ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 липня 2016 р. Справа № 903/816/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк"

до відповідача: Кредитної спілки "Інкомвклад"

про стягнення 29 636 750,48грн.

Суддя Кравчук В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 296-19 від 25.02.2016р.

від відповідача:ОСОБА_2, дов. від 20.07.2014р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін .

У судовому засіданні 14.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОСОБА_3 спору:

ПАТ "Західінкомбанк" звернулось з позовом до господарського суду Волинської області про стягнення з кредитної спілки "Інкомвклад" 29 736 750,48 грн. у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №0602/09-725 від 06.02.2009р. та додаткового договору від 06.02.2009р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.08.2015р. за клопотанням відповідача розгляд справи було зупинено, а матеріали справи №903/816/14 листом від 27.08.2015р. направлені до Волинського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз (43001, м. Луцьк, вул. Червоного Хреста 16) для проведення судово-економічної експертизи.

Листом за вх. №01-54/4712/16 від 25.05.2016р. від Волинського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок про проведення судово- економічної експертизи.

Ухвалою суду від 09.06.2016р. провадження у справі поновлено.

У судових засіданнях 06.07.2016р., 13.07.2016р. оголошувалася перерва до 13.07.2016р. до 16.00год., 14.07.2016р. до 10.00год. для подачі додаткових доказів по справі.

Представник позивача у додаткових поясненнях від 13.07.2016р. повідомив, що обліку (у т. ч первинними), які відображають заборгованість (надання та часткове повернення основного боргу, нарахування та погашення процентів) на виконання умов укладеного кредитного договору № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р., не підтверджується, оскільки, 22.01.2013р., на виконання протоколу правління КБ «Західінкомбанк» ТзОВ від 29.12.2012р. за рахунок резервів банку було списано кредитних коштів на загальну суму 28 510 016,81 грн. (21 261 295,90 (основний борг) + 7 248 720,91 (проценти).

У заяві про уточнення позовних вимог від 03.10.2014р. сума боргу позичальника КС «Інкомвклад» перед ПАТ «Західінкомбанк», яка підлягає стягненню станом на 18.06.2014р., зазначена у розмірі 29 636 750,48 грн.

Дослідженням наданих документів (виписки по особових рахунках), на дату призначення експертизи (03.11.2014р.) заборгованість, у т.ч., прострочена зі сплати тіла кредиту, відсотків по кредитному договору про надання короткострокового кредиту (овердрафту) № 0602/09-725 від 06.02.2009р. складає 0,00 грн. (списання за рахунок резервів КБ «Західінкомбанк» ТзОВ).

Висновок експертизи охопив не усі рахунки, на яких обліковувалася заборгованість КС «Інкомвклад». Виписка по рахунку №9611 була надана суду тільки 06.07.2016року, а тому експертом не аналізувалася.

Саме у виписці по рахунку №9611 відображена інформація про наявність фінансової заборгованості КС «Інкомвклад» перед ПАТ «Західінкомбанк» в розмірі 21 261 295,90грн. за кредитом та 7 248 720,91грн. за відсотками.

Облік простроченої заборгованості здійснюється на рахунку 9611, який використовується для обліку активів у банках та є активним рахунком.

В звязку з цим вважає, що до висновків від 16.05.2016 року судово-економічної експертизи по матеріалах даної господарської справи слід ставитися критично і оцінювати їх в сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, адже експертом аналізувалися не усі рахунки, на яких обліковується заборгованість КС «Інкомвклад».

Під час списання безнадійної заборгованості за рахунок резерву банк в своїх діях керувався, серед іншого, і Постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 року №172 «Про затвердження Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 червня 2011 р. за № 722/19460.

Відповідно до п. 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву (редакція станом на час списання безнадійної заборгованості) відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. ОСОБА_4 зобовязаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Звернення до суду про стягнення кредитної заборгованості з КС «Інкомвклад», фактично є обовязком ПАТ «Західінкомбанк».

Про обовязковість стягнення кредитної заборгованості банком говорить і ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З дня початку процедури ліквідації, все майно ПАТ „Західінкомбанк, у тому числі право вимоги по кредитному договору № 0602/09-725, перейшло в управління Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

30.10.2014 року затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ „Західінкомбанк" на загальну суму 353 810 950,26 грн. Основним кредитором ОСОБА_4 є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, вимоги якого у відповідності до ст. 52 Закону задовольняються в третю чергу. ОСОБА_3 вимог Фонду до ПАТ „Західінкомбанк станом на 30.10.2014р. становить 269 842 828,41 грн.

Представник відповідача у відзиві від 14.07.2016р. позов заперечив, мотивуючи тим, що кредитний договір № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту), укладений 06.02.2009 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та Кредитною спілкою «Інкомвклад», є недійсним, оскільки не відповідає вимогам закону та є таким, що порушує публічний порядок, що підтверджується наступним.

Загальні збори членів КС «Інкомвклад», як вищий орган управління спілки, ніколи не проводили збори та не приймали рішення щодо надання згоди кредитній спілці отримати кредит (овердрафт) в КБ «Західінкомбанк» та уповноваження голови правління самостійно укласти такий кредитний договір з банком. Більше того, загальні збори членів не були ознайомлені з умовами кредитного договору.

На момент залучення кредитних коштів (станом на 06.02.2008 року) згідно кредитного договору загальна сума залучених коштів КС «Інкомвклад» перевищувала 50 відсотків вартості загальних зобов'язань та капіталу кредитної спілки. Дана обставина підтверджується довідкою КС «Інкомвклад» від 21.10.2014р. за вих. № 06-10/14, що є грубим порушенням п. п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки».

Фактично відкриття ліміту овердрафту було здійснено на вимогу учасника кредитної спілки «Інкомвклад» та голови Спостережної ради КБ «Західінкомбанк» ОСОБА_5 Кредитні кошти були направлені на видачу депозитних вкладів, які прямо чи опосередковано належали цій особі. На момент отримання коштів ні посадові особи, ні спостережна рада КС «Інкомвклад» не були ознайомлені з умовами даної угоди.

Повідомив, що за даним фактом прокуратурою Волинської області порушено кримінальну справу №50-016-09, яку в подальшому скеровано до Головного слідчого управління МВС України, щодо зловживання службовими особами ТзОВ «КБ «Західінкомбанк» і КС «Інкомвклад» службовим становищем та легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.209 КК України; Головним слідчим управлінням МВС України проводилось досудове розслідування у кримінальній справі №24-76 відносно депутата Луцької міської ради 5-го скликання ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Враховуючи вищевикладене вважає, що укладення кредитного договору та залучення кредитних коштів мало б вирішуватись виключного вищим органом управління КС «Інкомвклад», а не Головою Правління одноособово, при цьому отримання та розпорядження кредитними коштами порушує інтереси кредитної спілки, в тому числі її членів, оскільки проведено всупереч вимогам закону та положенням статуту.

З огляду на ту обставини, що відкриття ліміту овердрафту було здійснено на вимогу учасника кредитної спілки «Інкомвклад» та голови спостережної ради КБ «Західінкомбанк» ОСОБА_5 Кредитні кошти були направлені на видачу депозитних вкладів, які прямо чи опосередковано належали цій особі і був спрямований на незаконне заволодіння майном юридичної особи - коштами банку. Відтак такий договір є нікчемним, тобто визнання його недійсним у судовому порядку не вимагається.

В матеріалах справи є заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з кредитної спілки "Інкомвклад" 29 636 750,48 грн., мотивуючи тим, що рішенням господарського суду Волинської області від 21.02.2013р. у справі № 903/124/13 за позовом ПАТ "Західінкомбанк" стягнуто з кредитної спілки "Інкомвклад" 100 000,00 грн. на підставі кредитного договору про надання короткострокового кредиту (овердрафту) № 0602/09-7251 від 06.02.2009р.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів відповідача, судом прийнята заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, спір вирішується виходячи з нової ціни позову 29 636 750,48 грн.

У судовому засіданні 14.07.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

У судовому засіданні 14.07.2016р. представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності, мотивуючи тим, що строк повернення заборгованості за кредитом настав у 2009р., коли банк вперше звернувся з позовом до суду.

Представник позивача подав клопотання про колегіальний розгляд справи.

Суд ухвалив вказане клопотання відхилити у звязку з необґрунтованістю віднесення справи до особливої категорії, а також складності зазначеної справи, що у відповідності до статті 46 Господарського процесуального кодексу України виступило б підставою для призначення її до розгляду в колегіальному складі суду.

Представник відповідача подав клопотання про витребування у банку оригіналів первинних банківських документів щодо надання та погашення кредиту, сплати відсотків; усіх оригіналів документів, долучених до позовної заяви та витребування з архіву господарського суду Волинської області справ №01/105-50 та №903/124/13-г.

Суд ухвалив відхилити вказані клопотання у звязку з необґрунтованістю на підставі ст.38 ГПК України.

Представник відповідача подав клопотання про виклик судового експерта для надання пояснень щодо висновку №8110 від 16.05.2016р.

Суд ухвалив відхилити клопотання у звязку з безпідставністю у відповідності до ст.41 ГПК України.

Представник відповідача подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 5 с. 1 ст.80 ГПК України, мотивуючи тим, що у п. 6.10 кредитного договору зазначено, що спори по даному договору можуть вирішуватись в постійно діючому третейському суді при Волинській міжрегіональній біржі.

Суд ухвалив відхилити клопотання, при цьому виходив із такого:

Відповідно до приписів пункту 5 частини 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

При цьому, одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного ОСОБА_3 України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного ОСОБА_3 України у справі про призначення судом більш мякого покарання від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною пятою статті 55 Конституції України.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (ст. 125 Конституції України). Отже, з аналізу положень Закону України "Про третейські суди" випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Згідно з частиною 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Таким чином, у сторін існує виключно правова можливість, а не обовязок на звернення до третейського суду. Для такого звернення, необхідна наявність волі обох сторін (тобто наявність угоди про передачу даного (саме цього) спору на розгляд третейського суду. Лише за наявність волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобовязаний припинити провадження у справі. Проте, таке клопотання заявив лише відповідач. За відсутності волі на звернення до третейського суду у позивача чинне законодавство України не позбавляє його права на вирішення спору господарським судом. Згідно ст. 1 ГПК України юридичним та фізичним особам гарантовано право на звернення до господарського суду, згідно із встановленою підвідомчістю справ.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Представник відповідача подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі ст.80 ГПК України у звязку з тим, що спір між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав вже розглядався господарським судом Волинської області справа №01/105-50 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Західінкомбанк до кредитної спілки Інкомвклад про стягнення 21 505 498, 33 грн. шляхом звернення на заставне майно (кошти) згідно з договором застави №0902/09-725 від 9.02.2009р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Предметом спору у справі №903/916/14 є стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору надання короткострокового кредиту (овердрафту) № 0602/09-7251 від 06.02.2009р.

Предметом спору у справі №01/105-50 було звернення стягнення 21 505 498, 33 грн. на заставне майно (кошти) згідно з договором застави №0902/09-725 від 9.02.2009р.

Тобто, у справах різні предмети спору.

Забезпечувальне зобовязання має похідний характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного ОСОБА_3 України від 09.09.2014р. у справі №3-71гс14.

Зважаючи на викладене, клопотання відповідача про припинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2009р. між КБ Західінкомбанк ТзОВ (правонаступником якого є ПАТ Західінкомбанк згідно п. 1.1 статуту ПАТ Західінкомбанк, затвердженого наказом тимчасового адміністратора ПАТ Західінкомбанк №05-ОД-02 від 12.02.2010р., а.с. 13) та Кредитною спілкою «Інкомвклад» (позичальник) було укладено кредитний договір про надання короткострокового кредиту (овердрафту) № 0602/09-7251, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику короткостроковий кредит (овердрафт) понад його залишок на поточному рахунку №8 в межах встановленого ліміту, зі сплатою 9,5 процентів річних, що сплачуються не пізніше останнього робочого дня поточного місяця включно шляхом перерахунку на рахунок №8.

На час підписання договору ліміт встановлювався в сумі 23 560 000,00 гривень. Термін користування кредитними коштами - до 06 лютого 2010 року. Цільове використання овердрафту - для здійснення статутної діяльності позичальника, оплати за товари, послуги, виплати заробітної плати та нарахування на неї, а також здійснення іншої господарської діяльності (а.с. 8-9).

06 лютого 2009 року між ТзОВ КБ «Західінкомбанк» та Кредитною спілкою «Інкомвклад» було укладено додатковий договір до кредитного договору № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06 лютого 2009 року, відповідно до умов якої кредитор надав позичальнику відстрочку по сплаті відсотків в період з лютого 2009 року по липень 2009 року включно.

Нараховані за цей період відсотки будуть сплачуватись позичальником протягом наступних місяців дії кредитного договору № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Кредитний договір про надання короткострокового кредиту (овердрафту) № 0602/09-7251 від 06.02.2009р. та додатковий договір до кредитного договору предметом судових розглядів не виступали, недійсними судом не визнавалися, сторонами розірвані не були.

Суд не приймає доводи відповідача щодо недійсності вказаного договору, як такого, що порушує публічний порядок, при цьому виходить з такого:

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Верховний Суд України у п. 18 Постанови Пленуму від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив , що усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок .

В позові не зазначено, які саме конституційні права та свободи відповідача були порушені укладенням кредитного договору.

Згідно статті 3 ЦК України, однією з засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

При укладенні кредитного договору відповідачу були добре відомі усі його умови, ніяких обставин, які б примушували позивача прийняти їх в безумовному порядку, не існувало(позивачем про це у позові не зазначено і нічим не доказано). Таким чином, договір кредиту в цілому є результатом вільного волевиявлення сторін.

Суд не приймає доводи відповідача щодо незаконних дій посадових осіб сторін, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обовязковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

На виконання умов кредитного договору позивачем згідно банківських виписок по операціях по рахунку № кредитній спілці "Інкомвклад" було надано кредитні кошти в сумі 23 560 000грн.

Дорученням (розпорядженням) на списання коштів від 06.02.2009р. №1 КС "Інкомвклад" доручила банку списати з рахунку №8 кошти в сумі 23 560 000,00грн. у разі настання умов договору №0602/09-725 від 06.02.2009р. та вказала у п.2, що розпорядження набирає чинності з дня настання строку платежу за договором і може бути предявлене до виконання протягом строку дії договору.

Водночас, судом у справі за клопотанням відповідача 26.08.2015р. було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

- чи настав строк виконання зобов`язань позичальника (кредитної спілки "Інкомвклад") за кредитним договором №0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р.? Якщо так, то з якої дати існує заборгованість за кредитним договором №0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р.?

- чи існує на дату призначення експертизи прострочена заборгованість зі сплати тіла кредиту, відсотків по кредитному договору №0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р.? Якщо так, то у якому розмірі?

- чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед ПАТ "Західінкомбанк" умовам укладеного кредитного договору №0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р. та підтверджений документами первинного обліку, які відображають надання та часткове повернення заборгованості?

- чи усі вихідні дані використані позивачем (ПАТ "Західінкомбанк") в розрахунку позовних вимог у справі, випливають з умов кредитного договору №0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р. та підтверджуються документами первинного обліку?

- чи заборгованість по відсотках за користування кредитом (в розрізі зміни відсоткової ставки), яку зазначено в розрахунку позовних вимог, визначена у відповідності до умов кредитного договору №0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р. та документів первинного обліку?

Згідно Висновку Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №8110 від 16.05.2016р. (а.с. 108-112) станом на 18.05.2009р. залишок несплачених кредитних коштів на виконання умов кредитного договору № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р. по поточному рахунку № 8.0 (дебетове сальдо) підтверджується у сумі 21 507 870,17 грн. (26 162 639,35 - (915,24 + 4 653 853,92).

18 травня 2009 року суму несплачених кредитних коштів (21 507 870,17 грн.) було перенесено з рахунку №8.0 на рахунок №8.0, призначення - прострочена заборгованість за овердрафтом у звязку із розірванням кредитної угоди.

Станом на 26.11.2009р. по рахунку №8.0 залишок кредитних коштів підтверджується у сумі 21 261 295,90 грн. (21 507 870,14 - 246 574,24).

26 листопада 2009 року вищезазначену суму (21 261 295,90 грн.) було перенесено з рахунку №8.0 на рахунок № 8.0, призначення: «Перенос залишку коштів рахунку. По решению суда. Згідно ухвали госп. ОСОБА_3. Обл. від 03.09.09 № 01/105-50».

08 лютого 2010 року несплачені кредитні кошти у сумі 21 261 295,90 грн. було перенесено з рахунку №8.0 на рахунок №8.0., призначення - облік простроченої заборгованості згідно кредитного договору № 0602/09-725 від 06.02.2009р. у звязку із закінченням терміну дії кредитного договору, операції щодо погашення кредитних коштів за період з 26.11.2009р. по 08.02.2010р. по вищезазначеному рахунку відсутні.

22 січня 2013 року несплачені кредитні кошти у сумі 21 261 295,90 грн. було перенесено з рахунку №8.0 на рахунок №240005000.

З 22 січня 2013 року заборгованість КС «Інкомвклад» у сумі 21 261 295,90 грн. на виконання умов кредитного договору № 0602/09-725 від 06.02.2009р. була списана КБ «Західінкомбанк» ТзОВ на рахунок №240005000 за рахунок резервів банку.

Пунктом 6.3 Положення про облікову політику КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, затвердженого Головою Правління від 30.12.2008р., передбачено, що порядок ведення кредитних операцій базується на Законі України «Про банки і банківську діяльність»; Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України, затвердженої Постановою правління НБУ № 520 від 16 грудня 1998 року; та діючої облікової політики КБ «Західінкомбанк» ТзОВ».

В межах поданих на дослідження документів (виписки по рахунках) з врахуванням умов кредитного договору №0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р. станом на 22.01.2013р. підтверджується списання коштів за рахунок резервів КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, у розмірі 28 510 016,81 грн., а саме:

- основного боргу (кредитні кошти) - у сумі 21 261 295,90 грн.

- процентів - у сумі 7 248 720,91 грн. (165 559,27 + 6 912 083,73+ 171 077,91), а саме: з рахунку №8.0 - у сумі 165 559,27 грн.; з рахунку № 8.0 - у сумі 6 912 083,73 грн.; з рахунку № 8.0 - у сумі 171 077,91 грн.

У поданій на дослідження позовній заяві про стягнення заборгованості за кредитним договором сума боргу позичальника перед ПАТ «Західінкомбанк», яка підлягає стягненню станом на 18.06.2014р., зазначена у розмірі 29 736 750,48грн., однак вищезазначена заборгованість документами бухгалтерського обліку (у т. ч первинними), які відображають заборгованість (надання та часткове повернення основного боргу, нарахування та погашення процентів) на виконання умов укладеного кредитного договору № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р., не підтверджується, оскільки, 22.01.2013р. на виконання протоколу правління КБ «Західінкомбанк» ТзОВ від 29.12.2012р. за рахунок резервів банку було списано кредитних коштів на загальну суму 28 510 016,81 грн. (21 261 295,90 (основний борг) + 7 248 720,91 (проценти).

У заяві про уточнення позовних вимог від 03.10.2014р. сума боргу позичальника КС «Інкомвклад» перед ПАТ «Західінкомбанк», яка підлягає стягненню станом на 18.06.2014р., зазначена у розмірі 29 636 750,48 грн.

Дослідженням наданих документів (виписки по особових рахунках), на дату призначення експертизи (03.11.2014р.) заборгованість, у т.ч., прострочена зі сплати тіла кредиту, відсотків по кредитному договору про надання короткострокового кредиту (овердрафту) № 0602/09-725 від 06.02.2009р. складає 0,00 грн. (списання за рахунок резервів КБ «Західінкомбанк» ТзОВ).

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України (НБУ) від 13 вересня 2010 р. № 424, яка набрала чинності з 07.11.2010 року, затверджено Порядок формування банками резервів за кредитами та нарахованих відсотків по ним і списання безнадійної заборгованості.

Розроблення НБУ такого порядку передбачено нормами Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.05.2010 № 2275-VI.

Згідно з цим Порядком банк мав право самостійно списати (відшкодувати) за рахунок резервів безнадійну заборгованість за кредитами позичальників - юридичних осіб, фінансова діяльність яких визначена як незадовільна, та позичальників - фізичних осіб, фінансовий стан яких визначено як нестабільний або незадовільний, за якою платежі за основним боргом та/або нарахованими доходами прострочені понад 90 днів та яка обліковується за окремими аналітичними рахунками з обліку безнадійної заборгованості (далі - безнадійна заборгованість).

У разі списання безнадійної заборгованості за кредитами банк одночасно списує нараховані проценти за цими кредитами за рахунок сформованих резервів.

Рішення про списання безнадійної заборгованості за кредитами та нарахованими за ними процентами приймається Правлінням ОСОБА_4.

Згідно п.6.3 Положення про облікову політику КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, затвердженого Головою Правління від 30.12.2008р., передбачено наступне:

«Порядок ведення кредитних операцій базується на Законі України «Про банки та банківську діяльність»; Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України затвердженої Постановою правління НБУ № 520 від 16 грудня 1998 року; та діючої облікової політики КБ «Західінкомбанк» ТзОВ».

Згідно п.3 глави 3 Інструкції з бухгалтерського кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредити ризики в банках України», затвердженої Постановою правління НБУ, № 520 від 16 груді; і року зі змінами та доповненнями, передбачено, що комерційний банк використовує резерви на погашення безнадійної кредитної заборгованості за основним боргом, яка обліковується на балансових рахунках як сумнівної заборгованості.

Безнадійна кредитна заборгованість відшкодовується комерційним банком за рахунок резерву під нестандартну заборгованість за умови виконання вимог статті 12 Закону Українці внесення змін і доповнень до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Комерційний банк може самостійно здійснити списання безнадійної заборгованості за рахунок резерву під стандартну заборгованість відповідно до рішення правління банки (за наявності оформленого у встановленому порядку протоколу засідання), але не пізніше останнього робочого дня поточного року, в якому кредитна заборгованість визнана безнадійною.

Списання безнадійної кредитної заборгованості за рахунок резерву під несталу заборгованість здійснюється за рішенням правління комерційного банку за умови виконання вимог чинного законодавства України.

Якщо протягом строку позовної давності комерційному банку не вдалося погасити безнадійну кредитну заборгованість, то вона вважається повністю безнадійною і списується поза балансу.

З 22.01.2013р. заборгованість КС «Інкомвклад» у сумі 21 261 295,90грн. була списана банком на рахунок №240005000 за рахунок резервів банку.

Списана безнадійна заборгованість на кореспондентському (основному) рахунку відповідача не числиться, тобто ліквідована, та не приймає участі у фінансово-господарській діяльності банку і не приймає участі у фінансовому балансі банку, що стверджується Висновком Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №8110 від 16.05.2016р. (а.с. 108-112)

Таким чином, у позивача, який самостійно, на свій власний розсуд, прийняв рішення про списання безнадійної заборгованості за рахунок резерву банку і 22.01.2013 року списав безнадійну заборгованість відповідача по кредитному договору про надання короткострокового кредиту (овердрафту) № 0602/09-725 від 06.02.2009р. і відніс її на збільшення валових витрат банку, втратив право вимоги за спірними кредитними договорами.

У чинному законодавстві не передбачено порядку проводки з позабалансового рахунку банку назад на баланс.

Крім того, як зазначено у Висновку, та вбачається з матеріалів справи первинні документи, які підтверджують видачу та погашення кредитних коштів, нарахування та погашення процентів на виконання умов кредитного договору № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06 лютого 2009 року в матеріалах справи відсутні.

При цьому суд зауважує на такому:

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18.06.2003р. № 254, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані (п.4.1). Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи (п. 4.2) Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій (п.4.5.-4.6.) До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

В розділі 5 цього Положення зазначено, що інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Згідно із п.5.6. виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд не приймає доводи щодо застосування строку позовної давності, при цьому зауважує таке:

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вищий господарський суд України у п. 2.2 постанови пленуму від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» вказав, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Зважаючи на викладене, враховуючи те, що заборгованість КС "Інкомвклад" документами бухгалтерського обліку (у т. ч первинними), які фіксують та підтверджують господарські операції з видачі кредиту та часткового його повернення, нарахування та сплату процентів за користування кредитними коштами боржником на виконання умов укладеного кредитного договору № 0602/09-725 про надання короткострокового кредиту (овердрафту) від 06.02.2009р., не підтверджується, оскільки, 22.01.2013р. на виконання протоколу правління КБ «Західінкомбанк» ТзОВ від 29.12.2012р. за рахунок резервів банку було списано кредитних коштів на загальну суму 28 510 016,81 грн. (21 261 295,90 (основний борг) + 7 248 720,91 (проценти), у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про банки та банківську діяльність», Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

У позові відмовити.

Повне рішення

складено 18.07.2015р.

Суддя В.О. Кравчук