РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016Справа №910/12197/16
За позовом Баришівський районний центр заянятості

До Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК"

Про стягнення 14 729,47 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Костенко І.С. - представник

Від відповідача не з'явився

Суть спору:

Баришівський районний центр занятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" про стягнення 14 729, 47 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2016 порушено провадження у справі № 910/12197/16 та призначено розгляд справи на 19.07.2016.

19.07.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи.

19.07.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано додаткові документи по справі.

В судовому засіданні 19.07.2016 оголошено перерву до 27.07.2016.

В судове засідання 27.07.2016 представник позивача з'явився, надав суду додаткові усні пояснення по справі, просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 27.07.2016 представник відповідача не зявився, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 27.07.2016 р., запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 27.07.2016 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2015 в Баришівському районному центрі зайнятості був зареєстрований як безробітний гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1, який перебував на обліку безробітних в період з 07.05.2015 року по 28.10.2015 року та був знятий з обліку безробітних на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.08.2015 року у зв'язку з поновленням на роботі. За період перебування на обліку безробітних йому була виплачена допомога по безробіттю в розмірі 14 729,47 грн.

Як зазначає позивач, ОСОБА_3 був звільнений у зв'язку з призовом на військову службу, п. 3 ст. 36 КЗпП України, з посади охоронника - адміністратора Відділу з питань організації майнової та особистої безпеки Департаменту безпеки Публічного акціонерного товариства «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» з 27.03.2014 року, що підтверджується записом в його трудовій книжці серії АА № 901072. . В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 760/6447/15-ц провадження № 2-3580/15 ОСОБА_3 до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

07.08.2015 року Солом'янським районним судом м. Києва було винесено Рішення про поновлення на роботі ОСОБА_3 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК». Публічним акціонерним товариством «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» було видано наказ від 10.08.2015 року № 278-П «Про поновлення на роботі ОСОБА_3», 10.08.2015 року видано наказ № 63/1-В «Про надання відпустки без збереження заробітної плати», 09.10.2015 року видано наказ № 309-П («Про звільнення».

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.08.2015 року ОСОБА_3 надав Баришівському районному центру зайнятості із запізненням 22.10.2015 року.

29.10.2015 року керівництвом Баришівського районного центру зайнятості було прийняте рішення про стягнення коштів з ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», яке підтверджується наказом № 90 від 29.10.2015 року на підставі п. 6 ст. 34 та п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Позивач мотивує позовні вимоги тим що оскільки ОСОБА_3 було повернуто на роботу, то Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття має право «стягнути з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду». Також, з роботодавця утримуються «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду».

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вказані вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 22 ЗУ " Про зайнятість населення" визначено, що основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є:

1) реалізація державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції;

2) внесення пропозицій Міністру - керівнику центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики щодо формування державної політики у сфері зайнятості населення;

3) сприяння громадянам у підборі підходящої роботи;

4) надання роботодавцям послуг з добору працівників;

5) участь в організації проведення громадських та інших робіт тимчасового характеру;

6) сприяння громадянам в організації підприємницької діяльності, зокрема шляхом надання індивідуальних та групових консультацій;

7) участь у реалізації заходів, спрямованих на запобігання масовому вивільненню працівників, профілактика настання страхового випадку, сприяння мобільності робочої сили та зайнятості населення в регіонах з найвищими показниками безробіття, монофункціональних містах та населених пунктах, залежних від містоутворюючих підприємств;

8) організація підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації безробітних з урахуванням поточної та перспективної потреб ринку праці;

9) проведення професійної орієнтації населення;

10) додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян, які неконкурентоспроможні на ринку праці;

11) здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п. 6 ст. 34 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Пунктом 4 ст. 35 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" ( 03141, м. Київ, вул.. Солом'янська 33, ) на користь Баришівського районного центру зайнятості ( 07501, Київська область, смт. Баришівка, вул.. Київський шлях, 61-а, ) грошові кошти в розмірі 14 729 ( чотирнадцять тисяч сімсот двадцять дев'ять) грн. судовий збір в розмірі 1378 т( одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання

повного рішення: 02.08.2016 р.

Суддя Л.В.Прокопенко