ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 липня 2016 р. Справа № 902/1102/15

за позовом: Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ" (21050, м. Вінниця, вул. Пушкіна, 4)

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (23227, Вінницька обл., Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Ярослава Мудрого, б. 39)

про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 17.03.2015р.про внесення змін та доповнень до договору оренди приміщень № 57 від 01.06.2013р.

Суд:

Головуючий суддя Кожухар М.С.

Судді Білоус В.В.

ОСОБА_2

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 - за дорученням;

відповідач: ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_5 - адвокат за договором;

викликаний на підставі ст. 30 ГПК України: ОСОБА_6;

викликаний на підставі ст. 30 ГПК України: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Приватне Вінницьке обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 17.03.2015р. про внесення змін та доповнень до договору оренди приміщень № 57 від 01.06.2013р.

Позов мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем 17.03.2015 року було укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін та доповнень до договору оренди приміщень № 57 від 01.06.2013р., згідно якої відповідача в січні 2015 р. було звільнено від орендної плати та в лютому-березні 2015 р. зменшено орендну плату, однак дана угода є недійсною, оскільки не відповідає законодавству (ст. 72 Закону України "Про акціонерні товариства"), підписана не уповноваженою особою та суперечить інтересам орендодавця.

За таких обставин, позивач вважає, що додаткова угода № 2 від 17.03.2015р.про внесення змін та доповнень до договору оренди приміщень № 57 від 01.06.2013р. є недійсною на підставі ст. 215 ЦК України.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 26.08.2015р. у справі № 902/1102/15 в позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р., апеляційну скаргу Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" задоволено; рішення господарського суду Вінницької області від 26.08.2015 року скасовано; прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено; визнано недійсною Додаткову угоду № 2 від 17.03.2015 року про внесення змін та доповнень до Договору № 57 оренди приміщення окремої частини будівлі, укладеного 01.06.2013 року між Приватним Вінницьким обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" витрати на сплату судового збору 1218,00 грн.; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" витрати на сплату судового збору 1339,80 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2016р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково; рішення господарського суду Вінницької області від 26.08.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі № 902/1102/15 - скасовано; справу № 902/1102/15 передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

01.02.2016р. справа № 902/1102/15 повернута до господарського суду Вінницької області.

Відповідно до п.п. 2.3.50, 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду за розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 02.02.2016 р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 902/1102/15.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу, вказану справу розподілено судді господарського суду Вінницької області Кожухар М.С.

Ухвалою від 04.02.2016р. справа № 902/1102/15 прийнята до провадження та призначена до розгляду на 23.02.2016р.

17.02.2016р. до суду від позивача надійшло письмове пояснення № 184 від 17.02.2016р. (а.с. 2-3 т.2).

В судовому засіданні 23.02.2016р. розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 23.02.2016р. розгляд справи відкладено на 15.03.2016р. із залученням до участі у справі на підставі ст. 30 ГПК України члена правління та голову ОСОБА_8 ради ПрАТ "Вінницятурист".

10.03.2016р. до суду від позивача надійшло письмове пояснення № 186 від 10.03.2016р. (а.с. 32-34 т.2).

15.03.2016р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 15.03.2016р., в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 58-61 т.2), зазначаючи у відзиві наступне.

Між позивачем та відповідачем 1 червня 2013р. укладено договір оренди окремої частини будівлі №57, предметом якого було отримання відповідачем у тимчасове платне користування нерухомого майна - приміщень будинку №4 по вул. Пушкінська у м. Вінниці згідно з Додатком №1 до договору, а також обладнання та інвентарю, визначеного Додатком №2 до договору. Вказане майно було передане відповідачу, про що сторонами було складено відповідні акти приймання-передачі (Додаток №1 та Додаток №2 до договору).

Відповідно до п.4.1 договору, розмір орендної плати за загальну площу згідно даного договору 1382,4 кв.м. складає 118 600,00 грн., у т.ч. ПДВ на місяць. Разом з орендною платою за користування обладнанням та інвентарем становить 120 250,00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 17 березня 2015р. про внесення змін та доповнень до Договору №57 оренди окремої частини будівлі від 1 червня 2013р. встановлено, що орендар звільняється від сплати орендної плати та плати за користування обладнанням та інвентарем, що зазначений в Додатку № 2 в січні 2015р. (з 1 по 31 січня 2015р.); розмір орендної плати за загальну площу згідно Договору 1382,4 кв.м. разом з орендною платою за користування обладнанням та інвентарем в лютому 2015р. становить 60000,00 грн., в березні 2015р. - 60000,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Виходячи з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та установчих документів позивача, додаткову угоду 17 березня 2015р. від імені ПрАТ "Вінницятурист" мав право підписувати його керівник ОСОБА_6. Відповідач не мав підстав сумніватись у наявності його повноважень з огляду на ч.1 ст. 18 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

ОСОБА_9 станом на дату укладання додаткової угоди займав посаду заступника голови правління ПрАТ "Вінницятурист", директора туркомплексу "Поділля". З огляду на ч.3 ст.244 та ч.1 ст.245 ЦК України, для підписання додаткової угоди ОСОБА_9 необхідно було мати довіреність, підписану виключно головою правління ОСОБА_6

Сторонами Додаткової угоди досягнуто усіх істотних умов, тому вона є укладеною відповідно до ст.638 ЦК України.

Виконання додаткової угоди відбулося шляхом нарахування відповідачеві розміру орендної плати у зменшеному розмірі. Доводи позивача про те, що додаткова угода не була виконана, так як не підписана уповноваженою особою та з порушенням чинного законодавства України, не відповідають дійсності.

Доводи позивача щодо збільшення фактичного споживання комунальних послуг в порівнянні з аналогічним періодом 2014 року не має відношення до вирішення питання про дійсність (недійсність) додаткової угоди.

Додаткову угоду підписано головою правління ПрАТ "Вінницятурист" 17 березня 2015р. на підставі постанови ОСОБА_8 ради Товариства від 17 березня 2015р. №П-98-10, що підтверджує дотримання головою правління вимог Статуту.

Виходячи зі змісту ст.51 Закону України "Про акціонерні товариства" будь-які рішення, прийняті наглядовою радою ПрАТ "Вінницятурист", мають силу виключно для членів цього акціонерного товариства. Такі рішення самі по собі не є підставою виникнення, зміни або припинення прав та обов'язків відповідача. Подальше скасування постанови ОСОБА_8 ради Товариства від 17 березня 2015р. №П-98-10, яким було надано дозвіл на укладання додаткової угоди з відповідачем про зменшення орендної плати, не має відношення до дійсності або недійсності такої додаткової угоди в момент її укладення.

Додаткова угода відповідає волевиявленню ОСОБА_8 ради Товариства та не містить будь-яких умов, які б свідчили про перевищення повноважень з боку голови правління ПрАТ "Вінницятурист" ОСОБА_6 Тому посилання позивача на ч.2 ст.203 ЦК України є безпідставними.

15.03.2016р. до суду надійшли письмові пояснення: директора філії ПАТ "Вінницятурист" Туркомплекса "Поділля" ОСОБА_9 (вх.№ 06-52/2299/16 від 15.03.2016р.) та від голови ОСОБА_8 ради ПАТ "Вінницятурист" ОСОБА_10 щодо особи, якою підписано спірну додаткову угоду (вх. № 06-52/2300/16 від 15.03.2016р.) (а.с. 63-64, 65-71 т.2).

В судовому засіданні 15.03.2016р. залучено до участі у справі на підставі ст. 30 ГПК України колишнього голову правління ПрАТ "Вінницятурист" ОСОБА_6

Ухвалою суду від 15.03.2016р. розгляд справи відкладено на 30.03.2016 року, у зв'язку з ненаданням сторонами усіх необхідних для вирішення спору документів.

30.03.2016р. до суду від позивача надійшло письмове пояснення № 192 від 28.03.2016р. (а.с. 125-128 т.2).

В судове засідання 30.03.2016р. з'явились представники сторін та ОСОБА_6

Продовжено розгляд справи по суті, в ході якого оголошено перерву до 31.03.2016р.

Під час оголошеної перерви в ході вивчення поданих сторонами документів встановлено, що, виходячи з предмету, підстав та обсягу позовних вимог і поданих доказів, справа № 902/1102/15 є значно складною.

В зв'язку з цим, 30.03.2016р. суддею Кожухар М.С. подано заяву про створення судової колегії для розгляду справи № 902/1102/15.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 30.03.2016 р. за вказаною заявою створено колегію для розгляду даної справи у складі головуючого судді Кожухар М.С., суддів: Матвійчука В.В. та Грабика В.В.

Ухвалою від 30.03.2016р. дану справу прийнято судовою колегією до провадження та призначено до розгляду на 12.05.2016р.

10.05.2016р. до суду від позивача надійшла заява № 199 від 06.05.2016р. про зміну підстав позову, в якій позивач просить: визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 17.03.2015р. про внесення змін та доповнень до Договору № 57 оренди приміщення окремої частини будівлі, від 01.06.2013р. між Приватним Вінницьким обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 на підставі того, що були порушені норми частин 1, 2 та 3 статті 203 та статті 232 ЦК України.

Так, у заяві № 199 від 06.05.2016р. про зміну підстав позову зазначено наступне.

Порушення ч. 1 ст. 203 ЦК України: зміст Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015 року суперечить нормам ст. 651 ЦК України, якою визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 8.2. Договору оренди, зміни до цього Договору можуть бути внесені за погодженням Сторін. "Зміни і доповнення до цього Договору, що вносяться, розглядаються у місячний строк".

Частина 1 ст. 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В пункті 3 Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015 року зазначено, що ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди, набирає чинності з 01 січня 2015 року і діє в період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2015 року включно. Отже, додаткова угода №2 від 17.03.2015 року не відповідає п.8.2 Договору, адже в матеріалах справи відсутня будь яка переписка, щодо внесення в Договір змін, яка датована до 01.01.2015 року.

Пункти 4.18 та 4.19 Розділу 4 Договору оренди набирають чинності з 01 січня 2015 року, хоча Додаткова угода № 2 від 17.03.2015 року була підписана 09.04.2015 року ОСОБА_6 при свідках: Голови ОСОБА_8 ради ОСОБА_10, головного бухгалтера ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" ОСОБА_11 та директора т/к "Поділля" ОСОБА_9 (що підтверджується матеріалами справи арк. 63,65 том 2).

09.04.2015р. ОСОБА_6 вже був відсторонений від займаної посади, що в свою чергу, позбавляє його права на підписання будь-якого документа в Товаристві, на період відсторонення. Однак, знаючи про своє відсторонення від займаної посади, всупереч нормам діючого законодавства та внутрішніх (локальних) актів ним було незаконно підписано Додаткову угоду № 2 від 17.03.2015 року.

Враховуючи норми ч. 2 ст. 5, ст. 11, ст. 631 ЦК України, Додаткова угода № 2 від 17.03.2015 року починає діяти тільки з моменту її підписання, а саме з 09.04.2015 р. (хоча і була підписана не уповноваженою особою), але ніяк ні з 1 січня 2015 року.

Порушення ч. 2 ст. 203 ЦК України: бувший Голова Правління ОСОБА_6 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на підписання Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015 року.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень.

Враховуючи те, що Голова Правління Товариства ОСОБА_6 (батько) був заінтересованою особою в розумінні ст. 71 ЗУ "Про акціонерні товариства", оскільки перебував у родинних зв'язках з Підприємцем (дочкою ФОП ОСОБА_1В.), і що саме він ініціював зміни до Договору оренди, тому з цих підстав ОСОБА_8 рада Товариства при прийнятті Рішення щодо укладення Додаткової угоди, з метою запобігання порушення чинного законодавства, уповноважила на підписання угоди ОСОБА_9, який є членом виконавчого органу ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ", що підтверджується постановою ОСОБА_8 ради від 07.08.2014 року № 95/4 (арк.справи 52, том 2).

ОСОБА_9 не була підписана Додаткова угода № 2 від 17.03.2015 року з наступних причин: 1) зміст Угоди не відповідав змісту Постанови ОСОБА_8 ради "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" від 17.03.2015 р. № П-98-10; 2) бувшим Головою Правління Товариства ОСОБА_6 не була видана довіреність ОСОБА_9 на підписання зазначеної Угоди.

Порушення ч.3 ст. 203 ЦК України: зміст Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015р. не відповідає змісту Постанови ОСОБА_8 ради "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" від 17.03.2015 р. № П-98-10.

Відповідно до пункту 1 Постанови ОСОБА_8 ради "Про орендні відносини ПАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" від 17.03.2015р. № П-98-10 (далі - ПОСТАНОВА, арк. № 53 том 1) прийнято наступне: "Внести зміни до Договору оренди приміщення окремої частини будівлі № 57 від 01.06.2013, укладеного між ПАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" та ФОП ОСОБА_1, виклавши їх у вигляді додаткової угоди до цього Договору, а саме: 1) звільнити на період з 01.01.2015 по 31.01.2015 (включно) ФОП ОСОБА_1 від сплати орендної плати; 2) встановити на період з 01.02.2015 по 30.03.2015 (включно) орендну плату за 1 (один) кв.м на місяць у розмірі 43,40 грн. (сорок три грн. 40 коп.), що становить 60000,00 грн. (шістдесят тисяч грн.) на місяць за загальну орендовану площу 1382,4 кв.м.".

У той же час в п. 1 Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015 року (далі - Угода) зазначено, що "орендар звільняється від сплати оренди та плати за користування обладнанням та інвентарем, що зазначений в Додатку № 2 в січні 2015 року (з 01.01.2015р. по 31.01.2015р.)" (арк. справи 127, том 1). Однак Постанова не містила положення про звільнення від плати за користування обладнанням та інвентарем.

Пунктом 3 вищезазначеної Постанови закріплено: "Достроково, за спільною згодою сторін, припинити з 30 квітня 2015 року термін дії договорів оренди, шляхом укладання угод про розірвання договорів оренди, а саме договір оренди окремої частини будівлі Т/к "Поділля" №57 від 01 червня 2013 року, укладений між ПАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 В Додатковій угоді № 2 від 17.03.2015 року, однак, не зазначено про дострокове припинення Договору оренди з 30.04.2015 року.

Внесені Додатковою угодою доповнення до Договору оренди № 57 від 01.06.2013 р. суперечать залишеному цією угодою в силі пункту 4.1. розділу 4 Договору, що визначає розмір орендної плати.

Порушення статті 232 ЦК України: щодо зловмисної домовленості бувшого Голови Правління ОСОБА_6 з Орендарем ФОП ОСОБА_1 Бувший Голова Правління Товариства ОСОБА_6 перебував у родинних відносинах із Орендарем ФОП ОСОБА_1 Він ввів в оману ОСОБА_8 раду щодо консервації готелю та надання подальшої знижки з метою отримання вигоди для своєї родини. Неправомірними діями бувшого Голови Правління ОСОБА_6 Товариству було завдано збитки понад 700 000 гривень (а.с. 220-226 т.2).

Станом на 12.05.2016р. суддя Матвійчук В.В. перебував на лікарняному, тому за заявою головуючого судді Кожухар М.С. розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 12.05.2016р. на підставі автоматизованої системи авторозподілу зі складу колегії суддів виведено суддю Матвійчука В.В. та введено до складу колегії суддю Говор Н.Д.

Ухвалою від 12.05.2016р. дану справу прийнято до провадження судовою колегією у новому складі та призначено до розгляду на 02.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 02.06.2016р. розгляд справи відкладено на 30.06.2016 р.

В зв'язку з перебуванням суддів Говор Н.Д. та Грабика В.В. у відпустці, за службовою запискою головуючого судді Кожухар М.С., розпорядженням керівника апарату суду від 29.06.2016р. на підставі автоматизованої системи авторозподілу зі складу колегії суддів виведено суддів Говор Н.Д., Грабика В.В. та введено до складу колегії суддів Білоуса В.В. та Баранова М.М.

Ухвалою від 29.06.2016 р. суд у новому складі прийняв справу до провадження з призначенням розгляду на 30.06.2016 р.

Натомість 29.06.2016 р. до суду надійшла заява судді Баранова М.М. про самовідвід від розгляду даної справи, яка ухвалою суду від 30.06.2016 р. задоволена; суддю Баранова М.М. відведено від розгляду справи № 902/1102/16.

У зв"язку з цим, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 30.06.2016р. на підставі автоматизованої системи авторозподілу до складу суду замість судді Баранова М.М.. введено суддю Банаська О.О.

Ухвалою від 30.06.2016р. дану справу прийнято до провадження судовою колегією у новому складі та призначено до розгляду на 19.07.2016р.

30.06.2016р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 27.06.2016р., в якому відповідач просить в позові відмовити та зазначає таке.

На думку відповідача, у позивача відсутнє право на зміну підстав чи предмету позову, передбачене ч. 4 ст. 22 ГПК України, оскільки судом вже було розпочато розгляд справи по суті.

Укладена додаткова угода №2 від 17.03.2015 про внесення змін та доповнень до Договору оренди приміщення окремої частини будівлі №57 від 01.06.2013 відповідає нормам Цивільного кодексу.

Голова правління ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" ОСОБА_6 мав право на підписання угоди, що передбачено підпунктом 8.48.2 пункту 8.48 розділу 8 Статуту Товариства та відповідає ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Твердження позивача про фактичне підписання Додаткової угоди №2 від 17.03.2015 лише 09.04.2015 не відповідає дійсності та не підтверджене жодними доказами.

Угода укладена на підставі постанови ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" №11-98-10 від 17.03.2015 р.

Твердження позивача про те, що невідповідність змісту Додаткової угоди №2 від 17.03.2015 змісту постанови ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" №П- 98-10 від 17.03.2015 є порушенням вимог ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, помилкове.

Доказів того, що волевиявлення сторін не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, позивачем не надано.

Невідповідність змісту Додаткової угоди №2 від 17.03.2015, змісту постанови ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" №П-98-10 від 17.03.2015 не може підтверджувати недійсність укладеної угоди, адже визнання такої недійсності з цих підстав не передбачено жодним актом цивільного законодавства.

Доказів на підтвердження доводів про зловмисну домовленість голови правління ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" ОСОБА_6 та орендаря ФОП ОСОБА_1, а також на підтвердження заінтересованості голови Правління в укладенні Угоди позивач не надав.

Правління ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" володіло інформацією про те, що відповідач є дочкою голови правління ПРаТ ОСОБА_6, але не лише прийняло рішення про укладення з нею оскаржуваної угоди, а й визначило їй відповідні умови орендних відносин, не заперечувало проти укладення додаткової угоди, що підтверджується постановою ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" №П-98- 10 від 17.03.2015 "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ".

Жодних документів, які б підтверджували завдання збитків головою Правління ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" на суму понад 700 000 грн., позивачем не надано, адже цих збитків ніколи не існувало та не існує.

14.07.2016р. до суду від позивача надійшло додаткове пояснення № 202 від 14.07.2016р., в якому окрім доводів, викладених у заяві про зміну підстав позову, зазначено таке.

В Договорі оренди № 57 від 01.06.2013 р. діє два пункти, які суперечать один одному, зокрема, встановлюють різний розмір орендної плати (арк. справи 127, том 1).

Орендар самостійно встановив собі знижку, зазначивши в пункті 4.18. Додаткової угоди про звільнення від плати за користування обладнанням та інвентарем, що не було передбачено Постановою ОСОБА_8 ради "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" від 17.03.2015 р. № П-98-10.

Всупереч пункту 4 Постанови в Угоді відсутня умова про розірвання Договору № 57 (арк. № 53 том 1).

Відповідач прийшов до хибного висновку, що відповідно до підпункту 8.48.2 пункту 8.48 розділу 8 Статуту Товариства голова правління мав право на підписання Додаткової угоди. Оскільки, підпункт 8.48.2. пункту 8.48 розділу 8 Статуту закріплює, що Голова Правління без довіреності діє від імені Товариства відповідно до рішень Правління.

ОСОБА_8 рада Товариства як колегіальний орган має повне право уповноважити на підписання будь-яких правочинів посадових осіб або фізичних осіб, які працюють у Товаристві. Враховуючи зазначене, ОСОБА_8 рада уповноважила на підписання Додаткової угоди посадову особу Товариства ОСОБА_9 з метою уникнення порушень норм Закону України "Про акціонерні товариства".

Надаючи знижку стосовно звільнення від сплати оренди ОСОБА_8 рада враховувала лист, якій надійшов до ПАТ "УКРПРОФТУР" від Голови Правління ОСОБА_6 № 01 від 05.01.2015 року щодо прийняття рішення перевести ТК "Поділля" в режим консервації (арк. 57, том 1). Отже, Голова Правління ОСОБА_6 ввів в оману ОСОБА_8 раду щодо консервації ТК "Поділля", що підтверджується Актом перевірки консервації філії ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" - туристичний комплекс "Поділля" (арк. справи 35 том 2).

В результаті перевірки було виявлено, що бувшим Головою Правління ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" ОСОБА_6 було свідомо подано недостовірну інформацію про проведення консервації номерного фонду готелю Орендарями ФОП в грудні - лютому 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_8 радою Товариства помилково було прийнято рішення про звільнення в січні 2015 року ФОП ОСОБА_1 від сплати орендної плати та встановлення на період з 01.02.2015р. по 30.03.2015р. п'ятдесяти процентної знижки на орендну плату.

Враховуючи вищезазначене, постановою ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" від 09.04.2015 року № ПР-99-1 "Про хід виконання Постанови ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" від 17 березня 2015 року № П-98-10 "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" скасовано Постанову ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" від 17 березня 2015 року № П-98-10 "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" та зобов'язано керівництво Товариства в термін до 14.04.2015 нарахувати орендну плату та витрати з утримання орендованого майна (відшкодування комунальних та інших послуг) у повному обсязі та виставити відповідні рахунки Орендарям- ФОП Товариства, забезпечити перерахування Орендарями зазначених платежів, а в разі їх несплати звернутися до суду про їх примусове стягнення" (арк. справи 6 том 2).

Додаткова угода була підписана тільки 09.04.2015 року ОСОБА_6 в порушення Постанови ОСОБА_8 ради від 17.03.2015 р. (арк. 63,65 том 2).

09 квітня 2015 року ОСОБА_6 вже був відсторонений від займаної посади на підставі Постанови ОСОБА_8 ради № ПР-99-2 від 09.04.2015р. "Про відсторонення від повноважень Голови правління ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" що в свою чергу, позбавляє його права на підписання будь-якого документа в Товаристві, на період відсторонення. Однак, знаючи про своє відсторонення від займаної посади, всупереч нормам діючого законодавства та внутрішніх (локальних) актів ним було незаконно підписано Додаткову угоду.

Також в цих Додаткових поясненнях зазначено в якості підстави позову також п. 5 ст. 203 ЦК України з посиланням на те, що не могла Додаткова угода, яка підписана 09.04.2015 р. на підставі Постанови ОСОБА_8 ради від 17.03.2015 р. діяти, як в ній зазначено, з 01.01.2015 р., оскільки, відповідно до ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.

В судове засідання 19.07.2016р. з"явились представники позивача, відповідача, відповідач та викликані на підставі ст. 30 ГПК України гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Також ними підтримано подану раніше заяву № 199 від 06.05.2016р. про зміну підстав позову.

Відповідач та його представник проти позову заперечили, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Суд, не приймає до уваги заперечення відповідача щодо прийняття заяви позивача про зміну підстав позову та приймає дану заяву відповідно до ст. 22 ГПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Абз. 4 п. 3.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у разі залучення до участі у справі іншого відповідача або заміни неналежного відповідача розгляд справи починається заново (стаття 24 ГПК), заново розгляд справи починається і в разі прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та зміни складу суду (в тому числі з одноосібного на колегіальний, навіть якщо до складу колегії суддів входить суддя, який раніше одноособово розглядав дану справу), а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення", рішення може прийматися тільки тим суддею (суддями), який брав участь у розгляді справи з його початку. В разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Ухвалою від 30.03.2016р. справу № 902/1102/15 прийнято судовою колегією у новому складі (головуючий суддя Кожухар М.С., судді: Матвійчук В.В. та Грабик В.В.) до провадження та призначено до розгляду на 12.05.2016р.

З огляду на вказане вище, з 30.03.2016р. розгляд справи починається заново, про що також зазначено в ухвалі суду від 30.03.2016р.

Заява позивача про зміну підстав позову подана до суду 10.05.2015р., тобто до початку розгляду справи по суті новим складом суду, а тому приймається судом відповідно до ст. 22 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 26.08.2015 року у справі № 902/1102/15 відмовлено в позові Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" (далі - Товариство) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - Підприємця) про визнання недійсною Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015 року про внесення змін та доповнень до Договору № 57 оренди приміщення окремої частини будівлі, укладеного 01.06.2013 року між Товариством та Підприємцем (далі - Додаткової угоди № 2).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р., апеляційну скаргу Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" задоволено; рішення господарського суду Вінницької області від 26.08.2015 року скасовано; прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено; визнано недійсною Додаткову угоду № 2 від 17.03.2015 року про внесення змін та доповнень до Договору № 57 оренди приміщення окремої частини будівлі, укладеного 01.06.2013 року між Приватним Вінницьким обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" витрати на сплату судового збору 1218,00 грн.; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" витрати на сплату судового збору 1339,80 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2016р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково; рішення господарського суду Вінницької області від 26.08.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі № 902/1102/15 - скасовано; справу № 902/1102/15 передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.06.2013 року між Товариством та Підприємцем укладено договір оренди окремої частини будівлі № 57, предметом якого є отримання Підприємцем у тимчасове платне користування нерухомого майна - приміщень будинку №4 по вул. Пушкінська у м. Вінниці згідно з додатком № 1 до договору, а також обладнання та інвентарю, передбаченого додатком № 2 до договору (далі - Об"єкт оренди). Відповідне майно було передане відповідачу на підставі актів приймання-передачі (Додаток № 1 та Додаток № 2 до договору).

Пунктом 4.1 договору визначено, що розмір орендної плати за загальну площу 1382,4 кв.м. складає 118600,00 грн., у т.ч. ПДВ, на місяць, а разом з орендною платою за користування обладнанням та інвентарем становить 120250,00 грн.

Орендна плата складається з плати за користування Об"єктом оренди та майна.

Голова Правління Товариства ОСОБА_6 в січні місяці 2015 року звернувся до керівних органів Товариства із листом, в якому зазначив про переведення Туристичного комплексу "Поділля" (відокремленого підрозділу ПрАТ "Вінницятурист"), в якому знаходиться Об"єкт оренди, в режим консервації, враховуючи значне зниження обсягів обслуговування в грудні, січні, лютому та значне збільшення витрат на комунальні послуги та енергоносії. Вказував, що з цією метою повністю перекрито постачання гарячої води та зменшена подача теплоносія для обігріву готельних номерів, ресторану та конференц залів; припинено дію договорів на охорону, вивіз сміття та інші послуги; обслуговуючий персонал знаходиться у відпустці за власний рахунок або працює в режимі чергування. Зважаючи на викладене, Голова Правління Товариства ОСОБА_6 просив ОСОБА_8 Товариства дозволити орендарям не сплачувати орендну плату за період консервації Туристичного комплексу "Поділля" (а.с. 57 т.1).

17.03.2015 року ОСОБА_8 радою Товариства прийнято постанову № П-98-10 "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ", відповідно до якої постановлено:

- внести зміни до договору оренди приміщення окремої частини будівлі № 57 від 01.06.2013 року, а саме: звільнити на період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року (включно) Підприємця від сплати орендної плати;

- встановити на період з 01.02.2015 року по 30.03.2015 року (включно) орендну плату за 1 кв.м. на місяць у розмірі 43,40 грн., що становить 60000,00 грн. на місяць за загально орендовану площу 1382,4 кв.м.

- доручити та уповноважити ОСОБА_9 на підписання від імені Товариства відповідної додаткової угоди.

Додатковою угодою № 2 встановлено, що орендар звільняється від сплати орендної плати та плати за користування обладнанням та інвентарем, що зазначений в Додатку № 2 в січні 2015 року (з 1 по 31 січня 2015 року). Цією ж додатковою угодою встановлено, що розмір орендної плати за загальну площу згідно Договору 1382,4 кв.м. разом з орендною платою за користування обладнанням та інвентарем в лютому 2015 року становить 60000,00грн., в т.ч. ПДВ, в березні 2015 року - 60000,00грн., в т.ч. ПДВ.

06.04.2015 р., на виконання наказу № 20 від 03.04.2015 р. головного акціонера ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" (ПрАТ "Укрпрофтур") проведено комісійну перевірку консервації філії ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" - туристичного комплексу "Поділля", якою зокрема встановлено, що фактичне споживання комунальних послуг по Туристичному комплексу "Поділля" зросло в порівнянні із аналогічним періодом 2014 року, а саме: використання води у січні 2015 року зросло на 90 куб.м., в лютому 2015 року зросло на 237 куб.м., в березні 2015 року на 228 куб.м.; споживання електроенергії в січні 2015 року зросло на 1263 кВт., в лютому 2015 року зменшено на 3499 кВт., в березні 2015 року зросло на 3306 кВт. Також встановлено факт підписання додаткової Додаткова угода № 2 зі сторони Товариства ОСОБА_6, а не ОСОБА_9

Результати перевірки, які оформлено Актом від 06.04.2015 р. (а.с.35-38 т.2), розглянуті на засіданні ОСОБА_8 ради ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" 09.04.2015 р., де прийнято зокрема Постанови: № ПР-99-1, якою скасовано Постанову ОСОБА_8 ради ПрАТ від 17.03.2015 р. "Про орендні відносини ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" та № ПР-99-2 "Про відсторонення від повноважень Голови Правління ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ".

04.08.2015 р. Товариство звернулось до господарського суду із вимогою про визнання недійсною Додаткової угоди (з урахуванням зміни предмету спору), оскільки вона не відповідає законодавству, підписана неуповноваженою на це особою Товариства, заінтересованою в розумінні Закону України "Про акціонерні товариства", внаслідок зловмисної згоди представника орендодавця з орендарем.

Також позивач стверджує, що Додаткова угода № 2, яка датована 17.03.2015 року, підписана ОСОБА_6 09.04.2015 р., у той час, коли він був відсторонений від повноважень голови правління Товариства; при цьому ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_1; також умови Додаткової угоди внесли протиріччя в умови основного договору оренди та не відповідають положенням постанови ОСОБА_8 ради Товариства від 17.03.2015 р.

Посилаючись на наведене, позивач просить визнати недійсною Додаткову угоду № 2 відповідно до ст. 215 та на підставі ч.ч. 1,2,3 ст. 203 та ст. 232 Цивільного кодексу України.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши і оцінивши обставини та докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

За приписами статті 203 ЦК України:

- Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК);

- Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК);

- Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК);

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Посилаючись на вказану норму, позивач вважає що:

- Додаткова угода № 2 від 17.03.2015 р. про внесення змін та доповнень до Договору № 57 оренди приміщення суперечить ст. 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом;

- Згідно з п. 8.2 Договору, зміни і доповнення до цього Договору, що вносяться, розглядаються у місячний строк;

- зміни, що, виходячи з п. 3 Додаткової угоди № 2, набули чинності з 01.01.2015 року, внесені без погодження сторін, адже в матеріалах справи відсутня переписка стосовно цього, яка датована до 01.01.2015 р.;

- Додатковою угодою внесено суперечність у Договір оренди, внаслідок чого встановлено два різних розміри орендної плати;

- Постановою ОСОБА_8 ради орендар був звільнений лише від орендної плати, а Додатковою угодою - також від плати за майно;

- Постановою ОСОБА_8 ради передбачено умову щодо укладення додаткової угоди про розірвання Договору оренди, яка відсутня у Додатковій угоді;

- виходячи з ч. 2 ст. 5 ЦК України, ст.ст. 11, 631 ЦК України, Додаткова угода № 2 від 17.03.2015 р. починає свою дію з моменту її підписання, з 09.04.2015 р., а не з 01.01.2015 р., як у ній зазначено.

Доводи позивача з посиланням на ч. 2 ст. 5 ЦК України судом не приймаються, оскільки положення законодавства щодо дії акту цивільного законодавства в часі, на що посилається позивач, не стосується цивільного договору, який таким актом не є.

Разом з тим, слід погодитись з доводами позивача про порушення ст. 651 ЦК України, оскільки зміни до Договору оренди внесені Додатковою угодою без відповідного погодження сторін та не у відповідності до змісту Постанови ОСОБА_8 ради товариства від 17.03.2015 р., якою надано згоду на внесення змін до Основного договору.

Наведене також свідчить про порушення ч. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки Додаткова угода № 2 не відповідає волевиявленню позивача.

Так, ОСОБА_8 рада ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" 17.03.2015 р. постановила:

1. Внести зміни до п.п. 4.1 п. 4 Договору оренди приміщення окремої частини будівлі № 57 від 01.06.2013 р., укладеного між ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" та ФОП ОСОБА_1, виклавши їх у вигляді додаткової угоди до цього Договору,зокрема:

1.1. Звільнити на період з 01.01.2015 р. по 31.05.2015 р. (включно) ФОП ОСОБА_1 від сплати орендної плати;

1.2. Встановити на період з 01.02.2015 р. по 30.03.2015 р. (включно) орендну плату за 1 кв.м. на місяць у розмірі 43,40 грн., що становить 60000,00 грн. на місцяь за загальну орендовану площу 1382,4 кв.м..

Натомість, Додаткова угода № 2 містить наступні умови:

1. Доповнити Розділ 4 Договору пунктом 4.18, виклавши його у наступній редакції: "Орендар звільняється від сплати оренди та плати за користування обладнанням та інвентарем, що зазначений в Додатку № 2 в січні 2015 року (з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р.).

2. Доповнити Розділ 4 Договору пунктом 4.19, виклавши його у наступній редакції: "Розмір орендної плати за загальну площу згідно Договору 1382,4 кв.м. разом з орендною платою за користування обладнанням та інвентарем в лютому 2015 р. становить 60000,00 грн., в т.ч. ПДВ, в березні місяці 2015 року становить 60000,00 грн.

2. Інші умови Договору залишаються незмінними, і Сторони підтверджують за ними свої зобов"язання.

Одночасно, Розділ 4 Договору (без урахування змін, внесених Додатковою угодою № 2) містить пункти 4.1 - 4.16. При цьому пункт 4.1 передбачає, що:

- на момент укладання цього Договору орендна плата за 1 кв.м. на місяць буде сплачуватись у розмірі 85,79 грн. з ПДВ;

- Орендар сплачує орендну плату за користування обладнанням та інвентарем, що зазначений в додатку № 2, в розмірі 1650,00 грн. на місяць;

- Розмір орендної плати за загальну площу згідно Договору 1382,3 кв.м. складає 118600,00 грн. з ПДВ на місяць, разом з орендною платою за користування обладнанням та інвентарем становить 120250,00 грн. на момент укладання цього Договору;

- Орендна плата складається з плати за користування Об"єктом оренди та майна.

Отже, наведене свідчить, що Додатковою угодою зміни до п. 4.1 не внесені, натомість Розділ 4 договору доповнений пунктами 4.18. та 4.19., внаслідок чого вказаний Договір (вже із змінами, внесеними Додатковою угодою № 2) містить суперечливі умови щодо розміру орендної плати.

Але судом не приймаються доводи позивача про те, що Додаткова угода містить умову про звільнення орендаря від плати за користування обладнанням та інвентарем, яка не передбачена Постановою ОСОБА_8 ради від 17.03.2015 р. та щодо невідповідності вказаної угоди названій Постанові, тобто волевиявленню учасника правочину, з мотивів, що Угода не містить умови про дострокове припинення дії Договору, як то передбачено підпунктом 3.2. пункту 3 Постанови, з таких підстав:

- як зазначено вище, згідно п. 4.1 Договору орендна плата складається із плати за Об"єкт оренди та плати за майно;

- положення про припинення дії Договору може бути виконане шляхом складання окремої угоди про розірвання Договору, що і передбачено підпунктом 3.2. пункту 3 Постанови.

Також суд не приймає доводи позивача про визнання недійсною Додаткової угоди № 2 на підставі ст. 631 ЦК України (так як ця угода, датована 17.03.2015 р., розповсюджена сторонами на період з 01.01.2015 р.), оскільки відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 92 ЦК України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до п 8.1 Статуту ПрАТ "Вінницятурист", зареєстрованого 14.05.2014 р. (а.с.19-52 т.1), органами управління Товариства є: Загальні збори, ОСОБА_8 рада, правління.

ОСОБА_8 рада Товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів у період між проведенням Загальних зборів Товариства, і в межах своєї компетенції несе відповідальність перед акціонерами за виконання своїх функцій, сприяє реалізації статутних завдань Товариства, контролює і регулює діяльність Правління Товариства в питаннях стратегічного планування, забезпечення рентабельності діяльності Товариства ефективності використання інвестицій та майна тощо, розробляє стратегію, спрямовану на підвищення прибутковості та конкурентоспроможності Товариства (п. 8.27).

Згідно підпункту 8.48.2. п. 8.48 розділу 8 Статуту Товариства Голова Правління без довіреності діє від імені Товариства відповідно до рішень Правління, в тому числі представляє Товариство в Україні та за кордоном, вчиняє від імені Товариства юридичні дії в межах, визначених цим Статутом, представляє інтереси Товариства у взаємовідносинах із державними та іншими організаціями, установами, юридичними особами і громадянами, а також судових інстанціях різних рівнів, підписує від імені Товариства договори, угоди. контракти (в тому числі трудові) тощо, рішення щодо укладення яких прийняті органами управління Товариства в межах компетенції, визначеної статутом.

Відповідно до підпункту 8.35.33. пункту 8.35 Розділу 8 Статуту Товариства до компетенції ОСОБА_8 ради також належить прийняття рішень про вчинення Товариством будь-яких правочинів, спрямованих на обтяження чи обмеження права власності Товариства на належні йому основні засоби, в тому числі як внесок у спільну діяльність, в оренду, лізинг, управління тощо, терміном понад один рік, крім тих, що відносяться до виключної компетенції Загальних зборів, також правочинів, пов'язаних із земельними правовідносинами: оренди/суборенди та земельного сервітуту, надання дозволу на вилучення (відмову) земельних ділянок, які перебувають у власності/користуванні Товариства та/або його дочірніх підприємств філій, представництв та інших відокремлених підрозділів.

Згідно з п. 8.45.7 Статуту, до компетенції Правління Товариства віднесено обов"язок протягом п"яти робочих днів з дня отримання відомостей про можливість вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість, надати ОСОБА_8 раді Товариства інформацію стосовно правочину, у вчиненні якого є заінтересованість, в порядку, встановленому законодавством.

Організацію роботи Правління здійснює Голова Правління, який скликає засідання, забезпечує ведення протоколів засідань. У разі тимчасової відсутності Голови Правління його повноваження здійснює член Правління в порядку заміщення, встановленому в Товаристві (п.п. 8.43, 8.44 Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, попри уповноваження ОСОБА_8 радою Товариства на підписання Додаткової угоди № 2 ОСОБА_9, Додаткову угоду № 2 підписав ОСОБА_6.

Відповідач посилається на те, що ОСОБА_6, який був головою Правління Товариства на 17.03.2015 р. відповідно до законодавства та статуту товариства мав право підписати вказану Додаткову угоду, тим більше за відсутності у ОСОБА_9 довіреності на підписання цієї угоди, яка головою Правління йому не видавалась.

Вказані доводи відповідача судом не приймаються з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 72 Закону України "Про акціонерні товариства", правочин, вчинений з порушенням вимог статті 71 цього Закону, може бути визнано судом недійсним.

За приписами статті 71 Закону України "Про акціонерні товариства" особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, вважається посадова особа органів товариства; член її сім'ї - чоловік (дружина), батьки (усиновителі), опікун (піклувальник), брат, сестра, діти та їхні чоловіки (дружини); юридична особа, в якій частка, що належить посадовій особі органів товариства, членам її сім'ї, становить 25 і більше відсотків; акціонер, який одноосібно або разом із членами сім'ї володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, якщо зазначена особа (особи - разом або окремо) відповідає принаймні одній із нижченаведених ознак: 1) є стороною такого правочину або є членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину; 2) отримує винагороду за вчинення такого правочину від товариства (посадових осіб товариства) або від особи, яка є стороною правочину; 3) внаслідок такого правочину придбаває майно; 4) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва товариства посадовими особами).

Особа, заінтересована у вчиненні правочину, зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту виникнення у неї заінтересованості поінформувати товариство про наявність у неї такої заінтересованості.

Виконавчий орган акціонерного товариства зобов'язаний протягом п'яти робочих днів з дня отримання відомостей про можливість вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість, надати наглядовій раді (у разі відсутності наглядової ради - кожному акціонеру персонально) інформацію стосовно правочину, у вчиненні якого є заінтересованість, зокрема про: 1) предмет правочину; 2) вартість одиниці товару або послуг, якщо вона передбачена правочином; 3) загальну суму правочину щодо придбання, відчуження або можливості відчуження майна, виконання робіт, надання або отримання послуг; 4) особу, яка має заінтересованість у вчиненні такого правочину.

У разі якщо правочин, щодо якого є заінтересованість, порушує інтереси товариства, наглядова рада може заборонити його вчинення або винести розгляд цього питання на загальні збори.

ОСОБА_8 рада протягом п'яти робочих днів з дня отримання від виконавчого органу інформацію про правочин, у вчиненні якого є заінтересованість, зобов'язана прийняти рішення щодо вчинення такого правочину товариством або про відмову від його вчинення.

Якщо заінтересована у вчиненні правочину особа є членом наглядової ради, вона не бере участі в голосуванні з питання вчинення такого правочину. Якщо більшість членів наглядової ради є особами, заінтересованими у вчиненні такого правочину, або якщо наглядова рада не була створена або не прийняла рішення про вчинення чи відмову від вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість, протягом строку, встановленого цією статтею, це питання виноситься на розгляд загальних зборів.

ОСОБА_8 рада може прийняти рішення про вчинення чи відмову від вчинення правочину.

Положення цієї статті не застосовуються у разі: 1) реалізації акціонерами переважного права відповідно до статті 27 цього Закону; 2) викупу товариством в акціонерів розміщених ним акцій відповідно до статті 66 цього Закону; 3) виділу та припинення акціонерного товариства; 4) надання посадовою особою органів товариства або акціонером, що одноосібно або разом з афілійованими особами володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, на безоплатній основі гарантії, поруки (у тому числі майнової поруки), застави або іпотеки особам, які надають товариству позику.

Як свідчать матеріали справи та пояснення учасників процесу, ОСОБА_8 раді ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" було відомо, що голова Правління товариства ОСОБА_6 є заінтересованою особою в розумінні статті 71 ЗУ "Про акціонерні товариства" стосовно відповідача-Іващенко А.В., яка є його дочкою. Про це свідчать і Постанова ОСОБА_8 ради від 17.03.2015 р. та попередні аналогічні Постанови стосовно звільнення від сплати ФОП ОСОБА_1 від сплати орендної плати чи зменшення її, відповідно до яких на підписання відповідних Додаткових угод уповноважувались інші члени Правління, а не його голова ОСОБА_6

Про це також свідчать пояснення зокрема представників позивача, відповідача та викликаних на підставі ст. 30 ГПК України ОСОБА_6, ОСОБА_10 (голови ОСОБА_8 ради), ОСОБА_9 (члена Правління товариства та директора туристичного комплексу "Поділля").

Також учасниками процесу: представниками позивача, відповідачем, залученими до участі у справі на підставі ст. 30 ГПК України гр.: ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_9І.) в судових засіданнях, а також відповідачем у відзиві на позов (а.с. 114 т. 1) і заяві ОСОБА_6 про виклик свідків у цивільній справі № 128/1797/15-ц (аркуш справи № 902/1102/15 - 185 т. 1) - підтверджено, що саме ОСОБА_6 підписано Додаткову угоду № 2 до Договору оренди приміщення стосовно його дочки - ОСОБА_1

Стаття 71 ЗУ «Про акціонерні товариства» не містить заборони підписання угоди заінтересованою особою, але за умови дотримання положень цієї норми закону та відсутності прямої заборони ОСОБА_8 ради товариства на вчинення такої угоди.

Разом з тим, хоча ОСОБА_8 рада була обізнана щодо заінтересованості ОСОБА_6 у підписанні угоди стосовно його дочки, їй (ОСОБА_8 раді) Виконавчим органом ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" не було у встановленому ст. 71 ЗУ "Про акціонерні товариства" доведено усю інформацію стосовно правочину, у вчиненні якого є заінтересованість, та ця інформація ОСОБА_8 радою не досліджувалась і не обговорювалась у строки та порядку, передбаченому вказаною нормою закону. Як свідчить текст Постанови ОСОБА_8 № П-98-10 від 17.03.2015 р., рішення щодо укладення Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015 р. прийнято лише на підставі пропозиції Правління товариства щодо призупинення з 01.01. по 31.01.2015 р. дії Договору оренди окремої частини будівлі № 57 від 01.06.2013 р. та зменшення розміру орендної плати по вказаному Договору з 01.02.2015 р. і листа ФОП ОСОБА_1 про зупинення його діяльності в січні 2015 року, у зв"язку з відсутністю обсягів обслуговування та відключенням у Туристичному комплексі "Поділля" водопостачання та опалення, а також з урахуванням ситуації, що склалася в країні, з метою зупинення зростання заборгованості ФОП ОСОБА_1

Вказані у Постанові документи сторонами у справу не надані, натомість позивач посилався (і відповідач це не спростовував) на те, що рішення приймалось на підставі наданого головою Правління товариства ОСОБА_6 листа про консервацію туристичного комплексу "Поділля" (а.с.57 т. 1).

Проведеною у подальшому перевіркою інформація щодо зупинення діяльності ФОП та консервації Т/к "Поділля" не підтвердилась, що стало підставою для скасування Постанови ОСОБА_8 ради № П-98-10 від 17.03.2015 р. Постановою цієї ради від 09.04.2015 р.. Вказаною перевіркою встановлено також понесення позивачем збитків через неодотримання орендної плати за Договором № 57 оренди окремої частини будівлі від 01.06.2013 р.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вищенаведене дає підстави для визнання оскаржуваної Додаткової угоди № 2 недійсною на підставі ч.ч. 1,2,3 ст. 203 ЦК України.

Також слід відмітити невідповідність вступної та резолютивної частин Постанови ОСОБА_8 ради Товариства від 17.03.2015 р. № П-98-10. Так, з текступ Постанови випливає, що досліджувалась пропозиція Правління товариства щодо призупинення з 01.01. по 31.01.2015 р. дії Договору оренди окремої частини будівлі № 57 від 01.06.2013 р. та зменшення розміру орендної плати по вказаному Договору з 01.02.2015 р., а вирішили звільнити орендаря від сплати орендної плати з 01.01. по 31.01.2015 р.

Судом не приймаються також доводи позивача щодо підписання Додаткової угоди № 2 09.04.2015 р., оскільки позивачем не надано безперечних доказів на підтвердження цих доводів. Не підтверджені документально пояснення представників позивача, голови ОСОБА_8 ради товариства ОСОБА_10 та директора Туркомплекса "Поділля" ОСОБА_9 не можуть бути безперечними доказами факту підписання Додаткової угоди № 2 саме вказаної дати.

Отримання ОСОБА_6 пакету документів з постановою ОСОБА_8 ради від 17.032015 р. лише 09.04.2015 р., на що посилається позивач, теж не свідчить про підписання Додаткової угоди 09.04.2015 р.

При цьому, відповідач та ОСОБА_6 вказані доводи заперечують, посилаючись на дату підписання, зазначену у Додатковій угоді, 17.03.2015 р.

На користь свідчень останніх служить текст Додаткової угоди, де інформація про Постанову ОСОБА_8 ради не відповідає даним цієї Постанови, що вказує на те, що Додаткова угода готувалась у відсутності повністю оформленого тексту вказаної Постанови.

Разом з тим, це не впливає на вищенаведені висновки суду про наявність підстав для визнання оскаржуваної Додаткової угоди № 2 недійсною згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 203 ЦК України.

Що стосується вимог позивача, які грунтуються на положеннях ст. 232 ЦК України, суд дійшов такого висновку.

Ст. 232 ЦК передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє.

Тому якщо він вступив у зловмисну домовленість з другою стороною і діяв при цьому у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляв, і це доведено в суді, правочини мають визнаватися судом недійсними. Найчастіше в судовій практиці такі випадки виникають при укладенні договорів купівлі-продажу та підряду.

На цьому наголошено зокрема в Узагальненні судової практики Верховного Суду України "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Верховний Суд України наголосив, що зловмисна домовленість відповідно до ст. 232 ЦК України, трактується як навмисні дії представника, тобто коли він усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання. Іншими словами, необхідна наявність навмисної змови представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення внаслідок цього несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої змови яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи він був укладений з метою завдати збитків довірителю.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Задоволення позовних вимог за ст. 232 ЦК можливе лише на підставі певних доказів, які підтверджують,що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє.

Натомість позивачем не надано доказів, щодо умислу ОСОБА_6 як представника ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ", направленого всупереч інтересам товариства, та щодо зловмисної домоленості його і орендаря на укладення Додаткової угоди № 2, направленої на виникнення несприятливих наслідків для товариства.

Натомість, про відстуність зловмисної домовленості між представником-керівником ПрАТ "ВІННИЦЯТУРИСТ" ОСОБА_6 і орендарем при укладенні Додаткової угоди № 2 від 17.03.2015 р. свідчать наступні факти:

- п. 1.3 Договору № 57 оренди окремої частини будівлі дає право орендарю на звільнення від орендної плати, повністю або частково, на період фактичного невикористання приміщень, ремонту чи переобладнання приміщення;

- звільнення відповідача від сплати орендної плати та зменшення її у зимовий період мало місце і у попередні роки, що підтверджено обома сторонами;

- позивач та ОСОБА_8 рада товариства знали про заінтересованість ОСОБА_6 в укладенні Додаткової угоди № 2 в розумінні ст. 71 ЗУ "Про акціонерні товариства";

- підставою для укладення Додаткової угоди № 2 була Постанова ОСОБА_8 ради товариства № П-98-10 від 17.03.2015 р. (попри їх неповній відповідності одна одній), яка (Постанова) прийнята зокрема з урахуванням не тільки листа голови Правління товариства про консервацію туристичного комплексу, але й, як зазначено у Постанові, ситуації, що склалася в країні та з метою зупинення зростання заборгованості ФОП ОСОБА_1 по орендній платі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання Додаткової угоди, яка є предметом спору, недійсною згідно зі ст. 232 ЦК України, відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України та п.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р., в якому зазначено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, - витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2 557,80 грн., з яких: 1 218,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позову та 1 339,80 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-4, 32, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 17.03.2015р. про внесення змін та доповнень до Договору № 57 оренди окремої частини будівлі від 01.06.2013р., укладеного між Приватним Вінницьким обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (23227, Вінницька обл., Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Ярослава Мудрого, б. 39, ідент.номер НОМЕР_1) на користь Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ" (21050, м. Вінниця, вул. Пушкіна, 4, ) 2 557,80 грн. (дві тисячі п"ятсот п'ятдесят сім грн. 80 коп.) у відшкодування витрат на сплату судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 липня 2016 р.

Годовуючий суддя Кожухар М.С.

Судді Банасько О.О.

ОСОБА_12

віддрук. прим.:

1 - до справи