РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Справа № 918/915/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Саврій В.А. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність №б/н від 22.04.2016 року);

ОСОБА_2 (довіреність №б/н від 22.04.2016 року)

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №2067 від 20.10.2015 року);

ОСОБА_4 (довіреність №1809 від 11.09.2015 року)

розглянувши апеляційну скаргу позивача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15 (суддя Марач В.В.)

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС"

до Кузнецовського міського комунального підприємства

про стягнення в сумі 3 002 171 грн. 51 коп.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області (суддя Марач В.В.) від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15 за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого Підрозділу "Рівненська АЕС" до Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення в сумі 3 002 171 грн. 51 коп. було задоволено скаргу Кузнецовського міського комунального підприємства на дії відділу ДВС Кузнецовського МУЮ. Визнано дії відділу ДВС Кузнецовського МУЮ щодо накладення арешту на кошти боржника - Кузнецовського міського комунального підприємства, які знаходяться на рахунках №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, №2861, №2459, відкритих в ПАТ КБ "ПриватБанк", №1567, №1567, відкритих у філії Рівненського обласного УАТ "Ощадбанк" м.Рівне, вчинені під час виконання наказу господарського суду Рівненської області № 918/915/15 від 14.09.2014 року (зведене виконавче провадження ВП №44201994) незаконними; визнано недійсними постанови державного виконавця відділу ДВС Кузнецовського МУЮ від 29.04.2016 року, від 11.05.2016 року, від 11.05.2016 року у зведеному ВП №44201994 про накладення арешту на кошти боржника - Кузнецовського міського комунального підприємства, які знаходяться на рахунках №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, №2861,№2459, відкритих в ПАТ КБ "ПриватБанк", №1567, №1567, відкритих в у філії Рівненського обласного УАТ "Ощадбанк" м.Рівне; відмовлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в задоволенні скарги на бездіяльність відділу ДВС Кузнецовського МУЮ під час виконання наказу господарського суду Рівненської області №918/915/15 від 14.09.2014 року (зведене виконавче провадження ВП №44201994).

Вказана ухвала обґрунтована тим, що Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" оскаржуючи бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції, не довело належними доказами того, що у боржника - Кузнецовського міського комунального підприємства відсутні кошти та інші цінності, які достатні для задоволення вимог стягувача. Місцевий господарський суд також прийшов до висновку, що на момент накладення державним виконавцем арешту на кошти, які містяться на рахунках №3090 (в частині заробітної плати, соціальних виплат та податкових зобов'язань), №1567, №1567, №2861, №2459 існувала законодавча заборона щодо використання облікованих на цих рахунках коштів на інші цілі, ніж ті, що спеціально передбачені законодавством. Таким чином, виконання рішення за рахунок коштів, що знаходяться на рахунках зі спеціальним режимом використання, є неможливим, а тому накладення арешту на зазначені рахунки є недоцільним та необґрунтованим.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду позивач - ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська АЕС" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 року у справі №918/915/15 скасувати в частині задоволення скарги Кузнецовського міського комунального підприємства №1062 від 13.05.2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відповідача №1062 від 13.05.2016 року відмовити в повному обсязі; ухвалу господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 року у справі №918/915/15 скасувати в частині відмови у задоволенні скарги ВП "Рівненська АЕС" та прийняти нове рішення, яким скаргу ДП "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС" задоволити. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 року у справі №918/915/15, в частині задоволення скарги боржника №1062 та в частині відмови у задоволенні скарги стягувача, прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що ВДВС Кузнецовського МУЮ порушено вимоги абзацу 2 частини 2 статті 25, статтю 27, частину 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження та не накладено арешт на кошти і майно боржника, а також не проведено перевірку майнового стану боржника. В процесі розгляду скарги, ВДВС Кузнецовського МУЮ, за результатами отриманої відповіді ДПС України від 01 червня 2016 року про перелік виявлених рахунків боржника, накладено арешт лише на 6 (шість) рахунків, відкритих у ПАТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк", з виявлених 23 (двадцяти трьох) рахунків. Таким чином, ВДВС Кузнецовського МУЮ в порушення вимог статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не вжито заходів щодо накладення арешту на всі виявлені рахунки Кузнецовського міського комунального підприємства. З метою реального виконання рішення суду, ВДВС Кузнецовського МУЮ зобов'язаний застосувати арешт. Однак, ВДВС Кузнецовського МУЮ у процесі здійснення виконавчого провадження не своєчасно застосував арешт коштів (через три місяці з моменту поновлення виконавчого провадження) та майна боржника, як захід реального примусового виконання рішення, чим порушив вимоги статті 57 Закону, а також не вжив заходів щодо перевірки майнового стану боржника за даними балансу, чим порушив вимоги пункту 4.1.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень. Однак, даному факту судом не надано правової оцінки, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення. Суд першої інстанції, встановивши, що ВДВС Кузнецовського МУЮ не проведено як виконавчі дії з виконання рішення протягом 4 місяців з дня винесення постанови про поновлення виконавчого провадження, так і не вчинено виконавчих дій щодо опису, арешту та реалізації арештованого майна (яке не було арештовано більше ніж через 4 місяці з моменту його виявлення), дійшов необґрунтованого висновку про те, що орган державної виконавчої служби не ухиляється від виконання рішення без достатніх на те підстав, та неправомірно відмовив у задоволенні скарги ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції. Апелянт звертає увагу та ту обіставину, що з наявної в матеріалах справи виписки банку вбачається, що поточний рахунок №3090, на грошові кошти які знаходяться на ньому ДВС було накладено арешт, постановою, що оскаржується боржником, використовується не лише на виплату заробітної плати працівникам боржника, а і для інших потреб, тобто на ньому акумулюються грошові кошти на інші потреби боржника, тобто цей рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання. Таким чином, суд дійшов неправомірного висновку, що дії ВДВС Кузнецовського МУЮ щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 11 травня 2016 року саме на рахунок №3090 суперечать нормам Закону України "Про виконавче провадження", а отже в цій частині скарга боржника не підлягає задоволенню.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 липня 2016 року у справі №918/915/15 було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача та призначено дату судового засідання на 21 липня 2016 року.

20 липня 2016 року від скаржника - Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшли додаткові правові обґрунтування до апеляційної ВП "Рівненська АЕС" №001-05/5514 від 04.07.2016 року. Апелянт додатково зазначає, що докази вчинення органом ДВС дій, що пов'язані із розшуком майна боржника та перевірки його майнового стану, як це передбачено статтями 40, 52 Закону України "Про виконавче провадження", протягом строку зупинення виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутні. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що орган ДВС наклав вперше арешт на рахунки боржника лише 29.04.2016 року, а у подальшому - 11.05.2016 року, 02.06.2016 року та 09.06.2016 року, тобто не відразу після закінчення строку на добровільне виконання (доказів виявлення рахунків у матеріалах справи, окрім запиту від 30.03.2016 року немає), а лише через 7 місяців (строк зупинення виконавчого провадження до вказаного періоду також зараховується, оскільки така дія відноситься до перевірки майна боржника). Щодо виявлення майна боржника, то орган ДВС обмежувався по суті лише запитами на адресу боржника з приводу надання переліку майна, на яке в першу чергу слід звернути стягнення. Так само матеріали справи не містять дотримання органом ДВС періодичності перевірки майна боржника. Крім того, органом ДВС постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (арешт нерухомого майна) винесено лише 16.05.2016 року, а акт опису та арешту майна - лише 23.06.2016 року - після прийняття оскаржуваної ухвали. При цьому, опис майна боржника проведено щодо 21 об'єкта, тобто стосовно незначної частини майна, наданого самим боржником, а також без встановлення усього майна, належного боржнику, вартості якого є достатньо для виконання виконавчого документа. Як наслідок, оцінка та реалізація майна боржника також не проводилися. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирного володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу (справа "ОСОБА_5 проти України, рішення від 15.10.2009 року). Оскільки, скаржником не надано доказів того, що рахунок №3090, на який накладено арешт, відносить до переліку захищених видатків загального фонду Державного бюджету України, встановленого статтею 55 Бюджетного кодексу України, підстави для визнання недійсною та скасування постанови органу виконання рішення в частині накладення арешту на вказаний рахунок відсутні.

Від відповідача Кузнецовського міського комунального підприємства надійшов відзив №2133 від 19.07.2016 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що оскільки ухвалою господарського суду Рівненської області від 29 вересня 2015 року було надано відстрочку виконання рішення по справі №918/915/15 до 01.03.2016 року тому і відлік строку здійснення виконавчих дій розпочався із зазначеної дати. Виходячи з наведеного відділом ДВС не порушені строки на проведення виконавчих дій та державним виконавцем вчинялись всі виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду №918/915/15, що судом першої інстанції досліджено в повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, доповнення до неї та відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року у справі №918/915/15 позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого Підрозділу "Рівненська АЕС" до Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення в сумі 3 002 171 грн. 51 коп. було задоволено частково. Стягнуто з Кузнецовського міського комунального підприємства на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 2774729 грн. 06 коп. з них: 2509711,42 грн. - основного боргу за березень 2015 року, 202156 грн. 94 коп. - пені, 20215 грн. 68 коп. - 3% річних, 42645 грн. 02 коп. - інфляційних втрат, 59539 грн. 07 коп. судового збору.

14 вересня 2015 року на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року було видан о відповідний наказ.

06 травня 2016 року на адресу місцевого суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшла скарга на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції, в якій останній просив: визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП 48876623 щодо арешту розрахункових рахунків Кузнецовського міського комунального підприємства, перевірки майнового стану боржника згідно статті 52 Закону України Про виконавче провадження; зобовязати відділ державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП 48876623 шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки Кузнецовського міського комунального підприємства та перевірки майнового стану боржника згідно статті 52 Закону України Про виконавче провадження; визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП 48876623 щодо вилучення та примусової реалізації арештованого майна Кузнецовського міського комунального підприємства; зобовязати відділ державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП 48876623 шляхом вилучення та примусової реалізації арештованого майна Кузнецовського міського комунального підприємства.

Подану скарга ВП "РАЕС" мотивована тим, що станом на час звернення до суду державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо стягнення з боржника на користь ВП Рівненська АЕС боргу по виконавчому провадженню №48876623. ВП Рівненська АЕС вважає бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції протиправною, що полягає у відсутності вчинення передбачених статтею 52 Закону України Про виконавче провадження заходів, спрямованих на арешт розрахункових рахунків боржника та примусовій реалізації арештованого майна.

18 травня 2016 року на адресу суду першої інстанції від Кузнецовського міського комунального підприємства надійшла скарга №1062 від 13 березня 2016 року на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в якій КМКП просило: визнати дії відділу державної виконавчої служби по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 29.04.2016 року неправомірними; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 29.04.2016 року, який накладений на рахунки №1250, № 3090 в ПАТ КБ ПриватБанк в частині судового наказу №918/915/15 від 14.09.2014 року (ВП № 48876 грн. 06 коп. залишок боргу 2048235 грн. 49 коп.); визнати бездіяльність відділу державної виконавчої служби, щодо розгляду листів № 974, №975, №976 від 28.04.2016 року; зобовязати відділ державної виконавчої служби прийняти рішення у відповідності до Закону України Про виконавче провадження щодо розгляду листів № 974, №975, № 976 від 28.04.2016 року.

15 червня 2016 року Кузнецовське міське комунальне підприємство подало заяву про уточнення скарги №1062 від 13 березня 2016 року на дії відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції в якій скаржник просив суд: визнати дії відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції щодо накладення арешту постановою від 29.04.2016 року на кошти боржника в частині виконання наказу господарського суду Рівненської області по справі №918/915/15, по зведеному виконавчому провадженню №44201994, на рахунку відкритому в ПАТ КБ ПриватБанк №3090, в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб незаконними; визнати недійсною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Кузненовського міського управління юстиції від 29.04.2016 року по зведеному виконавчому провадженню №44201994, в частині виконання постанови, якою накладено арешт на рахунок №3090 в ПАТ КБ ПриватБанк в частині судового наказу №918/915/15 від 14.09.2015 року (ВП №48876623) на суму 2048235,45 грн. в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

При цьому Кузнецовське міське комунальне підприємство зазначало, що накладення арешту на рахунок боржника, призначеного для виплати заробітної плати працівникам Підприємства, призводить до порушення їх конституційних прав.

24 травня 2016 року на адресу господарського суду Рівненської області від Кузнецовського міського комунального підприємства надійшла скарга №1104 від 19 травня 2016 року на дії Відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції, в якій скаржник просить визнати дії відділу ДВС по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 11 травня 2016 року протиправними, скасувати постанову про арешт коштів боржника від 11 травня 2016 року, який накладений на рахунки №1567, №1567 у філії Рівненського обласного УАТ "Ощадбанк" м.Рівне в частині суми 2774729,06 грн. (залишок боргу 1963235,49 грн.) по судовому наказу №918/915/15 від 14.09.2015 року (ВП №48876623).

Зазначену скаргу КМКП мотивувало тим, що зазначені рахунки є рахунками із спеціальним режимом використання, відкриті на виконання статей 19-1, 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "про питну воду та питне водопостачання" для проведення розрахунків за інвестиційними програмами. Використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням здійснюється в Порядку, затвердженим постановою КМУ №750 від 09.10.2013 року. КМКП зобовязане відкрити спеціальний рахунок та використовувати кошти з нього виключно для виконання інвестиційних програм згідно з графіком на плановий та прогнозний періоди. Використання зазначених коштів у будь-яких інших цілях забороняється.

24 травня 2016 року на адресу місцевого суду від Кузнецовського міського комунального підприємства надійшла скарга № 1122 від 19.05.2016 року на дії Відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції, в якій скаржник просив визнати дії відділу ДВС по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 11 травня 2016 року протиправними, скасувати постанову про арешт коштів боржника від 11 травня 2016 року, який накладений на рахунки №2861, №2459 в ПАТ КБ "Приватбанк" в частині суми 2774729,06 грн. (залишок боргу 1963235,49 грн.) по судовому наказу №918/915/15 від 14.09.2015 року (ВП №48876623).

Розглянувши скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції місцевий господарський суд прийшов до висновку, що державним виконавцем у відповідності до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" строки здійснення виконавчого провадження не порушено. Відповідно до статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем вжито усіх заходів примусового виконання рішень. Державним виконавцем вчинялися усі виконавчі дії та в подальшому вчиняються виконавчі дії у відповідності до чинного законодавства для повного та фактичного виконання вищезазначених рішень, в тому числі наказу господарського суду Рівненської області від 14 вересня 2015 року №918/915/15.

Однак, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в органі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 44201994, до якого входить, зокрема наказ господарського суду Рівненської області №918/915/15 від 14 вересня 2015 року (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48876623 від 29 вересня 2015 року).

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Строк для добровільного виконання судового рішення закінчився 06 жовтня 2015 року.

У силу вимог частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Постановою органу ДВС від 06 жовтня 2015 року виконавче провадження зупинено на підставі ухвали господарського суду Рівненської області від 29 вересня 2015 року про відстрочення виконання рішення суду на строк до 01 березня 2016 року.

Оскільки, заборгованість боржником не сплачена, рішення суду не виконано, тому постановою ВДВС Кузнецовського МУЮ від 02 березня 2016 року поновлено виконавче провадження.

У відповідності до частини 4 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Докази вчинення органом ДВС дій, пов'язаних із розшуком майна боржника та перевірки його майнового стану, як це передбачено статтями 40, 52 Закону України "Про виконавче провадження", протягом строку зупинення виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутні.

У свою чергу, на підтвердження вчинення ним дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, до матеріалів справи органом ДВС долучено наступні документи:

09 березня 2016 року за вих. №639 державним виконавцем було надіслано запит до Кузнецовського міського комунального підприємства про надання повного переліку майна, яке знаходиться на балансі та належить боржнику.

11 березня 2016 року за вх. №395 боржником було надано перелік майна (на 15 аркушах), яке знаходить на його балансі.

Згідно Постанови від 16 березня 2016 року за вих. №738 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем було накладено арешт на рухоме майно, що не облікується в реєстрах речових прав, попереджено, що за відчуження, пошкодження даного майна посадові особи боржника несуть відповідальність згідно чинного законодавства.

30 березня 2016 року органом ДВС подано до податкових органів запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, на який 30 березня 2016 року отримано відповідь.

28 квітня 2016 року за вих. №1143 було надано інформацію стягувачу ВП „РАЕС про хід виконання зведеного виконавчого провадження.

29 квітня 2016 року органом ДВС винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника в межах суми 7 525 872,97 грн., що містяться на рахунках в ПАТ КБ "ПриватБанк".

10 травня 2016 року органом ДВС було повторно накладено арешт на рухоме майно в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна по зведеному виконавчому провадженню.

11 травня 2016 року за вих. №1263 державним виконавцем було надіслано запит до ПАТ КБ „ПриватБанк про залишок коштів на арештованому рахунку.

11 травня 2016 року за вих. №1267 було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми зведеного виконавчого провадження 7420872 грн. 97 коп., на рахунки, які знаходяться в AT Банк Фінанси та Кредит.

11 травня 2016 року за вих. №1268 було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми зведеного виконавчого провадження 7420872 грн. 97 коп., на рахунки які знаходяться в Філії Рівненське обласне управління AT „Ощадбанк, квитанція про рекомендоване відправлення від 11 травня 2016 року за № 405.

11 травня 2016 року за вих. №1268 було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми зведеного виконавчого провадження 7 420 872 грн. 97 коп. на рахунки, які знаходяться в ПАТ КБ „ПриватБанк, квитанція про рекомендоване відправлення від 11 травня 2016 року за №170.

11 травня 2016 року за вих. №1269 було надіслано запит до Кузнецовського міського комунального підприємства про надання переліку майна чи предметів, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення у відповідності до частини 5 статті 52 Закону України „Про виконавче провадження.

16 травня 2016 року за вих. №1310 було винесено та надіслано постанову про арешт майна боржника та оголошення про заборону на його відчуження (арешт нерухомого майна).

01 червня 2016 року від Кузнецовського міського комунального підприємства надійшла відповідь про майно, яке підлягає першочерговій реалізації.

02 червня 2016 року відділом ДВС було надіслано запити про наявність коштів на арештованих рахунках КБ "Приват Банк".

02 червня 2016 року було виявлено новий рахунок боржника у АБ "Укргазбанк", відповідно винесено постанову про арешт коштів боржника на даному рахунку.

02 червня 2016 року було внесено подання до Кузнецовського відділку поліції про притягнення до відповідальності працівника КБ "ПриватБанк" за ненадання інформації стосовно виконання постанови про накладення арешту на кошти боржника від 29 квітня 2016 року.

02 червня 2016 року було надіслано запит до Кузнецовського міського комунального підприємства про наявність на підприємстві каси для розрахунку готівкою.

03 червня 2016 року відділом ДВС було надіслано запити про наявність коштів на арештованих рахунках в КБ "Приват Банк".

03 червня 2016 року органом ДВС було надіслано повідомлення до Кузнецовської міської ради про намір проводити примусову реалізацію майна Кузнецовського міського комунального підприємства.

14 червня 2016 року Кузнецовська міська рада надала відділу ДВС відповідь за №854/02.3-28/05 в якому повідомила, що майна, яке має намір реалізовувати відділ є власністю територіальної громади м.Кузнецовськ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частинами 1, 2, 4, 5, 6, 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З наявних матеріалів справи колегією суддів встановлено, що орган ДВС наклав вперше арешт на рахунки боржника лише 29 квітня 2016 року, а у подальшому - 11 травня 2016 року, 02 червня 2016 року та 09 червня 2016 року, тобто не відразу після закінчення строку на добровільне виконання (доказів виявлення рахунків у матеріалах справи окрім запиту від 30 березня 2016 року немає), а лише через 7 місяців (строк зупинення виконавчого провадження до вказаного періоду також зараховується, оскільки така дія відноситься до перевірки майна боржника).

Щодо виявлення майна боржника, то орган ДВС обмежувався по суті лише запитами на адресу боржника з приводу надання переліку майна, на яке в першу чергу слід звернути стягнення.

Також, матеріали справи не містять доказів дотримання органом ДВС періодичності перевірки майна боржника.

Стосовно опису, арешту та реалізації майна боржника, то вказані дії врегульовані статтями 57, 58, 62 Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, згідно частин 1, 2, 5, 7, 9 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

Всупереч наведеному, органом ДВС постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (арешт нерухомого майна) винесено лише 16 травня 2016 року, а акт опису та арешту майна - 23.06.2016 року - після прийняття оскаржуваної ухвали. При цьому опис майна боржника проведено щодо 21 об'єкта, тобто стосовно незначної частини майна, наданого самим боржником, а також без встановлення усього майна, належного боржнику (без розмежування майна, переданого боржнику на праві господарського відання територіальною громадою, та належного йому на праві власності), вартості якого є достатньо для виконання виконавчого документа.

Як наслідок, оцінка та реалізація майна боржника також не проводилися.

Згідно з частиною 2 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час зупинення виконавчого провадження. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Судом з матеріалів справи встановлено, що останній виконавчий документ приєднано до зведеного виконавчого провадження 16 травня 2016 року (постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, наказ господарського суду №918/247/16 від 25 квітня 2016 року).

Загальний строк перебування наказу господарського суду у даній справі на примусовому виконанні без врахувань строку, на який виконавче провадження зупинялося, становить більше 4 місяців (з 02 березня 2016 року по 21 червня 2016 року), а з врахуванням останнього приєднання до зведеного виконавчого провадження - понад 1 місяць (з 17 травня 2016 року по 21 червня 2016 року).

Колегія суддів зауважує, що зміна перебігу та обчислення строків здійснення зведеного виконавчого провадження не може слугувати виправданням бездіяльності ДВС щодо повного та своєчасного виконання судового рішення.

Частиною 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Вказані повноваження органом ДВС в ході примусового виконання наказу господарського суду у цій справі не реалізовувалися, що призвело до порушення прав стягувача на задоволення вимог за остаточним судовим рішення, яке набрало законної сили.

Дії органу ДВС носили формальний характер (обмежувалися майном, перелік якого надавав сам боржник, внесенням відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень тощо), тобто не були спрямовані на реальне виконання судового рішення.

Зокрема, згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

У силу вимоги статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (§ 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004 року).

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011 року існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу ("Бурдов проти Росії" та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирного володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу (справа "ОСОБА_5 проти України", рішення від 15.10.2009 року).

Враховуючи викладене, неприпустимою є ситуація, за якої не вчинення органом ДВС дій, спрямованих на повне та своєчасне виконання судового рішення, призводило до порушення прав стягувача на суд та мирне володінням майном.

Зважаючи на викладене, колегія суддів визнає доводи скаржника в частині визнання незаконною бездіяльність органу ДВС щодо арешту рахунків боржника, перевірки його майнового стану, опису, арешту та примусової реалізації майна боржника обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "РАЕС" про зобов'язання органу ДВС вчинити дії по накладенню арешту на рахунки боржника, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно пункту 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на усі рахунки (окрім тих, що відкриті в органах казначейської служби), органом ДВС накладено арешт після звернення скаржника із скаргою (скаргу направлено на адресу суду 29 квітня 2016 року, що стверджується штемпелем підприємства зв'язку на конверті), отже провадження в частині цієї вимоги слід припинити.

Враховуючи вищевикладене, вимога стягувача про зобов'язання відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії в рамках виконавчого провадження №48876623 шляхом вилучення та примусової реалізації арештованого майна Кузнецовського міського комунального підприємства також підлягає задоволенню.

За частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Оскаржуваною ухвалою господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15 скаргу Кузнецовського міського комунального підприємства №1062 від 13 травня 2016 року (з урахуванням заяви про уточнення вимог) було задоволено в повному обсязі та скасовано постанову органу ДВС від 29 квітня 2016 року про арешт коштів боржника.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що дії виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського МУЮ ОСОБА_6 щодо накладення арешту за зведеним виконавчим провадженням №44201994 на кошти на поточному рахунку №3090, відкритому у ПАТ КБ ПриватБанк, в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, суперечать статтям 19, 43 Конституції України, статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про виконавче провадження" та є незаконними.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не може погодитися з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 04.11.1950 року; ратифікована Законом України від 17.07.1997 року N475/97-ВР) (далі - Конвенція), Закону України "Про державну виконавчу службу", Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року №95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 1 статті 97 Кодексу законів про працю, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється першочерговому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 10 Конвенції №95 щодо захисту заробітної плати від 04.08.1961 року, заробітна плата має охоронятися проти арештів та передачі в тій мірі, в якій це вважається необхідним для утримання працівника та його сім'ї.

Відповідно до частини 2 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Згідно роз'яснень НБУ у листі від 14 грудня 2010 року №25-111/2972-22535 "Щодо відкриття страхувальникам - роботодавцям окремих поточних рахунків" у відповідності до Закону банк відкриває страхувальнику - роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 "Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання" (План рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджений Постановою НБУ від 17 червня 2004 року №280).

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за N1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки; поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України; до поточних рахунків також належать, зокрема, рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 55 Бюджетного кодексу України затверджено вичерпний перелік захищених видатків загального фонду Державного бюджету України.

Із долученої до апеляційної скарги довідки Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" від 08 червня 2016 року колегією суддів вбачається, що Кузнецовському міському комунальному підприємству відкрито 25 червня 2014 поточний рахунок в національній валюті №3090.

Жодних відомостей щодо спеціального режиму використання вказаного рахунку не значиться.

Окрім того, з пояснень представників Кузнецовського міського комунального підприємства в суді апеляційної інстанції та долученого до апеляційної скарги звіту про дебетові і кредитові операції по рахунку №3090 вбачається, що з вказаного рахунку здійснювалася не лише виплата заробітної плати, а й інші види виплат.

Оскільки скаржником не надано доказів того, що рахунок №3090, на який накладено арешт, відносяться до переліку захищених видатків загального фонду Державного бюджету України, встановленого статтею 55 Бюджетного кодексу України, підстави для визнання недійсною та скасування постанови органу виконання рішення в частині накладення арешту на вказаний рахунок відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що державним виконавцем неправомірно винесено постанову від 29 квітня 2016 року в частині виконання наказу №918/915/15 та накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунку №3090 у ПАТ КБ "Приватбанк" в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Крім того, постановами від 11 травня 2016 року було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках №2861, №2459 в ПАТ КБ ПриватБанк та №1567, №1567 в УАТ "Ощадбанк" в м.Рівне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно зі статтею 2 якого законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Порядок фінансування Фондом соціального страхування України страхувальників визначений в статті 34 названого Закону, яка передбачає, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Національний банк України в своєму листі №25-111/2972-22535 від 14 грудня 2010 pоку Щодо відкриття страхувальниками-роботодавцями окремих поточних рахунків надав роз'яснення порядку виконання положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, відповідно до якого банк відкриває страхувальнику-роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання та окремий рахунок приватному нотаріусу або адвокату, який відповідно до Закону є роботодавцем, за балансовим рахунком 2620 Кошти на вимогу фізичних осіб.

Таким чином, рахунок №2861 є рахунком із спеціальним режимом використання, який використовується для зарахування страхових коштів (лікарняних) на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам, а саме працівникам підприємства.

Як передбачено статтею 72 Закону України "Про виконавче провадження" на допомогу по державному соціальному страхуванню, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", стягнення може бути звернено тільки за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський прийшов до правильного висновку що кошти з вищезгаданого рахунку відповідача не можуть бути використані для задоволення вимог кредиторів та на стягнення на підставі виконавчих документів, а тому накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку №2861 на підставі постанови ВП №44201994 від 11 травня 2016 року про арешт коштів боржника є неправомірним.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

З матеріалів справи судами обох інстанцій вбачається, що рахунки №1567, №1567 є рахунками зі спеціальним режимом використання.

Так, за умовами Договору банківського рахунку №286 від 02 грудня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України та Кузнецовським міським комунальним підприємством, банк відповідно до вимог чинного законодавства України здійснює відкриття клієнту поточного рахунку із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами №1567 (водопостачання та водовідведення) в національній валюті України.

Згідно з Договором банківського рахунку №287 від 02 грудня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України та Кузнецовським міським комунальним підприємством, банк відповідно до вимог чинного законодавства України здійснює відкриття клієнту поточного рахунку із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами №1567 (теплопостачання) в національній валюті України .

Рахунки використовуються для проведення розрахунків за інвестиційними програмами та використання коштів з рахунків у будь-яких інших цілях забороняється.

За приписом статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" суб'єкти господарювання у сфері теплопостачання для проведення в установленому законодавством порядку розрахунків за інвестиційними програмами відкривають спеціальні рахунки. На зазначені рахунки суб'єкти господарювання перераховують кошти в обсязі, передбаченому в установлених тарифах для виконання інвестиційних програм у сфері теплопостачання. Суб'єкти господарювання у сфері теплопостачання - власники спеціальних рахунків зобов'язані використовувати кошти, що перебувають на таких рахунках, виключно для виконання інвестиційних програм. Використання зазначених коштів у будь-яких інших цілях забороняється.

Статтею 18-1 Закону України Про питну воду та питне водопостачання встановлено, що суб'єкти господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення для проведення в установленому законодавством порядку розрахунків за інвестиційними програмами відкривають спеціальні рахунки. На зазначені рахунки суб'єкти господарювання перераховують кошти в обсязі, передбаченому в установлених тарифах для виконання інвестиційних програм. Суб'єкти господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - власники спеціальних рахунків зобов'язані використовувати кошти, що перебувають на таких рахунках, виключно для виконання інвестиційних програм. Використання зазначених коштів у будь-яких інших цілях забороняється.

Таким чином, господарський суд Рівненської області прийшов до правильного висновку, що на момент накладення державним виконавцем арешту на кошти, які містяться на рахунках №1567, №1567, №2861, №2459 існувала законодавча заборона щодо використання облікованих на цих рахунках коштів на інші цілі, ніж ті, що спеціально передбачені законодавством.

Таким чином, виконання рішення за рахунок коштів, що знаходяться на рахунках зі спеціальним режимом використання, є неможливим, а тому накладення арешту на зазначені рахунки є недоцільним та необґрунтованим.

За результатами розгляду скарги на дії органу ДВС виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, ухвала господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15 підлягає частковому скасуванню, оскількивона прийнята при неповному з'ясуванні всіх обставин справи та при порушенні норм матеріального права.

У відповідності до статті 49 ГПК України витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" задоволити частково.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15 скасувати: в частині визнання незаконними дій відділу ДВС Кузнецовського МУЮ щодо накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на рахунку №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, відкритому в ПАТ КБ "Приватбанк"; скасувати в частині визнання недійсною постанови державного виконавця відділу ДВС Кузнецовського МУЮ від 29 квітня 2016 року у зведеному виконавчому провадженні №44201994 про накладення арешту на кошти боржника - Кузнецовського міського комунального підприємства, які знаходяться на рахунку №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, відкритому у ПАТ КБ "Приватбанк"; в частині відмови у задоволенні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

3. У вказаних частинах прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги Кузнецовського міського комунального підприємства в частині визнання незаконними дій відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції щодо накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на рахунку №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, відкритому в ПАТ КБ "Приватбанк"; відмовити у визнанні недійсною постанови державного виконавця відділу ДВС Кузнецовського МУЮ від 29 квітня 2016 року у зведеному виконавчому провадженні №44201994 про накладення арешту на кошти боржника - Кузнецовського міського комунального підприємства, які знаходяться на рахунку №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, відкритому у ПАТ КБ "Приватбанк". Скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на бездіяльність відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції щодо виконання рішення господарського суду Рівненської області від 27.08.2016 року у справі №918/915/15 задоволити частково; визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП №48876623 щодо несвоєчасного арешту рахунків Кузнецовського міського комунального підприємства та перевірки майнового стану боржника; визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП №48876623 щодо вилучення та примусової реалізації арештованого майна Кузнецовського міського комунального підприємства; провадження за скаргою в частині вимоги про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП №48876623 щодо накладення арешту на рахунки Кузнецовського міського комунального підприємства припинити.

4. В решті ухвалу господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 року залишити без змін.

5. Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська область, м.Кузнецовськ, м-н Незалежності, 2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м.Кузнецовськ, )1378 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Матеріали оскарження ухвали у справі № 918/915/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.