РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016Справа № 910/9939/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - Компанія) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - Бюро), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 та приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" (далі - Товариство), - про стягнення 1 133,47 грн.,

за участі представників:

позивача: Шидловської С.В., за довіреністю від 20 жовтня 2015 року № 0115-164,

відповідача: не з'явились,

третьої особи - Товариства: Буді К.С., за довіреністю від 5 січня 2016 року,

третьої особи - ОСОБА_1.: не з'явились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2016 року Компанія звернулась до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Бюро заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 1 133,47 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) зобов'язаний відшкодовувати позивачу шкоду, завдану внаслідок ДТП, особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31 травня 2016 року порушено провадження у справі № 910/9939/16 та призначено її розгляд на 7 липня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 7 липня 2016 року відклав розгляд справи на 21 липня 2016 року. Крім того, цією ухвалою залучено до участі в справі на стороні відповідача в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 та Товариство.

21 липня 2016 року розгляд справи був відкладений на 28 липня 2016 року, про що судом було винесено відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 28 липня 2016 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, поданих суду 27 липня 2016 року, та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача під час судового засідання 21 липня 2016 року надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечував. В основу заперечень Бюро покладено той факт, що норми пункту 36.4 статті 36 Закону містять обмеження щодо регламентних виплат, зазначених в пункті 41.1 статті 41 вказаного Закону.

Представник Товариства в призначеному судовому засіданні надав пояснення щодо втрати бланку страхового полісу № АС/4266774, інформація про який міститься в довідці про ДТП. Крім того зауважив, що факт втрати бланку вказаного полісу встановлений рішенням Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/13343/15-ц від 25 січня 2016 року.

ОСОБА_1. не направив свого повноважного представника для участі в судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом направлення на його поштову адресу ухвал суду від 7 липня 2016 року та від 21 липня 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представників Компанії та Товариства, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

8 квітня 2014 року між Компанією та ОСОБА_2 (страхувальник позивача) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2900-14-00095 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до довідки № 9470808 про дорожньо-транспортну пригоду 3 грудня 2014 року в місті Києві, по вулиці Червоноармійській, 64 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2., та автомобіля «Fiat Скудо», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року в справі № 752/20919/14-п ОСОБА_1. визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

5 грудня 2014 року ОСОБА_2. звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що Компанія визнала зазначену вище подію страховим випадком, здійснила розрахунок та призначила до виплати страхове відшкодування в розмірі 1 133,47 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями страхового акту № ДКК-41593 від 10 грудня 2014 року та розрахунку суми страхового відшкодування.

Позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, на підставі вказаного страхового акту та зазначеної заяви страхувальника здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 1 133,47 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 12 грудня 2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 39.1 ст. 39 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Бюро є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями відповідача, зокрема, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при Бюро для забезпечення виконання покладених на нього функцій (пункти 39.2.1, 39.2.2 Закону).

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону відповідач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Статтею 1 Закону встановлено, що потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Норми Закону передбачають, що Бюро відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної незабезпеченому транспортному засобу.

Згідно з вимогами статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, із копії довідки про ДТП вбачається, що на момент скоєння ДТП 3 грудня 2014 року у водія ОСОБА_1. був наявний поліс № АС/4266774 терміном дії до 17 квітня 2015 року, виданий Товариством.

Водночас, з інформаційного запиту з Бюро вбачається, що бланк полісу № АС/4266774 визначений страховиком як втрачений.

Згідно з частиною 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У матеріалах справи наявна копія рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року в справі № 753/13343/15-ц, яким встановлено, що поліси з номерами АС/4266761-АС/4266800 (у тому числі й вищезазначений поліс) були втрачені або викрадені, у зв'язку з чим визнані недійсними. Вказане рішення набрало законної сили.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про те, що поліс АС/4266774 не є чинним, у зв'язку з чим у Товариства не виникає обов'язку відшкодовувати шкоду, завдану водієм транспортного засобу «Fiat Скудо», державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

У пункті 1.7 статті 1 Закону наведено, що слід розуміти під забезпеченим транспортним засобом, а саме - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Враховуючи викладене, з урахуванням обмеження щодо виплат, що міститься в пункті 36.4. статті 36 Закону, положення якого виключає можливість компенсації Бюро витрат страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, за шкоду заподіяну з вини осіб, які на дату ДТП не застрахували цивільно-правову відповідальність, вказані витрати повинна компенсувати особа, винна у вчиненні ДТП.

Позивач не є потерпілою особою за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 3 грудня 2014 року в розумінні цього Закону, і відповідно не має права на відшкодування шкоди, завданої незабезпеченим транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 23 квітня 2015 року в справі № 910/9212/14 та від 10 листопада 2015 року в справі № 910/12685/15.

Оскільки Компанією не було доведено обґрунтованості позовних вимог до Бюро, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29 липня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко