ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 р. Справа № 909/375/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , секретар судового засідання Войцеховська Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Галицька, 169/25, м. Івано-Франківськ,76008;

про стягнення 190830 грн.44 коп.

за участю:

Від позивача: ОСОБА_2 - начальник відділу правового забезпечення Департаменту правової політики Івано-Франківської міської ради, довіреність (№ 160/01-20/14в від 27.01.16);

Від відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність (№ 400 від 09.03.16).

ВСТАНОВИВ: Івано-Франківська міська рада звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 190830 грн. 44 коп.

Представник позивача в судове засідання з'явився та подав заяву вих. № 1083/12-17/в від 12.07.16 (вх. № 7195/16 від 15.07.16) про зменшення позовних вимог. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що в ході судового розгляду виявилося, що у витягах про нормативно-грошову оцінку, які видані відповідачу та управлінню земельних відносин Івано-Франківської міської ради, для розрахунку розміру збитків вказані різні значення нормативно-грошової оцінки однієї й тієї ж земельної ділянки на вул. Горбачевського, площею 0,200 га. Відповідно до листа відділу держгеокадастру в м. Івано-Франківську від 15.06.16 № 18-28-0.3-1138/2-16 дійсним є витяг з технічної документації від 14.05.12 за №0303/04-04-06. На основі вірного витягу про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки зроблений уточнений розрахунок розміру збитків. З цих підстав позивач зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 154672 грн. 50 коп.

Згідно вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України, яка дає позивачу право до прийняття рішення збільшити чи зменшити розмір позовних вимог, суд приймає подану заяву про зменшення розміру позовних вимог. Таким чином, позов розглядається господарським судом в обсязі визначеному заявою вих. № 1083/12-17/в від 12.07.16 (вх. № 7195/16 від 15.07.16) про зменшення позовних вимог та позовною заявою.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при продовженні договору оренди земельної ділянки площею 0,200 га по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську відповідач не виконав обов'язок щодо укладення договору оренди землі і здійснював використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що підтверджується актом обстеження управлінням земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 26 від 17.04.2015. Зазначає, що обов'язок орендаря зареєструвати договір оренди землі передбачений рішенням Івано-Франківської міської ради № 913/31 від 18.12.12, яким було продовжено термін оренди даної земельної ділянки на п'ять років. Посилається на те, що внаслідок даного порушення позивачу були заподіяні збитки, які ним визначені відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою КМУ від 19.04.1993 № 284. Згідно акту про визначення збитків від 02.10.15, затвердженого рішенням Івано-Франківського міськвиконкому № 617 від 13.10.2015, збитки у вигляді упущеної вигоди нараховані за період з 02.10.2012 по 02.10.2015 в сумі 190830 грн. 44 коп. До заяви вих. № 1083/12-17/в від 12.07.16 (вх. № 7195/16 від 15.07.16) про зменшення позовних вимог, позивач долучає новий розрахунок збитків Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради за період з 02.10.2012 по 29.12.2015 в сумі 154672 грн. 50 коп. Розмір збитків позивач визначає як мінімальний дохід, який би Івано-Франківська міська рада могла б реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушено у разі укладення договору оренди. При цьому виходить із розміру орендної плати, яка була б встановлена відповідно до вимог законодавства у разі укладення та реєстрації договору. Вважає, що вжиті Івано-Франківською міською радою заходи щодо врегулювання даного спору свідчать про відсутність її вини. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує положеннями ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.193, 224 ГК України, ст.ст.124-126, 152, 156, 157 ЗК України.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, подав клопотання вих. № б/н від 06.07.16 (вх. № 9502/16 від 06.07.16) про долучення документів до матеріалів справи, відповідно до якого долучає копію квитанції про часткову оплату боргу, а також клопотання вих. № б/н від 19.07.16 (вх. № 7299/16 від 19.07.16) про розстрочку виконання рішення.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив суд зменшити розмір заявленої до стягнення суми, у зв'язку з частковою оплатою на підтвердження чого подав копію квитанції № 0.0.566572737.1 від 13.06.16 про сплату боргу у сумі 77336 грн. 25 коп., а також просить розстрочити виконання рішення рівними частинами на три місяці.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Івано-Франківською міською радою, як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як орендарем, на підставі пункту 1.36 рішення VIII сесії Івано-Франківської міської ради від 29.08.2006 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,200 га., що знаходиться за адресою вул. Горбачевського, м. Івано-Франківськ, зареєстрований 08.11.06 за № 27 в міському відділі Іван -Франківської регіональної філії центру ДЗК при Держкомземі України. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:011:0121.

Вказаний договір припинив свою дію 09.11.2009 у зв'язку із закінченням терміну на який був укладений.

02.02.2010 між сторонами було укладено Договір № 27-1/04-12 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Івано-Франківською міською радою за фактичне користування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 земельною ділянкою.

18.12.2012 Івано-Франківською міською радою було прийнято рішення № 913-31 "Про продовження термінів оренди земельних ділянок", а саме п. 42 додатку, відповідно до якого продовжено термін оренди земельної ділянки строком на п'ять років. В п. 2 цього рішення передбачено, що суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний зареєструвати договір оренди землі в управлінні Держкомзему в м. Івано-Франківську протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення. В п. 3 цього рішення встановлено, що з дня закінчення дії попереднього договору оренди земельної ділянки і до дня державної реєстрації нового договору оренди землі землекористувач сплачує за окремою угодою Івано-Франківській міській раді втрати від недоотримання коштів за фактичне користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати згідно розрахунку нормативної оцінки та діючих ставок орендної плати.

Надалі, 01.03.13 Івано-Франківська міська рада звернулася до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з листом-претензією № 427/01-18/48-в, відповідно до якого просила повідомити про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, однак відповіді на даний лист не отримала.

02.07.14 управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради направило лист № 471/05-03/08-в до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогою в найкоротший термін забезпечити реєстрацію договору оренди землі.

27.04.15 управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради листом-клопотанням № 243/04-03/08в вимагало вчинити дії, направлені на виготовлення документів, які б посвідчували право на користування земельною ділянкою площею 0,200 га по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську та відшкодування збитків завданих користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

З акту обстеження управлінням земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 26 від 17.04.2015 вбачається, що управлінням земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 17.04.2015 було здійснено вихід на місце розташування земельної ділянки площею 0,200 га по вул. Горбачевського в м.Івано-Франківську та встановлено, що земельна ділянка площею 0,200 га по вул.Горбачевського в м. Івано-Франківську використовується на підставі договору оренди земельної ділянки. Також вказано на те, що на час проведення перевірки термін дії вказаного договору закінчився, а нового укладено не було, що є порушенням статей 125, 126 ЗК та свідчить про використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Факт протиправної поведінки з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 об'єктивно підтверджується актом обстеження управлінням земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 26 від 17.04.2015 та свідчить про те, що не укладення договору виникло з вини відповідача.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 13.10.15 № 617 було затверджено ОСОБА_3 визначення розміру збитків Івано-Франківській міській раді (неодержаних доходів за час фактичного використання земельної ділянки площею 0,200 га по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську) від 02.10.15. В даному акті вказано, що він складений відповідно до ст.ст.156-157 ЗК України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. При цьому зазначено, що користувачем земельної ділянки договір оренди земельною ділянкою не укладено і не сплачується орендна плата за землю, а тому збитки визначені у вигляді недоотриманих коштів від орендної плати за земельну ділянку (неодержані доходи). Збитки нараховані: за період з 02.10.12 по 02.10.15 в сумі 190830 грн. 44 коп.

Відповідно до заяви позивача вих. № 1083/12-17/в від 12.07.16 (вх. № 7195/16 від 15.07.16) про зменшення позовних вимог, під час розгляд справи виявилося, що у витягах про нормативно-грошову оцінку, які видані відповідачу та управлінню земельних відносин Івано-Франківської міської ради, для розрахунку розміру збитків вказані різні значення нормативно-грошової оцінки однієї й тієї ж земельної ділянки на вул. Горбачевського, площею 0,200 га. Відповідно до листа відділу держгеокадастру в м. Івано-Франківську від 15.06.16 № 18-28-0.3-1138/2-16 дійсним є витяг з технічної документації від 14.05.12 за №0303/04-04-06. На основі вірного витягу про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки зроблений уточнений розрахунок розміру збитків. Враховуючи викладене, до матеріалів справи долучено новий розрахунок збитків Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради за період з 02.10.2012 по 29.12.2015 в сумі 154672 грн. 50 коп. Розмір збитків позивач визначає як мінімальний дохід, який би Івано-Франківська міська рада могла б реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушено у разі укладення договору оренди. При цьому виходить із розміру орендної плати, яка була б встановлена відповідно до вимог законодавства у разі укладення та реєстрації договору.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд Івано-Франківської області дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що згідно ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 3 ЗУ Про оренду землі визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Згідно статі 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

У відповідності з вимогами п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 12 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Статтею 206 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом положень статей 122, 123 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 124 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Аналогічна норма закріплена у статті 16 Закону України Про оренду землі.

Статтями 152, 156, 157 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що відповідачем завдано позивачу збитків, що підтверджують матеріали справи. Судом також встановлена наявність всіх елементів складу правопорушення необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо сплати боргу своєчасно та в повному обсязі не виконав, станом на день судового засідання борг відповідача перед позивачем становить 154672 грн. 50 коп. Відповідачем не надано доказів сплати вказаного боргу суду, наявність боргу перед позивачем не заперечується.

З огляду на встановлені судом обставини справи, вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі154672 грн. 50 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Судом встановлено, що враховуючи те, що після звернення позивача до суду з позовом, відповідачем здійснено часткову оплату суми боргу в розмірі 77336 грн. 25 коп., в цій частині позовних вимог слід припинити провадження.

З огляду на обґрунтованість позовних вимог та правильність поданого розрахунку, позовні вимоги про стягнення 77336 грн. 25 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на встановлені судом обставини справи, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача 77336 грн. 25 коп. В частині позовних вимог про стягнення 77336грн. 25 коп. - припинити провадження.

Розглянувши клопотання відповідача вих. № б/н від 19.07.16 (вх. № 7299/16 від 19.07.16) про розстрочку виконання рішення, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що подане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 121 ГПК України, суд залежно від обставин справи може розстрочити виконання рішення при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12, N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З огляду на викладене, враховуючи інтереси обох сторін, та те, що представник позивача не заперечує проти розстрочки, з метою реального виконання рішення суду, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача та розстрочити виконання рішення суду на 3 місяці рівними частинами із щомісячним стягненням по 25778 грн. 75 коп.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору слід покласти в повному обсязі на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 11, 22, Цивільного кодексу України, 174, 224 Господарського кодексу України, ст. 33, ст. 43, ст. 49, ст. 80, ст. 82 - 85, ст. 86, ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Івано-Франківської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 190830 грн.44 коп. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Галицька, 169/25, м. Івано-Франківськ, 76008 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004 (, УДКСУ в м. Івано-Франківську, код одержувача 37952250 розрахунковий рахунок 0002, код платежу 18010900 МФО: 836014, ГУДКСУ в м. Івано-Франківську, призначення платежу: орендна плата за землю, збитки з юридичних осіб) 77336 (сімдесят сім тисяч триста тридцять шість) грн. 25 коп.

Розстрочити виконання рішення суду на 3 (три) місяці, стягуючи рівними частинами щомісячно:

- 25778 (двадцять п'ять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 75 коп. - до 19.08.16;

- 25778 (двадцять п'ять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 75 коп. - до 19.09.16;

- 25778 (двадцять п'ять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 75 коп. - до 19.10.16.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Галицька, 169/25, м. Івано-Франківськ, 76008 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004 (, розрахунковий рахунок 4841, МФО: 836014 в ГУДКСУ в Івано-Франківській області, призначення платежу: сплата судового збору) 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 09 коп. - судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 77336 (сімдесят сім тисяч триста тридцять шість) грн. 25 коп. - припинити провадження.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.07.16

Суддя Неверовська Л. М.