ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 липня 2016 р. Справа № 903/440/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВОЛЕНЕРДЖІ

до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення від 31.03.2016р. №13

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 21.04.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, в.о. голови відділення, ОСОБА_3, дов. від 02.02.2016р. №5, ОСОБА_4, дов. від 04.07.2016р. №26

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників судового процесу.

У судовому засіданні 19.07.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВОЛЕНЕРДЖІ просить визнати недійсним рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №13 від 31.03.2016р. по справі №1-16 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» не має ринкової влади в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км. територією, так як не є єдиним постачальником та не має можливості диктувати споживачу свої чи невигідні умови продажу, так як споживачі та субєкти господарювання мають можливість вільно вибирати між кількома продавцями, що здійснюють діяльність на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального; не має можливості скорочувати або обмежувати випуск товарів і постачання їх на ринку збуту, так як є самостійним субєктом господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю, та не має жодного впливу чи контролю над виробниками чи постачальниками даного виду товару та не пов'язаний відносинами контролю з іншими особами.

ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» зазнає значної конкуренції у здійсненні діяльністі на ринку роздрібної торгівлі скрапленим газом в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км. територією, та жодним чином не займає монопольного (домінуючого) становища.

Протягом жовтня 2015 року в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км. територією роздрібна торгівля газом здійснювалась через 5 АГЗС, з яких 2 АГЗС належать ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ», решта: ТзОВ «ВОГ Рітейл», ПАТ «Укрнафта», ТзОВ «Електрон-ЛПГ».

Наявна на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км. територією пропозиція даного товару в повній мірі задовольняє наявний попит (тобто відсутній його дефіцит). Споживачі, у разі неможливості (не бажання) придбати товар у ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ», мають можливість в повній мірі придбати (задовольнити свій попит) у інших субєктів господарювання, які здійснюють діяльність в межах даного регіонального ринку, без додаткових витрат. В свою чергу, споживачі мають доступ та в повній мірі володіють інформацією про можливість придбання газу скрапленого у інших реалізаторів на інших АЗС в межах даного ринку.

Таким чином, споживачі та суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, що здійснюють діяльність на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального.

Основною метою діяльності ТзОВ «ВОЛЕНРДЖІ» як субєкта підприємницької діяльності є отримання прибутку. Прибуток товариства, при здійсненні діяльності на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального, безпосередньо залежить від обсягів реалізації. Так, з метою збереження та збільшення обсягів реалізації ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ», з урахуванням понесених витрат, намагається встановлювати ціни на товар з мінімальною націнкою. Впродовж періоду 15.10.2015 року - 22.10.2015 року ціни роздрібного продажу газу скрапленого на товаристві були чи не найнижчими в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км. територією.

В період 15.10.2015 року - 22.10.2015 року на момент зміни товариством роздрібних цін на газ скраплений на АГЗС №13 та №14 у м. Володимир-Волинський, у ряду субєктів господарювання, що здійснюють роздрібну торгівлю газом скрапленим в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км. територією, вже були встановлені значно вищі ціни, або на рівні встановлених роздрібних цін товариства, як приклад, на АГЗС ТзОВ «ВОГ Рітейл» та ТзОВ «Електр-ЛПГ» 16.10.2015 року на ранок роздрібна ціна на газ становила - 9,70 грн./л та 9,90 грн. відповідно, 22.10.2015 року -10,60 грн./л та 10,50 грн./л відповідно.

Роблячи висновки про економічну необґрунтованість підняття роздрібних цін ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» впродовж періоду 15.10.2015 року - 22.10.2015 року, територіальне відділення взагалі не досліджує ціноутворення та можливість товариства встановлення нижчих роздрібних цін протягом вказаного періоду.

ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» до реалізаційної ціни не включав акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, який сплачувався за рахунок власних обігових коштів та отриманого прибутку. Це підтверджується періодичними звітами РРО по АЗС №13 та №14 за жовтень 2015 року та декларацією акцизного податку за жовтень 2015 року.

Роздрібна ціна на газ скраплений 15.10.2015 року становила 9,20 грн./л, таким чином за період з 15.10.2015 року по 22.10.2015 року роздрібна ціна зросла лише на 11,4 %.

Протягом жовтня 2015 року закупівельні ціни газу скрапленого ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» замінювалися в сторону підвищення 5 разів, що підтверджується актами приймання-передачі до договорів поставки за жовтень 2015 року.

Поетапне підвищення ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» роздрібної ціни на газ скраплений в якості моторного пального, в тому числі на АГЗС в межах м. Володимир-Волинський і довколишньої 10-кілометрової території, протягом 15.10.2015 року - 22.10.2015 року, є економічно обґрунтованим.

В рішенні не зазначено та не зясовано, яким саме чином дії ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ» призвели чи могли призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, і в чому полягають чи могли полягати відповідні наслідки.

ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» жодним чином не допущено зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку та не вчинено жодних дій, що призвели або могли призвести усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання споживачів, та не встановлювало економічно необґрунтованих цін на газ скраплений в моторного палива, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції ринку.

Вищевикладене свідчить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, про недоведеність ряду обставин та невідповідність висновків, викладених в рішенні обставинам справи (а.с. 4-58).

Відповідач у відзиві від 01.07.2016р. №20/1-25-914 позов заперечив, мотивуючи тим, що відповідно до інформації Головного управління статистики у Волинській області діяльність на регіональному ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км територією протягом січня - жовтня 2015 року здійснювали 5 субєктів господарювання через 5 АЗС/АГЗС: ТзОВ «ВОГ Рітейл»: 1 АЗС/АГЗС «WOG» (м. Володимир-Волинський, вул. Луцька,192); ПАТ «Укрнафта»: 1 АЗС/АГЗС (вул. Луцька, 192, с. Верба, вул. Ковельська, 16); ТзОВ «Рекорд Оіл»: 2 АЗС (вул. Луцька, 217, м. Володимир-Волинський, вул. Устилузька, 123, м. Володимир-Волинський), діяв до 20 січня 2015 року, ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ: 2 АЗС (вул. Луцька, 217, м. Володимир-Волинський, вул. Устилузька, 123, м. Володимир-Волинський), діє з 20.01.2015р.; ТзОВ «Електрон-ЛПГ»: 1 АЗС (вул. Устилузька, 142, м. Володимир-Волинський).

Протягом січня - жовтня 2015 року ТзОВ «Воленерджі» реалізувало 929,3 тис. л газу скрапленого в якості моторного пального в територіальних межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км територією.

За результатами дослідження зазначеного ринку за фактичними даними січня - жовтня 2015 року ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ займало монопольне (домінуюче) становище з часткою 49,43%. Частки інших учасників були наступними : ТзОВ «ВОТ Рітейл» - 24,47%, ПАТ «Укрнафта» - 21,59%. ТзОВ «Електрон-ЛПГ» - 2,3%, ТзОВ «Рекорд Оіл» - 2,22%.

Монопольне (домінуюче) становище позивача надавало можливість встановлення роздрібних цін на газ скраплений в якості моторного пального на рівні, не обумовленому високою конкуренцією.

У жовтні 2015 року відбулось стрімке зростання роздрібних цін на газ скраплений у якості моторного пального. Зокрема, на досліджуваному ринку за період з 13.10.2015 року по 25.10.2015 року вартість пального виросла з 8,60 грн. до 10,70 грн./л.

При порівнянні роздрібних цін на газ скраплений у значимих учасників ринку - позивача та ПАТ «Укрнафта» встановлено, що роздрібні ціни у ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ з 16.10.2015р. по 25.10.2015 року були вищими, ніж у іншого учасника ринку.

ТзОВ «ВОГ Рітейл» здійснює реалізацію пального покращеної якості за вищою ціною. Реалізацію пального покращеної якості підтверджено сертифікатом відповідності на газ вуглеводневий «LPG MUSTANG» для двигунів внутрішнього згоряння.

Відповідно до інформації позивача та оптового постачальника ТзОВ «ГАРАНТ- УТН» закупівельні ціни на газ скраплений протягом 15.10.2015 року - 22.10.2015 року не зазнавали зростання та були стабільними, тоді як роздрібні ціни підвищились без економічно обумовлених на те причин.

Стрімке зростання роздрібних цін на газ скраплений в якості моторного пального при стабільних закупівельних цінах відбулось з 15.10.2015р. по 22.10.2015р. Протягом даного періоду роздрібна ціна зросла з 8,90 грн/л до 10,25 грн/л, або на 1,35 грн/л, що складає 15,2%.

Протягом 13.10.2015 року - 22.10.2015 року закупівельні ціни на газ скраплений в якості моторного пального для позивача не змінювались та були однаковими - 16 248 грн. за тонну палива з ПДВ, що підтверджується актом №00213 приймання передачі до договору поставки № ГУ-0313 від 13.10.2015 року та безпосередньо інформацією єдиного протягом вищенаведеного періоду постачальника - ТзОВ «ГАРАНТ-УТН».

Такі дії позивача щодо встановлення та застосування протягом 15.10.2015 р. 22.10.2015р. економічно необгрунтованого, завищеного рівня цін на газ скраплений в якості моторного пального було кваліфіковано як порушення конкуренційного законодавства, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир-Волинського і навколишньої 10-кілометрової території, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Споживачі послуг з роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир-Волинського і навколишньої 10-кілометрової території не мали реального вибору між кількома продавцями, що здійснювали таку діяльність в звязку з додатковими транспортними витратами та затратою часу для здійснення моніторингу цін для подальшого вибору оператора (найближчі АЗС, що здійснювали реалізацію газу скрапленого знаходились на відстані 13-18 км) та відповідно були вимушені купувати протягом 15.10.2015 року - 22.10.2015 року за економічно необґрунтованими цінами. Позивач, закуповуючи паливо за стабільними оптовими цінами, здійснював підвищення роздрібних цін на скраплений газ і відповідно споживачі збільшували свої витрати на цей вид палива (а.с. 66-77).

У судовому засіданні 05.07.2016р. відповідно до ст.77 ГПК України оголошено перерву до 19.07.2016р. до 11.30год. для надання позивачем обґрунтованих пояснень по суті відзиву від 01.07.2016р. №20/1-25-914.

У додаткових поясненнях від 15.07.2016р. позивач повідомив, що ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» не володіє ринковою владою та не має ознак ринкової влади в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км територією, має конкурентів та зазнає значної конкуренції на даному ринку, у звязку з чим висновки відповідача про те, що ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку роздрібної торгівлі скрапленим газом в межах м. Володимир-Волинський та навколишньої 10-ти кілометрової території, є безпідставними.

Зокрема, ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ»:

- не може визначати умови обороту товарів на ринку;

- не є єдиним постачальником та не має можливості диктувати споживачу свої чи невигідні умови продажу, так як споживачі та суб'єкти господарювання мають можливість вільно вибирати між кількома продавцями, що здійснюють діяльність на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального;

- не має можливості скорочувати або обмежувати випуск товарів і постачання їх на ринок збуту, так як є самостійним субєктом господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю, та не має жодного впливу чи контролю над виробниками чи постачальниками даного виду товару та не пов'язаний відносинами контролю з іншими особами.

- протягом 2015 року, та зокрема у продовж періоду 15.10.2015 року - 22.10.2015 року, ціни роздрібного продажу газу скрапленого на товаристві були чи не найнижчими в межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-км. територією.

Наведені обставини у відповідності до вимог пункту 10.1. Методики не спростовано Волинським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, що виключає монопольне становище ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» на ринку роздрібної торгівлі скрапленим газом в межах м. Володимир-Волинський та навколишньої 10-ти кілометрової території.

Отже, ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» не займає монопольного (домінуючого) становища.

В період з 12.10.2015р. по 15.10.2015р. роздрібна ціна зросла з 8,60грн./л лише до 8,90грн./л, при тому, що оптова (закупівельна) ціна становила 9,04грн./л.

Тобто, наявність залишків пального забезпечувало поетапне підвищення роздрібних цін після зростання оптової (закупівельної) ціни, по мірі їх заміщення.

15.10.2015 року різниці (торгівельна надбавка) між роздрібною ціною (9,20 грн./л) та оптовою (закупівельною) ціною (9,04 грн./л) становила лише 1,8%, яку вважає відповідач економічно обґрунтованою.

Однак, це не відповідає дійсності, так як націнка в 1,8 % жодним чином не перекриває витрати товариства, повязані із реалізацією газу скрапленого, так як витрати товариства лише зі сплати акцизного додатку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами становили 5 % від вартості реалізованого пального з урахуванням ПДВ.

В свою чергу, середня торгівельна надбавка впродовж періоду 15.10.2015 року 22.10.2015р. від закупівельної ціни становила 7,6%, що є економічно обґрунтованим, та достатньою для покриття понесених витрат.

Вищевикладене свідчить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, про не доведеність ряду обставин та невідповідність висновків, викладених в оспорюваному рішенні, обставинам справи. Зокрема:

- не враховано, що ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» не займає монопольного (домінуючого) становища, в силу відсутності у товариства ринкової влади, можливості визначати умови обороту товарів на ринку, та наявності значної економічної конкуренції;

- не спростовано доводів ТзОВ «ВОЛЕНЕРДЖІ» щодо відсутності монопольного (домінуючого) становища на ринку;

- не доведено факту вчинення дій, які визнаються як зловживання монопольним становищем, і в чому саме полягають чи могли полягати відповідні наслідки, так як не визначено справедливого рівня цін, який обумовлений конкуренцією;

- взагалі не досліджено ціноутворення та можливість товариства встановлення нижчих роздрібних цін протягом вказаного періоду;

- не досліджено та не враховано причини підняття цін, що є обєктивними (а.с. 87-89).

У додаткових поясненнях від 15.07.2016р. відповідач Волинське обласне територіальне відділення АМКУ вказало, що під час розгляду справи за ознаками порушення ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ конкуренційного законодавства територіальне відділення здійснило дослідження ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир-Волинського і навколишньої 10-кілометрової території згідно з вимогами Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку.

Згідно з пунктом 10.3 Методики субєкт господарювання не зазнає значної конкуренції на ринку, якщо завдяки своїй ринковій владі має здатність не допускати, усувати чи обмежувати конкуренцію, зокрема обмежувати конкурентоспроможність інших споживачів, чи ущемлювати інтереси інших субєктів господарювання чи споживачів.

Однією з ознак ринкової влади субєкта господарювання є здатність субєкта господарювання підвищувати ціни на товари і підтримувати їх на рівні, що перевищує рівень обумовлений конкуренцією на ринку.

Крім того, вважається, що субєкт господарювання не зазнає значної конкуренції коли:

- частки на ринку, які належать конкурентам, порівняно невеликого розміру,

- можливості доступу інших субєктів господарювання щодо збуту товарів суттєво обмежені.

Відповідно до пункту 10.4 Методики як додаткові ознаки наявності ринкової влади також розглядаються: високий рівень концентрації ринку, високі барєри вступу на ринок потенційних конкурентів, тривалий період закритості ринку для вступу нових субєктів господарювання, суттєва кількісна перевага частки субєкта господарювання над частками інших конкурентів за умови стабільності структури ринку протягом тривалого періоду.

За результатами дослідження ринку в підтвердження ринкової влади ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ було визнано наступне - можливість при отриманні скрапленого газу за однаковими оптовими цінами 9,04 грн./л протягом 15.10.2015-22.10.2015 року підвищити їх на 15,2%, або на 1,35 грн./л (з 8,90 грн. до 10,25 грн.).

При цьому, інший учасник ринку ПАТ «Укрнафта», який отримував скраплений газ від того ж оптового постачальника (ТзОВ «ГАРАНТ-УТН») протягом 16.10.2015-19.10.2015 року не здійснював підвищення роздрібних цін та встановлював їх на 0,05-0,25 грн. нижчими ніж позивач.

Частки інших учасників ринку є значно нижчими, ніж у позивача.

За результатами дослідження діяльності субєктів господарювання протягом січня- жовтня 2015 року частка позивача становила 49,43 %, частка ТзОВ «ВОГ Рітейл» - 24,47 %, ПАТ «Укрнафта» - 21,59 %, ТОВ «Електрон-ЛПГ» - 2,3%, ТзОВ «Рекорд Оіл» - 2,22%.

При розрахунку частки субєктів господарювання щодо обсягів реалізації газу скрапленого у визначених територіальних межах за жовтень 2015 року було встановлено зростання частки ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ до 54,38% та відповідне зменшення часток ТзОВ «ВОГ Рітейл» та ПАТ «Укрнафта» до 21,09 % та 20,47%.

Можливість доступу інших субєктів господарювання щодо збуту товарів суттєво обмежені, тривалий період ринок є закритим для нових субєктів господарювання.

За останні 5 років у м.Володимир-Волинському та 10-ти км території не було побудовано нових АЗС. Значні адміністративні та економічні барєри для вступу на ринок у вигляді отримання вільної земельної ділянки для побудови АЗС, фінансові витрати на побудову та оснащення автозаправочної станції, тощо.

Крім того, при оцінці середньоденних обсягів реалізації скрапленого газу у жовтні 2015 року було встановлено, що позивач в середньому реалізовував до 4,3 тис.л/день, ТзОВ «ВОГ Рітейл» - 1,6 тис.л/день, ПАТ «Укрнафта» - 1,5 тис.л/день, ТОВ «Електрон-ЛПГ» - 350 л/день.

Вищезазначене свідчить про наявність значної ринкової влади у позивача на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир- Волинського і навколишньої 10-кілометрової території.

При підтвердженні зловживання монопольним (домінуючим) становищем позивача на ринку досліджувались не лише структурні, а і поведінкові показники.

Зокрема, було проаналізовано оптово-закупівельні ціни на пальне, роздрібні ціни та рівень торгівельної надбавки за жовтень 2015 року.

При порівнянні розміру торгівельної надбавки у відсотковому та грошовому виразі протягом 15-22.10.2015 року позивач динамічно збільшував його від 1,8 % до 13,4%, що у грошовому виразі склало від 0,16 грн. до 1,21 грн./л.

При цьому, у інші дні жовтня 2015 року ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ застосовувало торгівельну надбавку у розмірі від 1,0 до 5,5 %%.

При цьому, зручне територіальне розташування АЗС №13 позивача на дорозі державного значення Автошлях Н-22 (Устилуг-Луцьк-Рівне) на виїзді з міста Володимир- Волинського в сторону Луцька (м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 217) при наявності конкурента ТзОВ «ВОГ Рітейл» з вищим рівнем цін на брендове пальне, та АЗС №14 при виїзді з міста до м.Устилуг (за адресою м.Володимир-Волинський, вул.Устилузька,123) при фактичному припиненні діяльності конкурента ТзОВ «Електрон-ЛПГ» (реалізація в день лише 350 л пального) дало можливість встановлювати та утримувати такі ціни, які б неможливо було б встановити за наявності значної конкуренції.

Зазначені дії позивача щодо підвищення роздрібних цін на скраплений газ при незмінних оптово-закупівельних цінах у жовтні 2015 року призвели до ущемлення інтересів споживачів послуги роздрібної торгівлі пальним, які були вимушені нести більші витрати на паливо для автомобілів (а.с. 98-100).

В судовому засіданні 19.07.2016р. позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовні заяві та додаткових поясненнях.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ здійснювало роздрібну торгівлю газом скрапленим в період з 20.01.2015р. по 28.06.2016р.

З 28.06.2016р. припинено роздрібну торгівлю пальним у звязку з розірванням договорів оренди АЗС (а.с. 101).

Представники відповідача в судовому засіданні 19.07.2016р. позов заперечили з підстав, викладених у відзиві та додаткових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31 березня 2016р. №13 у справі №1-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафних санкцій" визнано, що відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за фактичними даними роботи протягом січня - жовтня 2015 року ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ займає монопольне (домінуюче) становище на ринку роздрібної торгівлі скрапленим газом в межах м. Володимир-Волинського та навколишньої 10-ти кілометрової території з часткою 49,43%; ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ встановивши впродовж періоду з 15.10.2015 року - 22.10.2015 року економічно необґрунтований завищений рівень цін на газ скраплений в якості моторного пального вчинило порушення конкуренційного законодавства, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир-Волинського і навколишньої 10-кілометрової території, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; відповідно до частини другої ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладений на ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ штраф за вчинення порушення, вказаного в пункті 2 резолютивної частини рішення, у розмірі 34 000,00 гривень (а.с. 11-15).

Такого висновку Антимонопольний комітет дійшов на підставі таких обставин:

За результатами дослідження зазначеного ринку за фактичними даними січня - жовтня 2015 року ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ займало монопольне (домінуюче) становище з часткою 49,43%. Монопольне (домінуюче) становище позивача надавало можливість встановлення роздрібних цін на газ скраплений в якості моторного пального на рівні, не обумовленому високою конкуренцією.

При порівнянні роздрібних цін на газ скраплений у значимих учасників ринку - позивача та ПАТ «Укрнафта» встановлено, що роздрібні ціни у ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ з 16.10.2015р. по 25.10.2015 року були вищими, ніж у іншого учасника ринку.

Відповідно до інформації позивача та оптового постачальника ТзОВ «ГАРАНТ- УТН» закупівельні ціни на газ скраплений протягом 15.10.2015 року - 22.10.2015 року не зазнавали зростання та були стабільними, тоді як роздрібні ціни підвищились без економічно обумовлених на те причин.

Споживачі послуг з роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир-Волинського і навколишньої 10-кілометрової території не мали реального вибору між кількома продавцями, що здійснювали таку діяльність, в звязку з додатковими транспортними витратами та затратою часу для здійснення моніторингу цін для подальшого вибору оператора (найближчі АЗС, що здійснювали реалізацію газу скрапленого знаходились на відстані 13-18 км) та відповідно були вимушені купувати протягом 15.10.2015 року - 22.10.2015 року за економічно необґрунтованими цінами. Позивач, закуповуючи паливо за стабільними оптовими цінами, здійснював підвищення роздрібних цін на скраплений газ і відповідно споживачі збільшували свої витрати на цей вид палива.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2016р. №13 у справі №1-16 на підставі ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з причин невідповідності висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, неповне з'ясування обставин, які мають значення.

Частиною 1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкту господарювання надано право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково з визначених законом підстав у двомісячний строк з дня одержання такого рішення.

Рішення АМК одержано позивачем 18.04.2016р., звернення до суду відбулось 17.06.2016р., тобто, в межах визначеного законом двомісячного строку.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, а прийняте рішення таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, при цьому виходить із такого:

Відповідно до статті 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" економічною конкуренцією (конкуренцією) є змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; він не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. №49-р, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 01.04.2002р. за №317/6605 (далі - Методика), можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

У п.п. 15.1, 15.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що Установлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

Водночас, обов'язок доведення в суді факту значної конкуренції на ринку товару покладається на суб'єкта господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ньому.

Згідно п.п.13.1, 15.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011р. господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002р. №49-р.

Однак, господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Дії з визначення товарних меж ринку здійснюються органом АМКУ в порядку, визначеному розділом 5 Методики, п. 5.1 якої передбачає, що товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

Оспорюваним рішенням встановлено, що товарними межами досліджуваного ринку є роздрібна торгівля газом скрапленим в якості моторного пального.

Дії з визначення територіальних (географічних) меж ринку здійснюються органом АМКУ в порядку, визначеному розділом 6 Методики, пункт 6.1. якої передбачає, що територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи), є неможливим або недоцільним.

При здійсненні цих дій, зокрема, має враховуватися місце розташування специфічних груп споживачів на відповідній території тощо. При остаточному визначенні територіальних (географічних ) меж ринку визначальною є менша здатність до переміщення або попиту, або пропозиції.

Територіальні (географічні) межі ринку - територія зі сферою взаємовідносин купівлі-продажу товару (групи товарів), в межах якої за звичайних умов споживач може легко задовольнити свій попит на певний товар і яка може бути, як правило, територією держави, області, району, міста тощо або їхніми частинами .

Згідно з оспорюваним рішенням шляхом моделювання визначено мінімально можливу відстань в прямому та зворотному напрямку, при перевищенні якої витрати, пов'язані з придбанням товару за межами території певного населеного пункту (транспортні витрати та витрати на пошук товару) є істотними порівняно з ціною товару. Істотними будуть розглядатись транспортні та пошукові витрати, що перевищують 5% загальної вартості товару.

Встановлено, що витрати споживача при пошуку товару поза межами певного населеного пункту не будуть істотними у разі, якщо відстань (у прямому та зворотному напрямках), яку при цьому споживачу необхідно подолати буде меншою за 10 км.

Враховуючи вищезазначене, територіальним відділенням встановлено наступні територіальні межі ринку роздрібної торгівлі скрапленим газом в якості моторного пального:

- м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-ти кілометровою територією.

Дії органу АМКУ при складанні переліків продавців та споживачів конкретизовані у розділі 4 Методики, у якому визначено, що визначення ознак одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи) здійснюється, виходячи з подібності, зокрема умов його реалізації:

- через систему оптової торгівлі чи за індивідуальними, прямими договорами, у тому числі бартерними чи давальницькими схемами розрахунків;

- через систему роздрібної торгівлі, у тому числі через мережу фірмової торгівлі;

- обсягів додаткових послуг та пільг для покупців.

Згідно з рішенням учасники ринку є субєкти господарювання, які здійснюють роздрібну реалізацію газу скрапленого в якості моторного пального на АЗС/АГЗС та покупці цього товару.

Відповідно до пункту 7.1. Методики часовими межами ринку є час стабільності ринку, тобто період, протягом якого структура ринку, співвідношення попиту та пропозиції на ньому істотно не змінюється.

Оскільки структура вищезазначених ринків істотно не змінилась, відповідно часовими межами досліджуваного ринку в рішенні визначено січень - жовтень 2015 року (враховуючи те, що період повного обороту авансового капіталу під час роздрібної торгівлі становить 2 місяці, часовими межами у 2015 році відповідно до п. 7.3 Методики встановлено січень-жовтень 2015 року).

Протягом січня-жовтня 2015 року ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ реалізувало 929,3 тис. л газу скрапленого в якості моторного пального в територіальних межах м. Володимир-Волинський з навколишньою 10-ти кілометровою територією за фактичними даними січня-жовтня 2015 року на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ займає монопольне (домінуюче) становище з часткою 49,43%.

Роздрібні ціни на АЗС/АГЗС ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ в м. Володимир-Волинський протягом жовтня 2015 року зросли на 2,35грн./л (з 7,90грн./л до 10,25грн./л), що складає близько 30%.

Відповідно до інформації, наданої ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ, а також, безпосередньо, єдиним постачальником протягом жовтня 2015 року газу скрапленого в якості моторного пального (лист ТзОВ «ГАРАНТ-УТН» від 13.01.2016р. №2), закупівельні ціни на дане пальне протягом 15.10.2015р.-22.10.2015р. не зазнавали зростання та були стабільними, тоді як роздрібні ціни підвищились без економічно обумовлених на те причин.

За приписами ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Під час розгляду справи за ознаками порушення ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ конкуренційного законодавства територіальне відділення здійснило дослідження ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир-Волинського і навколишньої 10-кілометрової території згідно з вимогами Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку.

Згідно з пунктом 10.3 Методики субєкт господарювання не зазнає значної конкуренції на ринку, якщо завдяки своїй ринковій владі має здатність не допускати, усувати чи обмежувати конкуренцію, зокрема обмежувати конкурентоспроможність інших споживачів, чи ущемлювати інтереси інших субєктів господарювання чи споживачів.

Однією з ознак ринкової влади субєкта господарювання є здатність субєкта господарювання підвищувати ціни на товари і підтримувати їх на рівні, що перевищує рівень обумовлений конкуренцією на ринку.

Крім того, вважається, що субєкт господарювання не зазнає значної конкуренції коли:

- частки на ринку, які належать конкурентам, порівняно невеликого розміру,

- можливості доступу інших субєктів господарювання щодо збуту товарів суттєво обмежені.

Відповідно до пункту 10.4 Методики як додаткові ознаки наявності ринкової влади також розглядаються: високий рівень концентрації ринку, високі барєри вступу на ринок потенційних конкурентів, тривалий період закритості ринку для вступу нових субєктів господарювання, суттєва кількісна перевага частки субєкта господарювання над частками інших конкурентів за умови стабільності структури ринку протягом тривалого періоду.

За результатами дослідження ринку в підтвердження ринкової влади ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ було визнано наступне - можливість при отриманні скрапленого газу за однаковими оптовими цінами 9,04 грн./л протягом 15.10.2015-22.10.2015 року підвищити їх на 15,2%, або на 1,35 грн./л (з 8,90 грн. до 10,25 грн.).

При цьому, інший учасник ринку ПАТ «Укрнафта», який отримував скраплений газ від того ж оптового постачальника (ТзОВ «ГАРАНТ-УТН»), протягом 16.10.2015-19.10.2015 року не здійснював підвищення роздрібних цін та встановлював їх на 0,05-0,25 грн. нижчими ніж позивач.

Частки інших учасників ринку є значно нижчими, ніж у позивача.

За результатами дослідження діяльності субєктів господарювання протягом січня- жовтня 2015 року частка позивача становила 49,43 %, частка ТзОВ «ВОГ Рітейл» - 24,47 %, ПАТ «Укрнафта» - 21,59 %, ТОВ «Електрон-ЛПГ» - 2,3%, ТзОВ «Рекорд Оіл» - 2,22%.

При розрахунку частки субєктів господарювання щодо обсягів реалізації газу скрапленого у визначених територіальних межах за жовтень 2015 року було встановлено зростання частки ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ до 54,38% та відповідне зменшення часток ТзОВ «ВОГ Рітейл» та ПАТ «Укрнафта» до 21,09 % та 20,47%.

Можливість доступу інших субєктів господарювання щодо збуту товарів суттєво обмежені, тривалий період ринок є закритим для нових субєктів господарювання.

За останні 5 років у м.Володимир-Волинському та 10-ти км території не було побудовано нових АЗС. Значні адміністративні та економічні барєри для вступу на ринок у вигляді отримання вільної земельної ділянки для побудови АЗС, фінансові витрати на побудову та оснащення автозаправочної станції, тощо.

Крім того, при оцінці середньоденних обсягів реалізації скрапленого газу у жовтні 2015 року було встановлено, що позивач в середньому реалізовував до 4,3 тис.л/день, ТзОВ «ВОГ Рітейл» - 1,6 тис.л/день, ПАТ «Укрнафта» - 1,5 тис.л/день, ТОВ «Електрон-ЛПГ» - 350 л/день.

Вищезазначене свідчить про наявність значної ринкової влади у позивача на ринку роздрібної торгівлі газом скрапленим в якості моторного пального в межах м. Володимир- Волинського і навколишньої 10-кілометрової території та спростовує доводи позивача про відсутність ознак ринкової влади та твердження про найнижчу ціну на ринку.

При підтвердженні зловживання монопольним (домінуючим) становищем позивача на ринку досліджувались не лише структурні, а і поведінкові показники.

Зокрема, було проаналізовано оптово-закупівельні ціни на пальне, роздрібні ціни та рівень торгівельної надбавки за жовтень 2015 року.

При порівнянні розміру торгівельної надбавки у відсотковому та грошовому виразі протягом 15-22.10.2015 року позивач динамічно збільшував його від 1,8 % до 13,4%, що у грошовому виразі склало від 0,16 грн. до 1,21 грн./л.

При цьому, у інші дні жовтня 2015 року ТзОВ ВОЛЕНЕРДЖІ застосовувало торгівельну надбавку у розмірі від 1,0 до 5,5 %%.

При цьому, зручне територіальне розташування АЗС №13 позивача на дорозі державного значення Автошлях Н-22 (Устилуг-Луцьк-Рівне) на виїзді з міста Володимир-Волинського в сторону Луцька (м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 217) при наявності конкурента ТзОВ «ВОГ Рітейл» з вищим рівнем цін на брендове пальне, та АЗС №14 при виїзді з міста до м.Устилуг (за адресою м.Володимир-Волинський, вул.Устилузька,123) при фактичному припиненні діяльності конкурента ТзОВ «Електрон-ЛПГ» (реалізація в день лише 350 л пального) дало можливість встановлювати та утримувати такі ціни, які б неможливо було б встановити за наявності значної конкуренції.

Зазначені дії позивача щодо підвищення роздрібних цін на скраплений газ при незмінних оптово-закупівельних цінах у жовтні 2015 року призвели до ущемлення інтересів споживачів послуги роздрібної торгівлі пальним.

Вказаним спростовуються доводи позивача, що він не може визначати умови обороту товарів на ринку та диктувати споживачу невигідні умови продажу.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5 (в редакції Розпорядження Антимонопольного комітету № 84-р від 14.02.11 р.), доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно з п. 2 ст. 50 вищевказаного Закону, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

При цьому, вказані вище норми Закону передбачають, що такі дії субєкта господарювання є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку без будь-якої вказівки на рентабельність чи нерентабельність ціни товару.

Суд не приймає доводи позивача про відсутність монопольного становища на ринку, оскільки обставини щодо монопольного становища визначені відповідачем відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» згідно п. 5.1, 6.1, 7.1, 10.3, 10.4 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядження Антимонопольного комітету України від 5 березня 2002 року N 49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2002 р. за N 317/6605.

Суд не приймає і доводи позивача про те, що відповідачем не досліджено ціноутворення та можливість встановлення нижчих роздрібних цін, причин підняття цін тощо, як такі, що спростовуються змістом оспорюваного рішення, яке містить дослідження динаміки зміни закупівельних та роздрібних цін на газ скраплений, а також розрахункову кількість днів реалізації з врахуванням середньодобових обсягів реалізації окремо по АЗС/АГЗС у м. Володимир-Волинський (таблиця 1 Рішення, а.с. 13).

Територіальним відділенням за результатами збору та аналізу доказів у справі, аналізу відповідей, отриманих на запити, встановлено, що товариство придбавало газ скраплений в якості моторного пального протягом 15.10.2015р. по 22.10.2015р. за незмінними та однаковими закупівельними цінами.

Вищий господарський суд України у п.п. 14, 15, 15.1, 15.2, 15.3, 15.4, 15.5 постанови пленуму №15 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" вказав, що для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15 1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з'ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб'єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

У вирішенні спірних питань, пов'язаних з визначенням органами Антимонопольного комітету України монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на певних ринках товарів, господарським судам слід мати на увазі таке.

Установлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Норми чинного законодавства України не містять якогось вичерпного переліку можливих ринків товарів. Тому, зокрема, не можуть братись до уваги посилання сторін спору на те, що той чи інший ринок товарів, вивчення якого проводиться органом Антимонопольного комітету України, не передбачений законом.

За змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Належних та допустимих доказів позивачем в підтвердження, що він зазнає значної конкуренції, не наведено.

Щодо решти доводів позивача, суд дійшов висновку, що доводи позивача, викладені у позові та додаткових поясненнях, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України та не спростовують висновків відповідача, викладених в оспорюваному рішенні, а під час розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б спростовували правильність висновків відділення АМК України при тому, що Вищий господарський суд України у підпункті 15.5 пункту 15 постанови пленуму від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зауважив, що господарські суди у розгляді таких справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, не перебираючи при цьому на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами згаданого Комітету.

Дана позиція відображена в Оглядовому листі ВГСУ від 24.12.2014р. №01-06/2304/14 та узгоджується з практикою Вищого господарського суду України, викладеною в постановах від 20.01.2015р. у справі №917/856/13, 10.04.2013р. у справі №13/5025/1003/12, 23.09.2014р. у справі №911/4762/13.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у рішенні Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №13 від 31.03.2016р. по справі №1-16 на підставі результатів дослідження усієї сукупності факторів доведено зайняття ТзОВ «Воленерджі» монопольного (домінуючого) становища на ринку роздрібної торгівлі скрапленим газом в межах м. Володимир-Волинського та навколишньої 10-ти кілометрової території з часткою 49,43%, встановлення впродовж періоду з 15.10.2015 року - 22.10.2015 року економічно необґрунтовано завищеного рівня цін на газ скраплений в якості моторного пального. Відтак, відсутні підстави для визнання недійсним рішення Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №13 від 31.03.2016р. по справі №1-16 відповідно до приписів ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно зі ст. 49 ГПК України при відмові у позові судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст.ст.1, 3, 12, 13, 41, 48, 50, 59, 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст.ст. 33, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повне рішення

складено 22.07.2016р.

Суддя С.Т. Філатова