ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 рокуСправа № 912/2609/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2609/16

за позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Бліг"

про стягнення 6423,39 грн, розірвання договору оренди та зобовязання повернути майно,

за участю представників сторін:

від позивача - не був присутнім;

від відповідача - не був присутнім.

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Харківській області звернулось до Господарського суду Кіровоградської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Бліг" (надалі - ТОВ "Олександрія-Бліг") про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 5585,64 грн, пені в сумі 446,76 грн, штрафу у розмірі 390,99 грн, розірвання Договору оренди № 5787 від 14.05.2014 та зобовязання повернути орендоване майно.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором оренди № 5787-Н від 14.05.2014.

Позивачем дотримано правил підсудності, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України, оскільки спір виник у звязку із виконанням господарського договору та при його розірванні, що в силу приписів частин 1, 2 статті 15 вказаного кодексу розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача (частина 2 статті 15) та сторони, зобовязаної за договором передати майно та сплатити гроші (частина 1 статті 15). ТОВ "Олександрія-Бліг" зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою від 12.07.2016 господарським судом порушено провадження у справі та відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у даній справі, розгляд справи призначено на 02.08.2016 о 9 год. 00 хв., витребувано від сторін необхідні для розгляду справи по суті документи.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

У зв'язку з неподанням відповідачем відзиву на позов справа у відповідності до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

14.05.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (надалі Орендодавець) та ТОВ "Олександрія-Бліг" (надалі Орендар) укладено Договір оренди № 5787-Н (надалі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2. Договору, Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлову будівлю спиртосховища загальною площею 172,50 кв.м за адресою: Харківська обл., Валківський район, с. Серпневе, вул. Садова, 7, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 17 лютого 2014 року і становить 41 700 грн. ОСОБА_1 передається в оренду з метою розміщення спиртосховища (склад).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна. ОСОБА_1 майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди. ОСОБА_2 залишається на балансі підприємства із зазначенням, що це ОСОБА_2 передано в оренду. ОСОБА_1 в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку. Звіт про незалежну оцінку затверджений наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 24.03.2014 № 620 (пункти 2,1., 2.3., 2.4. Договору).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2014 року у сумі 553,59 грн. (згідно Додатку № 2). Орендна плата за перший місяць оренди травень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за травень 2014 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата в розмірі 100 % перераховуються Орендарем безпосередньо до державного бюджету до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості (пункти 3.1., 3.3., 3.6., 3.7., 3.8. Договору).

Орендар зобов'язується, зокрема, використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього Договору, своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату (пункти 5.1., 5.4. Договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (пункт 9.1. Договору).

Згідно пункту 10.1. Договору, останній укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 14 травня 2014 року до 14 травня 2015 року.

Факт передачі позивачем майна відповідачу підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі орендованого майна, підписаного сторонами та скріпленого печатками підприємств 14 травня 2014 року.

Позивачем належно виконано свої зобовязання за Договором, проте Орендар неналежно виконував свої зобовязання за Договором щодо сплати орендної плати. Так починаючи з грудня 2015 року орендна плата не сплачується.

Вказане порушення стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і стаття 173 Господарського кодексу України.

В силу статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу статті 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Окрім того на вказані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до частини 1 статті 2 якого, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з вимогами частин 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами статті 19 цього Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як зазначалося вище, пунктом 10.1 Договору, сторони передбачили, що цей договір діє до 14 травня 2015 року, втім приписами частини 2 статті 17 Закону України "По оренду державного та комунального майна", передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, виходячи з приписів статті 17 Закону України "По оренду державного та комунального майна" та відсутністю в матеріалах справи заяви однієї із сторін про припинення дії умов Договору, останній вважається автоматично пролонгований в строк до 14 травня 2017 року.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Зважаючи на вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідачем не було спростовано встановлених фактів, які повідомлені позивачем стосовно неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором за період з грудня 2015 року по травень 2016 року (включно), вони вважаються нормативно та документально доведеними, а тому позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 5 585,64 грн.

Розглянувши позов в частині вимог про стягнення з відповідача 446,76 грн пені та 390,99 грн штрафу, господарський суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, враховуючи таке.

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За статтею 230, частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктами 3.7, 3.8 Договору Сторонами передбачено відповідальність у вигляді пені та штрафу за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем при здійсненні нарахування пені та штрафу враховано всі вищезазначені приписи чинного законодавства, розрахунки здійснено правильно.

Окрім того, позивач просить господарський суд розірвати Договір та зобов'язати відповідача повернути орендоване майно у зв'язку із систематичним порушенням з його боку зобов'язань по оплаті орендної плати.

Відповідно до пункту 10.6. Договору, його чинність припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- загибелі орендованого майна;

- достроково за взаємною згодою Сторін або за рішенням суду;

- приватизації орендованого майна Орендарем;

- банкрутства Орендаря;

- ліквідації Орендаря.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаної норми випливає, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; це створює неможливість для другої сторони досягнення цілей договору, у даному випадку своєчасного надходження коштів до бюджету за оренду майна.

Частиною 3 стаття 26 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін, договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як свідчать матеріали справи та не спростовано відповідачем, ним систематично порушувались умови Договору в частині внесення орендної плати, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість з її оплати за Договором, стягнення якої є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про розірвання Договору оренди № 5787-Н від 14 травня 2014 року, правомірна та обґрунтована, така що підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Згідно статті 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 10.9. Договору сторони передбачили, що у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю по Акту приймання-передавання.

За таких обставин, господарський суд вважає позовну вимогу позивача щодо повернення орендованого майна Орендодавцю обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору за подання позову у даній справі, господарський суд враховує таке.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Звертаючись із позовною заявою позивач просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Зазначене клопотання було мотивовано тим, що майновий стан РВ ФДМУ по Харківській області перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому позивач просив врахувати принципову важливість вказаного судового процесу у світлі приписів Постанови Кабінету Міністрів України №65 від 01.03.2014 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету", необхідність поповнення Державного бюджету та запобігання порушенням, які призводять до втрати державних коштів в умовах жорсткої економії бюджету, належного захисту інтересів держави і неухильного виконання приписів статей 4, 8 Закону України "Про судовий збір", статей 1, 6, 14 закону України "Про Фонд державного майна України", пунктів 4,7 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011, пункту 11.3. Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 №1407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.01.2013 за №130/22662.

Згідно із статтею 8 Закону "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 12.07.2016 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

За наведених обставин відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду даної справи судовий збір покладається на відповідача і підлягає стягнення з нього в дохід Спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 4 134 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія-Бліг» (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Айвазовського, буд. 42, ідентифікаційний код 31969320) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61024, м. Харків, вул. Гуданова, 18, ідентифікаційний код 23148337; отримувач: УК Валківському рн/ВалкиР/22080300; код ЄДРПОУ УДКСУ: 37447324; рахунок: 0116 установа банку; ГУДКСУ у Харківській області; МФО банку: 851011) заборгованість з орендної плати в розмірі 5585,64 грн, пеню у розмірі 446,76 грн, штраф у розмірі 390,99 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Розірвати Договір оренди № 5787-Н від 14.05.2014, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (61024, м. Харків, вул. Гуданова, 18, ідентифікаційний код 23148337) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Бліг" (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Айвазовського, буд. 42, ідентифікаційний код 31969320).

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Бліг" (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Айвазовського, буд. 42, ідентифікаційний код 31969320) повернути орендоване майно (нежитлову будівлю спиртосховища, загальною площею 172,50 кв.м, за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Серпневе, вул. Садова, 7) Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області (61024, м. Харків, вул. Гуданова, 18, ідентифікаційний код 23148337) за Актом приймання-передачі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Бліг" (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Айвазовського, буд. 42, ідентифікаційний код 31969320) на користь Спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 3002 в Головному Управлінні Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, МФО 823016, код 38037409, отримувач коштів УК у м. Кіровограді (м. Кіровоград) 22030101) 4 134 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Є. М. Наливайко