ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2016 р. Справа № 922/1667/16

За позовом Державного підприємства «ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «СИСТЕМА»

про стягнення 42 490,54 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача не зявилися;

від відповідача ОСОБА_1 (дов. № 7 від 14.07.2016).

Обставини справи:

Державне підприємство «ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «СИСТЕМА» (далі відповідач) про стягнення 42 490,54 грн боргу згідно договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.06.2016 порушено провадження у справі № 922/1667/16, розгляд справи призначено на 01.07.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2016 розгляд справи відкладено на 15.07.2016.

У судовому засіданні 15.07.2016 оголошено перерву до 29.07.2016.

15.07.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява від 15.07.2016 (вх. № 14755/16 від 15.07.2016), згідно якої останній просив суд розглянути справу без участі представника позивача, яку задоволено судом.

27.07.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 15519/16 від 27.07.2016), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, який прийнято судом.

Відповідач у судовому засідання 29.07.2016 заперечив проти задоволення позову.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2009 між Державним підприємством «ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (надалі Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «СИСТЕМА» (надалі - Сторона 2) укладено договір про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З, згідно якого сторона 1 зобовязалася здійснити нарахування податку на землю за земельну ділянку, яка знаходиться під обєктом нерухомості нежитлова будова корпусу ТНС за адресою: м. Харків, пр-т. Московський, 199, згідно плану (додаток № 1 до договору), а сторона 2 своєчасно відшкодувати стороні 1 суму оплати в повному обємі на підставі рахунків.

Згідно п.п. 2.2., 2.2.1. договору сторона 2 зобовязана оплатити по рахунку суму відшкодування протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку шляхом перерахування грошових засобів на розрахунковий рахунок сторони 1.

Договір вступає в законну силу з моменту підписання його сторонами і діє до оформлення стороною 2 договору оренди земельної ділянки у встановленому законодавством порядку та повідомлення про це сторони 1 належним чином. Договір регулює відносини відшкодування втрат по сплаті податку на землю з 01.02.2009 (п.п. 4.1., 4.2. договору).

Cуд встановив, що за період з липня 2013 року по лютий 2014 року відповідач не виконав своїх зобовязань щодо відшкодування витрат по сплаті податку за землю на загальну суму 47 438,88 грн, що підтверджується актами здачі-приймання послуг та підтвердження вартості відшкодування витрат на загальну суму 42 490,54 грн (а.с. 14-21) та відсутністю претензій відповідача щодо якості наданих послуг.

Позивачем для оплати відповідачем надіслано рахунки-фактури за період з липня 2013 року по лютий 2014 року на загальну суму 47 438,88 грн (а.с. 23-30), які 20.02.2014 отримані представником відповідача Литвин, що підтверджується підписом останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 32) та описом вкладення у цінний лист від 17.09.2015 (а.с. 23), у звязку з чим суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача з позовом до суду (27.05.2016) у відповідача виник обовязок з відшкодування позивачеві витрат по сплаті податку за землю в порядку п.п. 2.2., 2.2.1. договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009.

Відповідач, в порушення своїх зобовязань за договором про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009 за відшкодування витрат по сплаті податку за землю за період з липня 2013 року по лютий 2014 року розрахувався частково, сплативши позивачу 4 948,34 грн, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем з відшкодування витрат по сплаті податку за землю за період з липня 2013 року по лютий 2014 року згідно договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009 склав 42 490,54 грн (47 438,88 грн 4 948,34 грн), що підтверджується довідкою ПАТ «ВТБ БАНК» № 1352/400-2 від 08.07.2016 (а.с. 72) та довідкою ПАТ «МЕГАБАНК» № 10-5663 від 11.07.2016 (а.с. 73) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимога про стягнення 42 490,54 грн боргу згідно договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що за період з липня 2013 року по лютий 2014 року відповідач не виконав своїх зобовязань щодо відшкодування витрат по сплаті податку за землю на загальну суму 47 438,88 грн, що підтверджується актами здачі-приймання послуг та підтвердження вартості відшкодування витрат на загальну суму 42 490,54 грн (а.с. 14-21) та відсутністю претензій відповідача щодо якості наданих послуг; позивачем для оплати відповідачем надіслано рахунки-фактури за період з липня 2013 року по лютий 2014 року на загальну суму 47 438,88 грн (а.с. 23-30), які 20.02.2014 отримані представником відповідача Литвин, що підтверджується підписом останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 32) та описом вкладення у цінний лист від 17.09.2015 (а.с. 23), у звязку з чим суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача з позовом до суду (27.05.2016) у відповідача виник обовязок з відшкодування позивачеві витрат по сплаті податку за землю в порядку п.п. 2.2., 2.2.1. договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009; відповідач, в порушення своїх зобовязань за договором про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009 за відшкодування витрат по сплаті податку за землю за період з липня 2013 року по лютий 2014 року розрахувався частково, сплативши позивачу 4 948,34 грн, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем з відшкодування витрат по сплаті податку за землю за період з липня 2013 року по лютий 2014 року згідно договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009 склав 42 490,54 грн (47 438,88 грн 4 948,34 грн), що підтверджується довідкою ПАТ «ВТБ БАНК» № 1352/400-2 від 08.07.2016 (а.с. 72) та довідкою ПАТ «МЕГАБАНК» № 10-5663 від 11.07.2016 (а.с. 73) та не спростовано відповідачем.

Судом критично оцінюються посилання відповідача на те, що строк здійснення оплати за договором не настав, а грошове зобовязання відповідача перед позивачем не є простроченим з підстав ненадання позивачем відповідачу рахунків для оплати, оскільки судом встановлено протилежне.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 42 490,54 грн, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 42 490,54 грн боргу згідно договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «СИСТЕМА» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 40, офіс 404; ідентифікаційний код 33519468) на користь Державного підприємства «ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (61037, Харківська обл., м. Харків, Московський район, проспект Московський, буд. 199; ідентифікаційний код 05405575) 42 490 (сорок дві тисячі чотириста девяносто гривень) 54 коп. боргу згідно договору про відшкодування витрат по оплаті за землю № 15-З від 20.03.2009 та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 03.08.2016

Суддя П.В.Горбасенко