщо це призводить до нерівноправного становища сторони в цивільному судочинстві стосовно прокурора" (див. Stankiewicz v. Poland, рішення від 06 квітня 2006 р., N 46917/99).

Відповідно до п. 16 Рекомендації Rec(2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам учасникам про роль публічних обвинувачень поза системою кримінальної юстиції (ухвалена Комітетом Міністрів 19.09.2012 року на 1151 засіданні заступників Міністрів) права публічного обвинувачення на оскарження судового рішення або його перегляд іншим вищестоящим судом не повинно жодним чином різнитися від доступних для інших сторін провадження.

Відтак, за обставин, коли законодавець виключив органи прокуратури з платників, що звільняються від сплати судового збору, звільнення судом прокурорів від сплати судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції особливо у справах, в яких місцевий господарський суд прийняв рішення не на користь прокурорів, може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов'язані сплачувати відповідний збір. Особливо це стосується позовів, що виникають із господарських правовідносин, які засновані на юридичній рівності їх учасників, і в яких прокурори виконують лише представницькі функції. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 24.11.2015 № 910/5281/14)

Окремо, колегія суддів враховує і той факт, що позов у даній справі подано прокурором в інтересах держави в особі ПАТ «Укртрансгаз». За Ухвалою КАГС від 27.07.2016 № 911/918/15 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача ПАТ «Укртрансгаз» та призначено судове засіданя. В свою чергу, в такому випадку, прокурор не позбавлений права скористатися своїм процесуальним правом та в порядку ст. 96 ГПК України подати відзив на апеляційну скаргу, в якому викласти свої детальні пояснення та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на значну суму судового збору, а також недоведеність обставин, які перешкоджають сплаті судового збору, клопотання Прокурора про відстрочення йому сплати судового збору відхиляється, а апеляційна скарга Прокуратури Київської області на вищезазначене Рішення місцевого суду не приймається до розгляду і повертається Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 97, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Київської області на Рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2016 № 911/918/15 повернути без розгляду з доданими матеріалами на 24 (двадцяти чотирьох) аркушах з конвертом.

Копію даної ухвали Київського апеляційного господарського суду надіслати учасникам апеляційного провадження.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко