ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" липня 2016 р. Справа № 911/323/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши скаргу Київської обласної спілки споживчих товариств на дії Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 08.05.2015 по справі №911/323/15

за позовом Київської обласної спілки споживчих товариств

до Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства

про спонукання до виконання умов договору

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №01-153 від 30.12.2015)

від відповідача: не прибув

від державної виконавчої служби: ОСОБА_2 (посвідчення №351 від 16.12.2016)

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 10.03.2015 у справі №911/323/15 за позовом Київської обласної спілки споживчих товариств до Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства про спонукання до виконання умов договору від 18.05.1999, позовні вимоги задоволено повністю, зобов'язано Переяслав-Хмельницьке районне споживче товариство (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, буд.31, ідентифікаційний код 30281564):

- надати Київській обласній спілці споживчих товариств (01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 21, ідентифікаційний код 01753776) достовірну бухгалтерську і статистичну звітність за 2012, 2013 та за 11 місяців 2014 року Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства;

- допустити ревізійну комісію Київської обласної спілки споживчих товариств (01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 21, ідентифікаційний код 01753776) до фінансово-бухгалтерської документації та матеріальних цінностей Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства для проведення ревізії;

- письмово проінформувати Київську обласну спілку споживчих товариств (01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 21, ідентифікаційний код 01753776) про кількісні та вартісні зміни в складі основних засобів, в тому числі І групи пообєктно за 2012, 2013 та за 10 місяців 2014 року Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства.

До того ж, зазначеним рішенням стягнуто з Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, буд.31, ідентифікаційний код 30281564) на користь Київської обласної спілки споживчих товариств (01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 21, ідентифікаційний код 01753776) 3654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні нуль копійок) судового збору.

08.05.2015 господарським судом Київської області на виконання вищезазначеного рішення видано накази.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 08.12.2015, рішення господарського суду Київської області від 10.03.2015 у справі №911/323/15 залишено без змін.

21.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Київської обласної спілки споживчих товариств надійшла скарга на дії Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області, що виразились у винесенні 06.06.2016 постанови про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 08.05.2015 по справі №911/323/15.

В обґрунтування поданої скарги Київська обласна спілка споживчих товариств зазначила про те, що державним виконавцем не вчинено передбачених законом дій щодо виконання рішення суду у даній справі та зобовязання боржника письмово проінформувати стягувача про кількісні та вартісні зміни в складі основник засобів.

З огляду вищезазначеного скаржник просить суд визнати дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження з виконання наказу у даній справі протиправним, передчасними та незаконними, а відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.06.2016 скасувати.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.07.2016 вищезазначену скаргу прийнято та призначено до розгляду на 25.07.2016, витребувано від Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області письмові пояснення щодо скарги Київської обласної спілки споживчих товариств, а також належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження ВП №50954535.

25.07.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від державного виконавця надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП №50954535 та пояснення щодо скарги стягувача, за змістом яких державний виконавець зауважив про необґрунтованість скарги Київської області від Київської обласної спілки споживчих товариств, оскільки всі необхідні виконавчі дії були вчинені згідно вимог чинного законодавства.

З огляду зазначеного державний виконавець просить суд відмовити у задоволенні скарги Київської обласної спілки споживчих товариств на дії Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 08.05.2015 по справі №911/323/15.

У судове засідання 25.07.2016 представник боржника не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив.

Дослідивши та перевіривши подані в підтвердження обгрунтування скарги докази, заслухавши пояснення представника стягувача та державного виконавця, суд встановив, що скарга Київської обласної спілки споживчих товариств на дії Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 08.05.2015 по справі №911/323/15 не підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Приписами статей 1, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як слідує з наданих суду доказів, 25.04.2016 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50954535 з примусового виконання наказу від 08.05.2015 у справі №911/323/15 щодо зобов'язання Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства письмово проінформувати Київську обласну спілку споживчих товариств (01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 21, ідентифікаційний код 01753776) про кількісні та вартісні зміни в складі основних засобів, в тому числі І групи пообєктно за 2012, 2013 та за 10 місяців 2014 року Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства.

Відповідно до змісту вищезазначеної постанови державний виконавець постановив боржнику самостійно виконати рішення та письмово проінформувати стягувача про кількісні та вартісні зміни в складі основник засобів з наданням вдповідно підтверджуючих доказів до ДВС у строк до 04.05.2016.

До того ж, державним виконавцем попереджено боржника про відповідні правові наслідки у разі ухилення від самостійного виконання рішення у встановлені строки.

Звертаючись до суду із відповідною скаргою, стягувач зазначив, що державний виконавець не виконав усіх передбачених законодавством виконавчих дій для виконання рішення суду та задоволення вимог стягувача.

Так, згідно доводів скаржника, державний виконавець не відібрав пояснення в уповноважених представників боржника з приводу невиконання рішення, не призначив виконання рішення за місцем виконання та не повідомив про час і дату таких дій ні стягувача, ні боржника, а також за наслідками невиконання боржником рішення не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника, чим порушив приписи ст. 7, ч. 1 ст. 11, пп. 1, 11, 16, 18, ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пп. 1, 11, 16, 18, ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

- у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Поряд з тим, приписами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

З наданих державним виконавцем пояснень та матеріалів виконавчого провадження слідує, що після відкриття виконавчого провадження ВП №50954535 та встановлення боржнику строків для самостійного виконання рішення суду до 04.05.2016 боржник звернувся до ВДВС із заявою про відкладення провадження виконавчих дій та поновлення боржнику строку для добровільного виконання.

10.05.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 20.05.2016.

Однак, з огляду на те, що боржником в строк до 20.05.2016 не надано доказів самостійного виконання рішення та письмового повідомлення стягувача про кількісні та вартісні зміни в складі основних засобів, 23.05.2016 державним виконавцем з огляду зазначеного складено акт та винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 680,00 грн.

Вищезазначену постанову та вимогу про виконання рішення суду до 01.06.2016 державний виконавець направив боржнику24.05.2016, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії відповідних документів та доказів їх направлення.

В подальшому, враховуючи відсутність станом на 01.06.2016 доказів виконання рішення суду у даній справі, державний виконавець 02.06.2016 з огляду зазначеного склав акт та виніс постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 1 020,00 грн.

05.06.2016 державний виконавець направив начальнику Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівника боржника за ознаками злочину, відповідальність за який передбачено ст. 382 КК України.

06.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №50954535 з підстав ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, оскільки наданими матеріалами підтверджено обставини щодо вчинення державним виконавцем усіх передбачених законом дій щодо виконання рішення, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №50954535 від 06.06.2016 не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірними, а тому викладені у скарзі доводи стягувача щодо незаконності таких дій та відповідної постанови є необґрунтованими.

Посилання ж стягувача на обовязок держаного виконавця призначити виконання рішення за місцем виконання та повідомити про час і дату таких дій визнаються судом неспроможними в силу того, що у виконавчому документі щодо зобов'язання боржника проінформувати стягувача про кількісні та вартісні зміни в складі основник засобів не визначено порядку щодо здійснення такого повідомлення, а саме конкретно визначеного місця для вчинення таких дій.

До того ж, передбачені приписами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» проведення перевірки виконання боржниками рішень, вимоги від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників щодо надання пояснень за фактами невиконання рішень, а також підготовка подання до суду та звернення державного виконавця з поданням до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України є правом державного виконавця, у разі нереалізації якого відповідальність державного виконавця законом не встановлена, що свідчить про необґрунтованість доводів стягувача щодо обов'язку державного виконавця вчинити відповідні дії, та відповідну незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також необґрунтованість доводів скаржника, суд дійшов висновку про відхилення скарги Київської обласної спілки споживчих товариств на дії Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 08.05.2015 по справі №911/323/15.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 6, 11, 18, 20, 75 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу Київської обласної спілки споживчих товариств на дії Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 08.05.2015 по справі №911/323/15 відхилити.

Суддя В.А. Ярема