ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.07.16р. Справа № 904/5153/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49000, м. Дніпропетровськ, вул.Шевченка, 2

до Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту, 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 10

про стягнення заборгованості

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 01.02.2016 року

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 01-01/275 від 20.04.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту про стягнення основного боргу в розмірі 215 755, 01 грн., 24 605,63 грн. - пені, 1 822,25 грн. 3% річних, 7 208,77 грн. - інфляційних, 3 740,87 грн. - судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору № 114105F0JSSN016 від 26.05.2016 р. на постачання природного газу.

Відповідач надав пояснення, в яких зазначив, що Дніпропетровський державний інститут фізичної культури і спорту заснований на державній власності і підпорядковано Міністерству освіти і науки, молоді та спорту України. Крім того, відповідач наголосив, що на 2016 рік відсутній договір із позивачем, оскільки відповідач не брав участі у перших торгах і тим самим затягнув процес. Договір заявлений позивачем як діючий (№ 114105F0JSSN016), в бухгалтерію не надавався. На думку відповідача, оплата газу, поставка якого відбувалась на початку 2016 р. не могла бут здійсненою із-за відсутності юридичних зобовязань, як того вимагає бюджетне законодавство. Також відповідач вважає неправомірними вимоги щодо сплати інфляційних сум, пені, 3% річних, оскільки відповідач не мав законних підстав для здійснення оплати.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник) та Дніпропетровським державним інститутом фізичної культури і спорту (споживач) укладений Договір № 114105FOJSSN016, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ 06.20.1 (09123000-7 природний газ за ДК 016-2015) (далі-газ), а Споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу 35,0 тис. куб. м. (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.9.1. договору, за підсумками розрахункового період споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до кодексу ГРМ.

Відповідно до п.2.9.2 Договору, на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальника протягом 3 робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від писання акта приймання-передачі газу (п.2.9.3).

Згідно з пунктом 3.1 Договору розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються Положенням про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженим Постановою КМУ від 01.10.2015р. №758 зі змінами та доповненнями.

Згідно п. 4.1 Договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п.4.2, п.4.2.1 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: 100 % місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Згідно п.4.2.3. Договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 р. до 31.12.2016 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Так, в період за січень 2016 року позивач здійснив постачання природного газу на суму 130 843,16 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДО300005290 від 31.01.2016 року, у лютому 2016р. на суму 31 052, 16 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДО300010684 від 29.02.2016 року у березні 2016р. на суму 19 278,22 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДО300015924 від 31.03.2016р., у квітні 2016р. на суму 34 581,47 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДО300020168 від 30.04.2016р.

Однак, вказана заборгованість за період січень 2016 року квітень 2016 року у сумі 215 755, 01 грн. відповідачем не оплачена, яка підлягає до стягнення і підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Оскільки заборгованість за період січень 2016 р. квітень 2016 р. у сумі 215 755,01 грн відповідачем не оплачена, у звязку з чим підлягає до стягнення

Як передбачено п. 6.2.1 Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з розрахунком Позивача сума пені складає 24 605,63 грн.

Сума пені розрахована на суму боргу з правильним визначенням періоду прострочення та правильним застосуванням розміру облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки.

З приводу розміру пені суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В аспекті права на справедливий суд, передбаченого міжнародним договором, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Також слід зазначити, що відповідач є бюджетною установою, фінансування виділяються у межах виділеного на рік кошторису. Кошторисні призначення видатків на січень 2016 р. на оплату природного газу не передбачено, у звязку з чим виникла заборгованість, існування заборгованості відповідач не заперечує.

Отже, з урахуванням всіх обставин у їх сукупності, господарський суд вважає, що з урахуванням балансу інтересів сторін адекватним буде зменшення суми пені на 30%, тому вимога позивача про стягнення пені з відповідача підлягає задоволенню частково у сумі 17 223,94 грн. (24 605,63 грн. - 30% = 17 223,94 грн.).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу суму 1 822,25 грн. - 3% річних та інфляційних в сумі 7 208,77 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок, у відповідності до вимог чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних та 3 % річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту, 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49000, м. Дніпропетровськ, вул.Шевченка, 2, р/р 0 в АБ «Кліринговий дім», , МФО 300647) 215 755, 01 грн. (двісті пятнадцять тисяч сімсот пятдесят пять) грн. 01 коп. основний борг, 17 223,94 грн. (сімнадцять тисяч двісті двадцять три) грн. 94 коп. - пені, 1 822,25 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять дві) грн. 25 коп. 3% річних, 7 208,77 грн. (сім тисяч двісті вісім) грн. 77 коп. - інфляційних, 3 740,87 грн. (три тисячі сімсот сорок) грн. 87 коп. - судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 22.07.2016 року.

Суддя ОСОБА_3