РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2016Справа № 910/10102/16

Господарський суд міста Києва у складі Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (далі - Компанія) до публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (далі - Банк), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2, про визнання права первісного іпотекодержателя щодо предмета іпотеки,

за участі представників:

позивача: Кравченка А.В., за довіреністю від 1 листопада 2015 року № 229,

відповідача: не з'явились,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю від 12 липня 2016 року № 684,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2016 року Компанія звернулась до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що між закритим акціонерним товариством «Агробанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_5 було укладено договір про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20 липня 2007 року. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним правочином між закритим акціонерним товариством «Агробанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір № 55.840.07.17.М.1 від 20 липня 2007 року, за умовами якого в іпотеку було передано швацький цех з адміністративно-побутовими приміщеннями № 1, загальною площею 1419,4 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - предмет іпотеки). 10 травня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого останній набув права власності на спірне майно. У подальшому ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 29 березня 2013 року передав швацький цех з адміністративно-побутовими приміщеннями № 1, загальною площею 1419,4 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в іпотеку Банку в забезпечення виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 кредитних зобов'язань за рамковою угодою № FW1501.357 від 29 березня 2013 року. Оскільки Компанія згідно договору від 17 лютого 2014 року набула права вимоги за договором про надання кредитної лінії та іпотечним договором від 20 липня 2007 року, посилаючись на факт зміни власника спірного майна та передання його в наступну іпотеку, позивач просив суд визнати за ним право первісного іпотекодержателя щодо предмета іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 червня 2016 року порушено провадження у справі № 910/10102/16 та призначено її розгляд на 30 червня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30 червня 2016 року відклав розгляд справи на 14 липня 2016 року. Крім того, даною ухвалою суд залучив до участі у справі на стороні відповідача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, а також зобов'язав Компанію надіслати на його адресу копію позовної заяви з додатками.

14 липня 2016 року розгляд справи був відкладений на 22 липня 2016 року, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Під час судового засідання 22 липня 2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не направив свого повноваженого представника для участі в судовому засіданні, проте в своєму відзиві, поданому 15 червня 2016 року через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва, просив здійснювати розгляд даного спору за відсутності його представника.

Представник третьої особи в призначеному судовому засіданні проти позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві, поданому через канцелярію суду 20 липня 2016 року. В основу заперечень третьої особи покладено той факт, що на день укладення договору іпотеки від 29 березня 2013 року в Державному реєстрі нерухомого майна було відсутнє будь-яке обтяження спірного майна за іпотечним договором від 20 липня 2007 року, зареєстроване відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Агробанк» та ОСОБА_5 був укладений договір про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит на загальну суму 830 000,00 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_6 20 липня 2007 року був укладений іпотечний договір № 55.840.07.17.М.1, за умовами якого останній передав ЗАТ «Агробанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: швацький цех з адміністративно-побутовими приміщеннями №1, загальною площею 1419,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

26 вересня 2011 року між ПАТ "Банк Восток" (який є правонаступником ЗАТ «Агробанк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 7, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора щодо зобов'язань ОСОБА_5 за договором про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20 липня 2007 року.

20 грудня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. було посвідчено договір між ЗАТ «Агробанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» про відступлення права за договором іпотеки № 55.840.07.17.М.1 від 20 липня 2007 року, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права нового іпотекодержателя за вказаним правочином.

10 травня 2012 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального Поповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 471, право власності на швацький цех з адміністративно-побутовими приміщеннями № 1, загальною площею 1419,4 м2 набув ОСОБА_2

15 листопада 2012 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Дане рішення суду набрало законної сили. Доказів протилежного представниками сторін суду не надано.

29 березня 2013 року в забезпечення кредитних зобов'язань фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 за рамковою угодою № FW1501.357 між ОСОБА_2 та Банком було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_2 передав спірне нерухоме майно в іпотеку Банку.

З наявної в матеріалах справи копії витягу про реєстрацію іпотеки та про реєстрацію обтяжень вбачається, що 29 березня 2013 року відповідні записи було внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та Компанією був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань, у тому числі за договором про надання кредитної лінії №55.840.07.17.М від 20 липня 2007 року.

Звертаючись з даним позовом до суду, Компанія стверджувала, що зміна власника спірного майна з подальшою передачею його в наступну іпотеку, порушує його право первісного іпотекодержателя.

У своєму відзиві на позовну заяву Банк проти доводів позивача заперечував з підстав того, що на момент укладання з ОСОБА_2 іпотечного договору від 29 березня 2013 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно були відсутні реєстраційні записи щодо будь-яких обтяжень спірного майна. До того ж відповідачем надані суду копії відповідних витягів за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна, з яких вбачається, що станом на 29 березня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які обтяження на об'єкт спірного майна.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Положеннями частини 1 статті 574 ЦК України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 18 Закону іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

За статтею 4 Закону обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація іпотеки здійснюється в Державному реєстрі прав на нерухоме майно особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя.

Такими особами згідно положень статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб'єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (частина 2 статті 3 Закону).

Державна реєстрація іпотеки визначає пріоритет іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог. Згідно з частиною 7 статті 3 Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з вимогами статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 ГПК України).

Враховуючи те, що представником позивача в судовому засіданні було підтверджено відсутність державної реєстрації іпотеки та обтяження спірного майна згідно іпотечного договору від 20 липня 2007 року, а матеріали справи не місять належних доказів протилежного, суд дійшов висновку, що Товариством не доведено наявності законних підстав для визнання за ним права первісного іпотекодержателя нерухомого майна - швацького цеху з адміністративно-побутовими приміщеннями № 1, загальною площею 1419,4 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином позов Компанії задоволенню не підлягає.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 липня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко