КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Справа№ 910/28425/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Черніговцев О.О. - представник;

Від відповідача-1: не з'явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016

у справі № 910/28425/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Малого приватного підприємства фірма "Ерідон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології"

про стягнення 12 775 735,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовною заявою Мале приватне підприємство фірма "Ерідон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" про стягнення 12 775 735,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення плати за поставлений позивачем товар. Товар було поставлено у лютому 2015 року за видатковими накладними на загальну суму 12 719 867,4 грн., з яких оплачено відповідачем 3 282 506,21 грн., у зв'язку з чим позивач просить стягнути борг з урахуванням встановленого індексу інфляції а також три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Період прострочення позивача обраховує з моменту постачання і до 02.11.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 у справі №910/28425/15 позовні вимоги Малого приватного підприємства фірма "Ерідон" було задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" на користь Малого приватного підприємства фірма "Ерідон" 9 661 137,19 грн. боргу, 195 754,63 грн. 3% річних, 2 918 843,38 грн. інфляційних, 182 700,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 повернуто апеляційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю „Аграрні системні технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 у справі №910/28425/15 та додані до неї матеріали на підставі п. 2 п.3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Аграрні системні технології" після усунення обставин, зазначених у п. 2 п.3 ч. 1 ст. 97 ГПК України повторно звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Аграрні системні технології" у справі №910/28425/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.03.2016.

29.03.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, який колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

31.03.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні, призначене на 31.03.2016, представник відповідача підтримав клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивача заперечував проти клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" відкладено на 14.04.2016.

13.04.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні, призначеному на 14.04.2016, представник відповідача надав висновок експертного дослідження №18/42016 від 11.04.2016, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи. Представник відповідача підтримав клопотання про призначення судової експертизи вказуючи, що факт укладення та підписання договору поставки №1236/15/20 від 18.02.2015р. та додатку до нього №1236/15/20/01-33р від 18.02.2015 є вирішальною обставиною при розгляді спору по суті, зокрема для правильного й достовірного вирішення строків виконання зобов'язання до спірних правовідносин.

Представник позивача заперечував проти клопотання про призначення судової експертизи посилаючись на те, що позов було подано про стягнення коштів відповідно до накладних, тобто на основі без договірних відносин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 провадження у справі № 910/28425/15 було зупинено для проведення судової експертизи.

Постановами Вищого господарського суду України від 25.05.2016, ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 про зупинення провадження у справі та про повернення апеляційної скарги без розгляду від 15.02.2016- скасовано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 поновлено провадження у справі №910/28425/15, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" призначено на 12.07.2016.

В судовому засіданні, призначеному на 12.07.2016, представники позивача та відповідача надали свої пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016, відкладено розгляд апеляційної скарги на 28.07.2016 та було викликано в судове засідання судового експерта для дачі пояснень щодо проведеного експертного дослідження.

27.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли пояснення щодо обставин справи, в якому позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги.

В судовому засіданні 28.07.2016 представник позивача надав свої пояснення по суті спору. Представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

В судове засідання, призначене на 28.07.2016, повноважні представники відповідача не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2015 року Мале приватне підприємство фірма "Ерідон" поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" отримало товар - Семафор 20%, т.к.с. (5л) в кількості 5 385 літрів на загальну суму 12 719 867,40 грн.

Поставка товару мала місце за наступними накладними:

- за видатковою накладною № 3787 від 18.02.2014 на суму 2 149 848,00 грн. та товарно-транспортною накладною ЕР-025391 від 18.02.2015. 24.02.2015 сторони здійснили дооцінку поставленого 18.02.2015 товару на суму 223776 грн.. Таким чином, вартість поставленого 18.02.2015 товару склала 2 373 624,00 грн. (2 149 848,00+223 776,00). Товар було отримано представником відповідача, який діяв на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей № 104 від 18.02.2015;

- за видатковою накладною № 5804 від 27.02.2015 на суму 2 589 408,00 грн. та товарно-транспортною накладної ЕР-025882 від 27.02.2015. Товар було отримано представником відповідача, який діяв на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей № 118 від 27.02.2015;

- за видатковою накладною № 6095 від 02.03.2015 на суму 7 980 611,40 грн. та товарно-транспортною накладною ЕР-025951 від 02.03.2015. Товар було отримано представником відповідача, який діяв на підставі на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей № 118 від 27.02.2015.

Факт отримання товару не є спірним та визнається сторонами. Відповідно до вказаних накладних підставою поставки є договір № 1236/15/20 від 18.02.2015.

Позивач заперечуючи проти доводів апеляційної скарги зазначає, що оскільки саме відповідач наполягає на існуванні Договору, доведення вказаного факту може мати місце виключно шляхом подання останнім оригіналу вказаного документу (ч. 3 ст. 36 ГПК України).

Оскільки оригінал договору № 1236/15/20 від 18.02.2015 в матеріалах справи відсутній, слід дійти висновку, що в даному випадку мало місце укладення договору у спрощений спосіб.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Дії сторін щодо поставки товару свідчать про укладення між ними договору купівлі-продажу у спрощеній формі.

За договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

З наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень № 98 від 24.02.2015 на суму 2 373 624,00 грн. та № 131 від 27.02.2015 на суму 908 882,21 грн. вбачається, що відповідач сплатив за товар 3 282 506,21 грн.

Статтею 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням, зокрема, зустрічних однорідних вимог; таке зарахування може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування є одностороннім правочином, для вчинення якого достатньо заяви однієї з сторін. В силу ст. 33 ГПК України доведення факту вчинення вказаного правочину, тобто факту подання відповідної заяви, покладається на особу, яка вчиняє даний правочин.

Проте як вбачається з матеріалів справи відповідачем не здійснювалось надсилання 03.03.2015 поштового відправлення № 654 заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, що свідчить про відсутність зарахування як юридичного факту.

Станом на момент розгляду справи в суді Апеляційної інстанції 9 661 137,19 грн. відповідач не сплатив.

Згідно з статтями 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товарі після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати.

Таким чином, оскільки інший строк оплати не встановлено, відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання.

Факт наявності зобов'язання з поставки обладнання на суму 9 661 137,19 грн. у відповідача перед позивачем матеріалами справи підтверджений та відповідачем на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції не спростований.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу статті 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку, до стягнення з відповідача підлягає 195 754,63 грн. 3% річних, 2 918 843,38 грн. інфляційних, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується тверджень відповідача про наявність договору поставки №1236/15/20 від 18.02.2015 та додатку №1236/15/20/01-ззр від 18.02.2015 до нього, копію якого було направлено для проведення експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Оскльки, підтвердження факту укладення та підписання договору поставки №1236/15/20 від 18.02.2015 та додатку № 1236/15/20/01-ззр від 18.02.2015 до нього та визначення їх справжності шляхом проведення експертизи копій документів є неможливим, а будь-які твердження про зворотне - помилковими, оскільки вони обґрунтовані виключно припущенням, що представлені копії є дійсно копіями з оригіналів документів з тих підстав, та того що дослідження проводились лише по відношенню до зображень, як самих документів так і зображень підписів і печаток.

З наявного в матеріалах справи експертного висновку вбачається, що експерт не маючи оригіналів вказаних документів, не може прийти до остаточного висновку щодо відсутності підробки в наданих відповідачем копіях, тому всі висновки, у тому числі і експерта, які базуються на припущеннях, не можуть розглядатись в якості належних доказів в розумінні вимог статей 32 та 34 ГПК України.

Аналогічний висновок міститься і у висновку експертного дослідження № 18/4/2016 від 11.04.2016 за заявою гр. ОСОБА_3, який було надано відповідачем, де експертом чітко зазначено, що встановити чи мав місце монтаж при виготовленні копії договору поставки №1236/15/20 від 18.02.2015 та додатку №1236/15/20/01-ззр від 18.02.2015 до нього можливо лише провівши дослідження оригіналів цих документів. Без дослідження оригіналів документів достовірно встановити наявність чи відсутність монтажу неможливо.

Дана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 25.05.2016 у даній справі №910/28425/15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що відповідачем не наведено жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення та підписання договору поставки №1236/15/20 від 18.02.2015 та додатку №1236/15/20/01-ззр від 18.02.2015 до нього.

Тоді, як було обґрунтовано та достовірно встановлено судом першої інстанції в ході розгляду справи, відсутність у сторін примірників оригіналу договору поставки №1236/15/20 від 18.02.2015 та додатку №1236/15/20/01-ззр від 18.02.2015 до нього, свідчить про те, що ці документи між сторонами не укладалися, а мало місце укладення договору у спрощений спосіб шляхом поставки товару за видатковими накладними.

Таким чином, твердження відповідача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення, які вказані у фотокопіях договору поставки №1236/15/20 від 18.02.2015 та додатку №1236/15/20/01-ззр від 18.02.2015 до нього, є безпідставними.

Заперечення скаржника з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, та в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи, а тому є необґрунтованими та недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 у справі № 910/28425/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/28425/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська