ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Справа № 925/759/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 представники за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут,

м. Черкаси

до Тальнівської центральної районної лікарні, м. Тальне, Черкаської

області

про стягнення 279 573 грн. 35 коп.

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Тальнівської центральної районної лікарні про стягнення заборгованості, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу №13/353/БО-16 від 10 березня 2016 року в розмірі 279 573 грн. 34 коп., а саме: 184 518 грн. 36 коп. основний борг, 67 802 грн. 74 коп. пеня, 22 313 грн. 98 коп. інфляційні втрати та 4 938 грн. 26 коп. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 липня 2016 року було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 19 липня 2016 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 19 липня 2016 року на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву на 02 серпня 2016 року.

19 липня 2016 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 279 573 грн. 35 коп., а саме: 184 518 грн. 36 коп. основний борг, 67 802 грн. 75 коп. пеня, 22 313 грн. 98 коп. інфляційні втрати та 4 938 грн. 26 коп. 3% річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому судом розглядається позов товариства з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що сума основного боргу в розмірі 184 518 грн. 36 коп. сплачена в добровільному порядку, а тому просив суд в частині стягнення пені, інфляційних та річних відмовити.

В судовому засіданні, яке відбулося 02 серпня 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/759/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 10 березня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут (постачальник) та Тальнівською центральною районною лікарнею (споживач) було укладено договір на постачання природного газу за №13/353/БО-16.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору постачальник зобовязався поставити споживачу у 2016 році природний газ, в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а останній зобовязався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених договором.

Ціна 1000 м3 природного газу становить 8 203 грн. 20 коп. (п. 2.2. договору).

Вартість газу змінювалась, про що сторонами було укладено відповідні додаткові договори (а.с.20-22).

Позивач свої зобовязання за договорами постачання природного газу виконав повністю та поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 011 019 грн. 46 коп., що підтверджується підписаними сторонами копіями актів приймання передачі природного газу за січень-березень 2016 року (а.с. 23-25).

Відповідач в свою чергу зобовязання по оплаті поставленого газу виконав частково, сплативши 826 501 грн. 10 коп.

Станом на 04 липня 2016 року заборгованість за спожитий природний газ у січні - березні 2016 року поставлений на підставі договору на постачання природного газу №13/353/БО-16 від 10 березня 2016 року складала 184 518 грн. 36 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.1. договору оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті за ціною визначеною в п. 2.2. цього договору не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним.

Таким чином, з урахуванням п. 3.1. договору відповідач повинен був повністю розрахуватись з позивачем за поставлений природний газ у січні 2016 року 05 лютого 2016 року, за поставлений природний газ у лютому 2016 року 05 березня 2016 року, а за поставлений газ у березні 2016 року 05 квітня 2016 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за поставлений природний газ в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказувалося вище, відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 184 518 грн. 36 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень №№ 827, 851 від 11 липня 2016 року.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 184 518 грн. 36 коп. після звернення позивача до суду, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 7.2.1. договору поставки споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується від суми простроченого платежу за кожен день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком згідно ч. 6 ст. 232 ГК України.

Позивачем заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 67 802 грн. 75 коп. пені нарахованої за період з 06 лютого 2016 року по 05 липня 2016 року на суму боргу з урахуванням здійснених відповідачем проплат (розрахунок пені міститься в матеріалах справи).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 4 938 грн. 26 коп. 3% річних та 22 313 грн. 98 коп. інфляційних втрат (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Розрахунок пені, інфляційних та річних здійснено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, а тому заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню.

Доводи відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки відсутність грошових коштів не є підставою для звільнення від виконання грошового зобовязання, а також від відповідальності за відповідне порушення.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

В пункті 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21 лютого2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України зазначено, що якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Отже, оскільки відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 184 518 грн. 36 коп. після звернення позивача до суду з відповідним позовом, то судовий збір у цій частині стягується з відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі №925/759/16 в частині вимог про стягнення з Тальнівської центральної районної лікарні 184 518 грн. 36 коп. основного боргу припинити.

3. Стягнути з Тальнівської центральної районної лікарні, вул. Попова-Гертлейна, 65а, м. Тальне, Черкаської області, ідентифікаційний код 02005450 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут, вул. Громова, 142, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39672471 4 938 грн. 26 коп. 3% річних, 67 802 грн. 75 коп. пені, 22 313 грн. 98 коп. інфляційних втрат та 4 193 грн. 60 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 02 серпня 2016 року.

Суддя А.В.Васянович