ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.07.16 Справа № 904/8619/15
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файнешнл Україна", Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГА ІНВЕСТГРУП", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехно Капітал", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості, розірвання договору та витребування майна

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: ОСОБА_1 - представник за дов. № 34 від 31.12.15

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехно Капітал" та просило солідарно стягнути з відповідачів на його користь 2840670, 34 грн. (з яких 2145085, 31 грн. - заборгованість за лізинговими платежами; 656763, 22 грн. - пеня; 38821, 81 грн. 3% річних); розірвати договір фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014, укладений між позивачем та ТОВ "Ліга Інвестгруп"; зобов'язати ТОВ "Ліга Інвестгруп" передати позивачу екскаватор гусеничний Caterpillar 324DL, серійний номер CAT0324DKDFP01365; солідарно стягнути з відповідачів судові витрати у справі у розмірі 45046,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ "Ліга Інвестгруп" не виконує зобовязань за договором фінансового лізингу у частині сплати лізингових платежів протягом 17 місяців, що є підставою для стягнення суми боргу з боржника та поручителя ТОВ "Укртехно Капітал".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 (суддя Петренко І.В.), позовні вимоги задоволено частково: стягнуто солідарно з ТОВ Ліга Інвестгруп та ТОВ Укртехно капітал на користь позивача 2145085, 31 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 438543, 64 грн. - пені, 38821, 81 грн. - 3% річних; розірвано договір фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014, укладений між ТОВ Катерпіллар Файненшл Україна та ТОВ Ліга Інвестгруп та зобовязано ТОВ Ліга Інвестгруп передати ТОВ Катерпіллар Файненшл Україна екскаватор гусеничний Caterpillar 324DL, серійний номер CAT0324DKDFP01365. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 (у складі суддів: головуючий суддя Березкіна О.В., судді Іванова О.Г., Кузнецова І.Л.), рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 в частині стягнення пені змінено: солідарно стягнуто з ТОВ "Ліга Інвестгруп" та ТОВ "Укртехно Капітал" на користь ТОВ "Катерпіллар Файненшл Україна" 394486, 86 грн. пені. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.04.16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехно Капітал" задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.15 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.15 скасовано, справу № 904/8619/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що, зокрема, судами не досліджено:

- умови договору лізингу щодо нарахування лізингових платежів, які складаються з: 1) відшкодування предмета лізингу; 2) процентів, збільшених відповідно до п. 4.4 договору лізингу;

- чи скористався позивач правом відмови від договору лізингу у січні 2015 року;

- чи повідомляв позивач відповідача-2 (поручителя) про невиконання зобов'язань за договором лізингу, у строки визначені договором поруки;

- не надано правової оцінки п. 3.5 договору поруки, додатковій угоді від 24.03.2014 № 2 та не враховано, що розрахунок пені та 3% річних виконувався за курсом продажу долара США на дату нарахування кожного простроченого платежу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.16 справу № 904/8619/15 - передано на новий розгляд судді Ярошенко В.І.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.16 справу прийнято до провадження суддею Ярошенко В.І. та призначено до розгляду в засіданні на 23.05.16.

23.05.16 відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заву, в якому вважає вимоги позивача незаконними й безпідставними, оскільки на даний час договір фінансового лізингу розірвано, а предмет лізингу - повернуто позивачу; також зазначає, що порука за договором поруки є припиненою, у зв'язку з тим, що кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання за договором лізингу не пред'явив вимоги до поручителя, а тому порука за договором поруки за лізинговим платежами до лютого 2015 включно є припиненою; також вважає правомірними вимоги позивача до нього в розмірі 45503, 18 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 7294, 96 грн. пені, 371, 85 грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою суду від 23.05.2016 розгляд справи відкладено на 13.06.2016.

13.06.2016 позивач надав письмові пояснення, в яких зазначає щодо повідомлення відповідача-2 (поручителя за договором № UA128L-14-13S) про невиконання своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу, у строки визначені в договорі та щодо пункту 3.5 договору поруки № UA128L-14-13S від 16.01.14 та додаткової угоди від 24.03.14 до договору фінансового лізингу.

В судовому засіданні 13.06.2016 представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2016 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 12.07.2016.

Ухвалою суду від 12.07.2016 розгляд справи відкладено на 19.07.2016 та ухвалою суду від 19.07.2016 на 25.07.2016.

25.07.2016 від позивача надійшли пояснення, в яких він зазначив, що виконавчий напис нотаріуса щодо повернення предмету лізингу згідно договору фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014 не вчинявся та до примусового виконання не надавався.

Позивач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач-1 явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву та інші витребуванні судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення цінних листів з ухвалами суду (арк. с. 4, 19 том 3).

У судовому засіданні 25.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-2, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.01.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (далі позивач, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп" (далі відповідач-1, лізингоотримувач) укладено договір фінансового лізингу № UА128L-14-13 (далі договір лізингу).

Відповідно до пункту 2.1 договору лізингу лізингодавець зобов'язується придбати у продавця у власність предмет лізингу, зазначений у додатку № 1 до даного договору, і надати його лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у зазначених у цьому Договорі й Загальних Умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними Умовами.

Пунктом 3.1 договору лізингу визначено поняття предмету лізингу. Характеристики й дані, які дозволяють визначити предмет лізингу, що передається лізингодавцем у лізинг лізингоодержувачу за цим договором, зазначені у Специфікації, що є Додатком №1 до цього договору.

Предметом лізингу за договором лізингу є гусеничний екскаватор Сaterpillar, модель 324 DL, що зазначено в специфікації, яка є додатком № 1 до договору лізингу (далі - предмет лізингу).

Пунктом 4.1 договору лізингу встановлено, що загальна сума лізингових платежів за договором складається з:

а) відшкодування вартості предмета лізингу (основа боргу лізингоодержувача);

б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4 договору лізингу.

Згідно з п. 4.4. Договору лізингу та Додаткової угоди № 2 суми лізингових платежів не є фіксованими, оскільки проценти, що підлягають сплаті у складі поточного лізингового платежу, збільшуються на наступні коефіцієнти:

1) Добуток сум, що надійшли позивачеві в рахунок сплати поточного лізингового платежу, збільшується на коефіцієнт Кfхі0, Кfхі0 = (Fхі - Fх0)/Fх0;

2) Добуток частини поточного лізингового платежу, що залишився непогашеним станом на дату виставлення рахунку-фактури збільшується на коефіцієнт Кfхe0, Кfхe0 = (Fхe - Fх0)/Fх0;

3) Добуток сум, що надійшли позивачу протягом поточного періоду нарахування в рахунок погашення заборгованості за попередніми лізинговими платежами (без урахування будь-якого збільшення/зменшення процентів за такими лізинговими платежами), збільшується на коефіцієнт Кfхі1, Кfхі1 = (Fхі - Fх1)/Fх0;

Збільшення процентів, передбачене цим пунктом, розраховується за умови, що Fхі перевищує Fх1 більш ніж на 1 відсоток.

4) Добуток суми заборгованості за попередніми лізинговими платежами (без урахування будь-якого збільшення/зменшення процентів за такими лізинговими платежами), що залишилась непогашеною станом на дату виставлення рахунку-фактури за поточний період нарахування, збільшується на коефіцієнт Кfхe1, Кfхe1= (Fхe - Fх1)/Fх0.

Збільшення процентів, передбачене цим підпунктом цього пункту, розраховується за умови, що відповідно Fхе перевищує Рх1 більш ніж на 1 відсоток.

При цьому для цілей розрахунку зазначених коефіцієнтів:

Fх0 - 1) курс гривні до долара США на дату, яка передує даті укладання цього Договору або

2) курс гривні до долара США станом на дату, яка передує даті передачі предмета лізингу у випадку зміни максимального курсу продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією на веб-сайті на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті передачі, більш ніж на 1% в порівнянні з курсом гривні до долара США, встановленим на міжбанківській валютній біржі на дату, що передує даті укладання Договору лізингу,

Fхі - курс гривні до базової валюти на дату, що передує даті зарахування на банківський рахунок позивача відповідних платежів від відповідача,

Fхе - курс гривні до базової валюти станом на дату, що передує даті виставлення рахунку-фактури за поточний період нарахування,

Fхі - курс гривні до долара США станом на дату, що передує даті виставлення рахунку-фактури за попередній період нарахування.

Збільшення процентів не призводить до збільшення лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу.

Згідно з пунктом 4.5 договору лізингу лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому додатком № 3 до договору лізингу, збільшеному відповідно до пункту 4.4 цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати лізингових платежів. За 5 банківських днів до кінцевої дати сплати лізингових платежів у відповідному періоді нарахування позивач надсилає відповідачеві рахунок-фактуру електронною поштою або факсимільним зв'язком.

Сторонами було підписано додаток № 2 до договору лізингу, яким визначено графік авансових лізингових платежів та комісійної винагороди, а саме авансовий лізинговий платіж - 94360 доларів США, в тому числі ПДВ, що станом на дату, яка передує даті укладання цього договору становить 786490, 60 грн., в тому числі ПДВ.

Комісійна винагорода 1415, 40 доларів США, в тому числі ПДВ, що станом на дату, яка передує даті укладання цього договору становить 11797, 36 грн.

Суми до сплати розраховані на дату укладання угоди та підлягають перерахунку згідно умов пункту 4.2 та пункту 4.3 договору (арк. с. 23 том 1).

Також, сторонами було складено та підписано додаток № 3, яким узгоджено загальний графік лізингових платежів (арк. с. 24 том 1).

12.02.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору лізингу з Уточненим Загальним Графіком Платежів (арк. с. 26-27 том 1), а 24.03.2014 між позивачем та відповідачем-1 була укладена додаткова угода № 2 до договору лізингу, яка містить чинний на сьогоднішній день Уточнений Загальний Графік Платежів (арк. с. 28-29 том 1).

На виконання умов вищезазначеного договору лізингу, 12.02.2014 позивач передав відповідачу-1 предмет лізингу екскаватор гусеничний Сaterpillar, модель 324DL, серійний № САТ0324DKDFP01365, що підтверджується долученим до матеріалів справи актом прийому-передачі обладнання № 6 від 12.02.2014, який складено на підставі:

- договору № UА128L-14-13 від 16.01.2014;

- видаткової накладної № 6 від 12.02.2014;

- договору №CL0806 від 16.01.2014 (арк. с. 65 том 1).

Вартість предмета лізингу згідно вищевказаної видаткової накладної становить 2024965, 60 грн. (арк. с. 66 том 1).

Обладнання належить позивачу на праві власності, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію машини серія ЕA № 079129 (арк. с. 67 том 1).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (далі - Закон) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст. 2 Закону відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом глави 58 Закону України "Про фінансовий лізинг". До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Пункт 3 частини другої статті 11 Закону встановлює обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

В статті 16 Закону передбачено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Отже, за своєю правовою природою вказані договори містять елементи як договору найму (оренди) - щодо винагороди, так і договору купівлі-продажу, щодо відшкодування вартості предмету лізингу.

Відтак, належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Відповідач-1 здійснив два лізингові платежі, а саме 01.04.2014 у розмірі 15864, 33 грн. та 16.04.2014 у сумі 15997, 02 грн., що підтверджується копією банківської виписки по особовому рахунку (арк. с. 234-238 том 1). Загальна сума здійснених лізингових платежів 31861, 35 грн.

Згідно розрахунку позивача сума заборгованості 1-го відповідача зі сплати лізингових платежів станом на 15.09.2015 становить 2145085, 31 грн., що підтверджується рахунками-фактурами на сплату лізингових платежів, що були виставлені позивачем відповідачеві-1 (арк. с. 95-126 том 1), а також актами наданих послуг щодо відсотків по фінансовому лізингу згідно договору UA128L-14-13 від 16.01.2014, підписаними обома сторонами (арк. с. 131-141 том 1).

15.09.2015 позивач направив на адресу відповідача-1 з описом вкладення повідомлення про порушення умов фінансового лізингу з вимогою сплатити заборгованість з лізингових платежів у розмірі 2145085, 31 грн. та вимогу про сплату пені у сумі 656763, 22 грн. Відповідач-1 залишив дані вимоги без відповіді (арк. с. 127-154 том 1).

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати договір фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014, укладений між позивачем та відповідачем-1, у зв'язку із істотним порушенням відповідачем-1 умов вищевказаного договору та зобов'язати відповідача-1 повернути позивачеві предмет лізингу - ескаватор гусеничного Сaterpillar, модель 324 DL.

Право односторонньої відмови від договору лізингу в позасудовому порядку та процедура такої відмови лізингодавця передбачено загальними умовами договору фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014, які погоджені позивачем та відповідачем-1, у пунктах 17.2 та 17.3.

Так, у випадку відмови лізингодавця від виконання договору згідно з пунктом 17.2 Загальних Умов, лізингодавець повідомить про це лізингоодержувача в письмовій формі. У зазначеному повідомленні лізингодавець зазначить відповідну підставу розірвання такого договору з переліку, наведеного в пункті 17.2 Загальних умов, а також зажадає повернення предмета лізингу із вказівкою дати, місця й способу повернення предмета лізингу, передбаченого таким договором. При цьому: 17.3.1 предмет лізингу, передбачений договором, від виконання якого лізингоодержувач відмовляється згідно пунктом 17.2 Загальних Умов, підлягає поверненню лізингодавцеві відповідно до правил, визначених в пункті 18 Загальних Умов. У тому числі, крім іншого, лізингоодержувач буде зобов'язаний забезпечити доступ представників лізингодавця до фактичного місця перебування предмета лізингу, включаючи службові й виробничі приміщення лізингоодержувача, з метою вилучення предмета лізингу, а також вчинити інші дії, передбачені пунктом 18 Загальних Умов; 17.3.2 лізингоодержувач здійснює сплату лізингодавцеві сум лізингових платежів за відповідним договором у повному обсязі по дату повернення відповідного предмета лізингу лізингодавцеві. Обов'язок лізиигоодержувача по сплаті іншої частини лізингових платежів за таким договором припиняється починаючи з відповідної дати повернення. Розрахунок лізингових платежів здійснюється з збільшенням/зменшенням процентів на відповідні коефіцієнти, які розраховуються в порядку, встановленому договором та пунктом 14.4 Загальних Умов (п. 17.3 договору).

Матеріали справи не містять письмової відмови позивача від договору фінансового лізингу.

Частиною 2 ст. 7 Закону передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2015 реєстратором Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України було зареєстроване звернення позивача щодо стягнення за договором фінансового лізингу, що підтверджується копією ОСОБА_2 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 46199432 від 28.01.2015 (арк. с. 61).

Доказів оформлення виконавчого напису нотаріуса, звернення з виконавчим написом до відділу виконавчої служби у порядку Закону України «Про виконавче провадження» та реєстрації обтяження предмету лізингу 28.01.2015 саме на підставі виконавчого напису сторонами до суду не надано.

Крім того, згідно пояснень представника позивача від 25.07.2016, виконавчий напис нотаріуса щодо повернення предмету лізингу згідно договору фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014 не вчинявся та до примусового виконання не надавався (арк. с. 43 том 3).

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що позивач відмовився від договору фінансового лізингу в досудовому порядку на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Пунктом 4 частини 1 статті 10 Закону передбачено право лізингодавця вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Згідно частини 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Беручи до уваги порушення відповідачем-1 умов договору фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014, а саме несплату лізингових платежів більш як сімнадцять місяців, що є істотним порушенням умов договору лізингу, внаслідок чого позивач значною мірою позбавлений того на, що він розраховував при укладанні договору, суд вважає вимогу позивача щодо розірвання вищевказаного договору обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Пунктом 3.4.7 Загальних Умов встановлено, що у разі дострокового розірвання або припинення договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу відповідач-1 зобов'язаний повернути предмет лізингу в стані, в якому його було одержано у володіння і користування відповідно до договору лізингу та Загальних Умов, з урахуванням нормального зносу, якщо інше не обумовлено договором лізингу.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Враховуючи вимогу про розірвання договору лізингу, у відповідача-1 виникає зобов'язання повернути предмет лізингу, яка підлягає задоволенню.

В матеріалах справи наявна копія постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 49815665 від 15.02.2016, відповідно до якої на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2015 у справі № 904/8519/15 за актом державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області від 02.02.2016 позивачу повернуто предмет лізингу екскаватор гусеничний Сaterpillar, модель 324DL (арк. с. 13 том 3).

Даний наказ було видано на виконання рішення від 19.10.2015 Господарського суду Дніпропетровської області та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.2015, які відповідно до постанови Вищого господарського суду від 20.04.2016 були скасовані.

Відповідно до ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою сторони, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Якщо стягнення за таким наказом вже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане за наказом.

Отже, повернення предмету лізингу в даному випадку має процесуальний, а не матеріальний характер.

Крім того, до набрання чинності даним судовим рішення, боржник не позбавлений права звернутися до суду із заявою в порядку ст. 117 ГПК України.

Згідно із частиною 4 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наслідком розірвання договору є відсутність у лізингодавця обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати.

Враховуючи наведене та те, що право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не перейшло, позовні вимоги щодо стягнення такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна, яке залишилося у власності позивача, є безпідставними.

Аналогічна позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 у справі № 3-28гс13.

Отже, вимога позивача про стягнення відшкодування вартості предмета лізингу у складі лізингових платежів у сумі 549611, 73 грн. є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, несплаченими залишаються лізингові платежі на загальну суму 1595473, 58 грн. відсотки по фінансовому лізингу.

16.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехно Капітал» (далі відповідач-2, поручитель) було укладено договір поруки № UA128L-14-13S (далі договір поруки), яким встановлено, що кредитор і Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІГА ІНВЕСТГРУП» (далі - боржник), уклали договір фінансового лізингу від 16.01.2014 №UA128L-14-13 (далі - договір лізингу), за яким кредитор, на умовах зазначеного договору лізингу, в якості лізингодавця зобов'язується набути у власність у ТОВ з II "Цеппелін Україна ТОВ» і передати в користування боржнику, який виступає в якості лізингоодержувача, наступний предмет лізингу, згідно з погодженою специфікацією, а саме - 1 (один) гусеничний екскаватор Caterpillar, модель 324 DL, загальною вартістю, що становить гривневий еквівалент 235900 доларів США, що за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору складає 1966226, 50 грн., в тому ПДВ - 327704, 42 грн., зі сплатою боржником на користь кредитора лізингових платежів на загальну суму, що складає гривневий еквівалент 168027, 12 доларів США, що за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладання цього договору становить 1400506, 05 грн., які включають: - відшкодування вартості предмета лізингу (основний борг лізингоодержувача) у розмірі 141540 доларів США, м на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладання цього договору становить 1179735, 90 грн., в тому числі ПДВ 196622, 65 грн.; - проценти у розмірі 26487, 12 доларів США, що за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, що передує даті укладання цього договору становить 220770, 15 грн.

Відповідно до п. 2 договору поруки, договір поруки є забезпеченням поручителем виконання зобов'язань боржником за договором лізингу зі сплати на користь кредитора лізингових платежів на загальну суму, що складає гривенний еквівалент 168027, 12 доларів США, що за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на, яка передує даті укладення цього договору становить 1400506, 05 грн., а також штрафних санкцій за порушення зобов'язань боржником, передбачених умовами договору лізингу.

Поручитель цим у безумовному і безвідкличному порядку зобов'язується як поручитель сплатити кредиторові на першу вимогу кредитора у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань у терміни і на умовах, передбачених договором лізингу, суму основного боргу (лізингові платежі та викупна ціна), і всі інші грошові суми та всі інші зобовязання, які належать до сплати і підлягають виконанню на користь кредитора з боку боржника в даний момент або будуть належати до сплати і підлягати виконанню в будь-який час у майбутньому відповідно до умов договору лізингу, з урахуванням змін і доповнень до нього.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Пунктом 3.1 договору поруки кредитор повідомляє поручителя про невиконання або неналежне виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором за договором лізингу протягом 7 (семи) робочих днів з моменту такого невиконання або неналежного виконання. Однак ненадання такого повідомлення або будь-який недолік у ньому не перешкоджає кредиторові реалізувати та/або здійснювати у примусовому порядку будь-які і всі його права як встановлено у цьому договорі поруки.

Тобто, умови даного пункту не позбавляють кредитора можливості звернутись із вимогою до поручителя про сплату заборгованості за договором поруки у будь-який час для захисту своїх прав, встановлених у даному договорі поруки.

Так, позивач 15.09.2015 надіслав відповідачу-2 повідомлення про невиконання умов договору фінансового лізингу та вимоги про виплату заборгованості по лізинговим платежам, пені та 3% річних за договором фінансового лізингу № UА128L-14-13 від 16.01.2014 та договору поруки № UA128L-14-13S від 16.01.2014 (арк. с. 155-170 том 1). Доказів інших звернень позивача до відповідача-2 із вимогами про сплату заборгованості до суду не надано.

Відповідно до пункту 16.1 договору поруки встановлено, що цей договір поруки набирає чинності у дату його укладання і діє до дати надання кредитом поручителеві письмового підтвердження про виконання всіх зобовязань боржника за договором.

Оскільки сторонами у договорі поруки встановлено, що він діє до повного виконання боржником зобовязань за договором фінансового лізингу, слід дійти висновку, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 6-2875цс15.

Згідно з частиною 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З урахуванням умов договору поруки, в частині 4 ст. 559 Цивільного кодексу України під основним зобов'язанням розуміється щомісячна сплата лізингових платежів.

Згідно п. 2 договору поруки позивач поручився за виконання зобов'язань боржника за договором лізингу зі сплати на користь кредитора лізингових платежів, а також штрафних санкцій за порушення зобов'язань боржника, передбачених умовами договору лізингу.

Несплаченими з боку боржника є лізингові платежі за квітень 2014 року - серпень 2015 року.

Як встановлено судом вище, письмова вимога кредитора до поручителя про здійснення лізингових платежів за квітень 2014 року - серпень 2015 року за договором лізингу направлена на адресу поручителя листом з описом вкладення 15.09.2015.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк, згідно ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України, визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. В договорі поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами п.16.1 цього договору встановлено, що договір діє до дати надання кредитором поручителеві письмового підтвердження про виконання всіх зобов'язань боржника за договором, що не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

24.03.2014 між позивачем та 1-м відповідачем була укладена додаткова угода № 2 до договору лізингу, яка містить чинний на сьогоднішній день Уточнений Загальний Графік Платежів, що передбачає сплату лізингових платежів щомісячно окремими платежами до 01 числа наступного місяця.

Умовами п.14.10. Загальних Умов договорів фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014 встановлена відповідальність за порушення строків сплати щомісячних лізингових платежів, встановлених Загальним Графіком Платежів.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Оскільки умовами договору лізингу передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок лізингоодержувача сплатити лізингові платежі частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право лізингодавця вважається порушеним з моменту недотримання лізингоодержувачем строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення лізингодавцем вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється в частині певних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 № 6-53цс14 та Постанові Вищого господарського суду України від 29.12.2015 у справі № 911/1623/15.

Із вимогою про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу кредитор звернувся до відповідача-2 15.09.2015, а із позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області 22.09.2015, про що свідчить штамп поштового відділення на конверті, у якому надійшов позов до суд (арк. с. 202 том 1).

У зв'язку з тим, що кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання за договором лізингу (обов'язку сплатити щомісячний лізинговий платіж) не пред'явив вимоги до поручителя, тому порука за договором поруки за лізинговими платежами до лютого 2015 року включно (шість місяців від дати звернення кредитора з вимогою до поручителя) - є припиненою.

Таким чином, з відповідача-2, у межах заявленого позивачем періоду, може бути здійснено стягнення за договором поруки лише за період березень-серпень 2015 року.

Відповідно до п. 4.5 договору лізингу боржник сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому додатком № 3 до цього договору, збільшеному відповідно до пункту 4.4. цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати лізингових платежів. За змістом п. 4.4. договору лізингу суми лізингових платежів, виражені в доларах США є незмінними, а суми платежів в гривні не є фіксованими та за загальним змістом збільшуються пропорційно збільшенню курсу долара США на дату зарахування на банківський рахунок кредитора відповідних платежів від боржника.

Такі умови відповідають приписам статті 524 ЦК України, яка визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 3.5. договору поруки передбачено, що поручитель сплачує всі платежі, зазначені в цьому договорі поруки, у національній валюті України. Сума, що підлягає до сплати, визначатиметься за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору.

Максимальний курс продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення договору поруки, тобто на 25.07.2013, складав 8,335 грн. за 1 долар США (п.2.3. договору лізингу).

Таким чином, для поручителя договором передбачені обмеження його відповідальності перед кредитором.

Несплаченими з боку боржника є лізингові платежі за лютий 2014 року - серпень 2015 року. Натомість, як встановлено судом вище, з відповідача-2 підлягає стягненню заборгованість за період березень-серпень 2015 року.

Згідно уточненого загального графіку платежів у додатковій угоді № 2 від 24.03.2014 до договору лізингу, загальний розмір лізингових платежів за період березень - серпень 2015 року складає суму 5459, 29 долара США. Отже, на підставі п. 3.5 договору поруки до стягнення з відповідача-2 підлягає заборгованість за лізинговими платежами в сумі 45503, 18 грн. = 8,335 грн. х 5459, 29 долара США.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем-1 не заперечено факт користування предметом лізингу у спірний період та не надано доказів сплати лізингових платежів за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року, а відтак, позовна вимога про солідарне стягнення з відповідачів 1, 2 заборгованості зі сплати лізингових платежів, з урахуванням обмежень, встановлених п. 3.5 договору поруки та ч. 4 ст. 559 ЦК України, підлягає частковому задоволенню у розмірі 45503, 18 грн.

Заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 1549970, 40 грн. підлягає стягненню з відповідача-1 (відсотки по фінансовому лізингу).

У звязку з несвоєчасною сплатою відповідачем-1 лізингових платежів, позивач нарахував пеню у розмірі 656763, 22 грн. за період з 02.03.2014 по 15.09.2015, яку він просить стягнути солідарно з відповідачів.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 14.10 Загальних Умов визначено, що у випадку прострочення сплати будь-якого платежу відповідача, відповідач буде зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов) і по дату фактичної сплати відповідачем простроченої суми у повному обсязі.

Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення позивачем відповідачеві письмової вимоги про виплату такої пені.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 15.09.2015 звернувся до відповідачів з повідомленням про порушення умов договору фінансового лізингу та вимогами щодо сплати заборгованості за лізинговими платежами та сплати пені у зв'язку з простроченням їх оплати (арк. с. 127-170 том 1).

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування пені, з урахуванням відмови у стягненні з відповідачів вартості предмету лізингу, задовольняє дану вимогу частково у розмірі 181156, 60 грн.

При цьому, беручи до уваги спосіб виконання зобовязання, який встановлений для відповідача-2 пунктом 3.5 договору поруки, розмір визначеної на підставі вищевказаного пункту договору поруки заборгованості зі сплати лізингових платежів, що підлягає солідарному стягненню з відповідача-2, а також те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, заборгованість з відповідача-2 підлягає стягненню лише за період квітень-серпень 2015 року, господарський суд встановив, що солідарному стягненню з відповідачів 1,2 підлягає пеня у розмірі 7294, 96 грн.

Пеня у розмірі 173861, 64 грн. підлягає стягненню з відповідача-1.

Також, за порушення відповідачем-1 виконання грошового зобов'язання зі сплати лізингових платежів, позивачем нараховано три відсотки річних у розмірі 38821, 81 грн. за період з 01.03.2014 по 15.09.2015.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійним способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних, з урахуванням відмови у стягненні з відповідачів вартості предмету лізингу, задовольняє дану вимогу частково у розмірі 11765, 17 грн.

При цьому, беручи до уваги спосіб виконання зобовязання, який встановлений для відповідача-2 пунктом 3.5 договору поруки, розмір визначеної на підставі вищевказаного пункту договору поруки заборгованості зі сплати лізингових платежів, що підлягає солідарному стягненню з відповідача-2, а також те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, заборгованість з відповідача-2 підлягає стягненню лише за період квітень-серпень 2015 року, господарський суд встановив, що солідарному стягненню з відповідачів 1,2 підлягають три відсотки річних у розмірі 371, 85 грн.

Три відсотки річних у розмірі 11393, 32 грн. підлягають стягненню з відповідача-1.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідачів 1, 2 на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме з відповідача -1 у розмірі 27645, 15 грн. та з відповідача-2 у сумі 1616, 77 грн.

У пункті 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем-2 за розгляд касаційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 54055, 28 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2016 № 229 (арк. с. 160 том 2).

Постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехно Капітал" задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.15 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.15 скасовано, справу № 904/8619/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області (арк. с. 191-199 том 2).

У пункті 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.03.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру. Якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи вищенаведене, часткове задоволення касаційної скарги відповідача-2 та те, що пропорції задоволення касаційної скарги точно визначити неможливо, витрати зі сплати судового забору з розгляду касаційної скарги підлягають стягненню з позивача на користь відповідача-2 у розмірі 50% від сплаченої, а саме 27027, 64 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, ст. 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір фінансового лізингу № UA128L-14-13 від 16.01.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд.34; ідентифікаційний код 35431993) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп" (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 35607550).

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліга Інвестгруп" (49000, АДРЕСА_2; ідентифікаційний код 35607550) передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд.34; ідентифікаційний код 35431993) екскаватор гусеничний Caterpillar 324DL, серійний номер CAT0324DKDFP01365.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга Інвестгруп» (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 35607550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34; ідентифікаційний код 35431993) заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 1549970, 40 грн., пеню у сумі 173861, 64 грн., три відсотки річних у розмірі 11393, 32 грн. та 27645, 15 грн. витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга Інвестгруп» (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 35607550) та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехно Капітал» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Сєрова, буд. 15, прим. 23А; ідентифікаційний код 35446685) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34; ідентифікаційний код 35431993) заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 45503, 18 грн., пеню у сумі 7294, 964 грн. та три відсотки річних у розмірі 371, 85 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехно Капітал» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Сєрова, буд. 15, прим. 23А; ідентифікаційний код 35446685) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34; ідентифікаційний код 35431993) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1616, 77 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34; ідентифікаційний код 35431993) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехно Капітал» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Сєрова, буд. 15, прим. 23А; ідентифікаційний код 35446685) витрати зі сплати судового збору за розгляд касаційної скарги у розмірі 27027, 64 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.08.2016

Суддя ОСОБА_2