РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа № 906/312/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гулова А.Г.

судді Петухов М.Г. ,

судді Розізнана І.В.

при секретарі Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

на рішення господарського суду Житомирської області від 01.06.16 р.

у справі № 906/312/16 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юна-Плюс", м. Житомир

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа ОСОБА_1, м. Житомир

про стягнення 105668,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 01 червня 2016 року у справі №906/312/16 у позові Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юна-Плюс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа ОСОБА_1, про стягнення 105668,53 грн. відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулося з апеляційною скаргою, вважає його прийнятим з неповним з'ясуванням обставин справи та недоведеністю обставин справи.

Зазначає, що 16 травня 2014 року ТОВ «Юна-Плюс» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» було укладено договір поруки № 59010-60 відповідно до якого поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 53390-60-2 від 28.04.2014 року, укладеним Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1, за яким банк надав кредитні кошти в загальній сумі 455 000 (чотириста п'ятдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп. (споживчий кредит), із кінцевою датою повернення кредиту 26.04.2024 року.

Відповідно до розрахунку сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Київська Русь» за кредитним договором № 53390-60-14-2 від 28.04.2014 р. станом на 23.03.2016р. складає 105 668 грн. 53 коп.

Починаючи з серпня 2015 року боржником не виконуються умови кредитного договору в частині сплати заборгованості за відсотками.

У відповідності до п. 3.1.2 у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, зазначених у п. 2.2. договору поруки у відповідні строки, поручитель зобов'язується сплатити заборгованість боржника впродовж 10 (десяти) календарних днів з дати пред'явлення кредитором вимоги, зазначеної у п.п. 3.1.1. цього договору.

Дана вимога була направлена на адресу поручителя 24.11.2014 року, якою було надано можливість поручителю ліквідувати прострочену заборгованість перед банком.

Згідно з п.5.1. договору поруки поручитель солідарно та в повному обсязі несе відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором.

Враховуючи вищенаведене, скаржник вважає, що рішення господарського суду Житомирської області прийняте з підстав сплину шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, яке тягне за собою припинення поруки, оскільки банком пропущено строки звернення до поручителя з позовом, є хибним та таким, що не відповідає умовам договору, оскільки відповідно до пункту 4.2.2 договору поруки порука припиняється якщо кредитор протягом 36 місяців з дати кінцевого терміну повернення кредиту не пред'являє позов до поручителя.

Також, у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленому у договорі поруки, а відповідно до договору - протягом 36 місяців.

З посиланням на ст. ст.509, 526, 546, 554, 610, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» вважає висновок господарського суду Житомирської області неправильним, а рішення суду таким, що підлягає скасуванню.

Просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 01 червня 2016 року у справі №906/312/16 та прийняти нове - про задоволення позову в повному обсязі.

ТОВ «Юна-Плюс» та ОСОБА_1 письмових відзивів на апеляційну скаргу не надали, своїх представників у судове засідання не направили. Надіслані на їхні адреси ухвали від 01.07.2016р. про призначення до розгляду апеляційної скарги на 19.07.2016р. об. 14 год. 30 хв. повернуті відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Пунктом 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Пункт 3.9.1. вказаної постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

А тому, примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами зв'язку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" вважається належним доказом виконання судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, ТОВ «Юна-Плюс» та ОСОБА_1 вважаються такими, що належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином та заздалегідь.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 28 квітня 2014року Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 53390-60-14-2 (а.с.10-12)

Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов'язується надати позичальнику споживчий кредит в сумі 455 000,00 гривень однією повною сумою безготівково строком з 28 квітня 2014р. по 26 квітня 2024р.

Процентна ставка по кредиту встановлюється в розмірі 18% процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3).

Згідно з п.п.2.1.1 та 2.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно з 1-го по 10-те число кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 3792,00 грн., починаючи з травня 2014р. по березень 2024р. включно та щомісячно не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом.

Виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується, зокрема, порукою ТОВ "Юна-Плюс" (п. 1.5 кредитного договору)

За умовою п.3.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в частині або вцілому, сплати процентів за користування ними та інших платежів, встановлених договором, у разі істотного порушення (невиконання або неналежного виконання) позичальником/поручителем будь-яких зобов'язань за цим договором та/або за договорами забезпечення, в тому числі, але не виключно, у випадку, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та процентів за користування кредитом впродовж 3(трьох) місяців.

У п. 10.7 кредитного договору кредитодавець (позивач) та позичальник (боржник, третя особа) погодили, що зобов'язання позичальника за цим договором не є нерозривно пов'язаним з особою позичальника і може бути виконано іншою особою .

Як убачається із матеріалів справи, 28 квітня 2014року кредитодавець надав позичальнику кредит однією сумою у розмірі 455000,00грн. шляхом її перерахування на поточний рахунок останнього №003, відкритий у кредитодавця. (а.с. 18)

05 травня 2014року Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до кредитного договору про викладення п.п. 2.1.1 та 2.1.2 кредитного договору в наступній редакції: щомісячно не пізніше останнього числа кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 3792,00 грн., починаючи з травня 2014р. по березень 2024р. включно та щомісячно не пізніше 15-го числа місяця , наступного за місяцем, за який вони нараховані , сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інші умови кредитного договору залишено без змін ( а.с. 42).

16 травня 2014 року Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юна-Плюс" укладено договір поруки №59010-60 (а.с.16-17)

Відповідно до п. 2.1 договору поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором , який було укладено між кредитором та боржником.

За умовою п.2.2 договору поруки поручителю добре відомі і зрозумілі всі умови та зобов'язання боржника за кредитним договором , тому числі:

- повернути кредитору кредит у сумі 455 000,00 гривень в порядку та на умовах, визначених кредитним договором (п. 2.2.1);

- сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18% процентів річних та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором (п. 2.2.2);

- у випадку порушення боржником строків (термінів) повернення кредиту або процентів боржник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення ( п.2.2.3);

- остаточне погашення кредиту, процентів за його користування та інших платежів , визначених кредитним договором, здійснити не пізніше 26 квітня 2024р.

У п.3.1.1. договору поруки кредитор та поручитель погодили, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором.

Датою пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язання боржника є день вручення кредитором вимоги особисто поручителю , або день здачі такої вимоги до установи зв'язку. До вимоги кредитора додається розрахунок суми заборгованості із зазначенням термінів оплати .

За умовою п. 3.2.1 договору поруки у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, зазначених в п.2.2 цього договору у відповідні строки, поручитель зобов'язується сплатити заборгованість боржника впродовж 10 (десяти) календарних днів з дати пред'явлення кредитором вимоги, зазначеної у п. 3.1.1 цього договору.

Як погодили сторони у п.3.2.4 договору поруки, поручитель не має права без згоди кредитора в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов'язань за цим договором або змінити його умови.

За умовою п. 3.2.8 договору поруки у випадку невиконання поручителем своїх зобов'язань, визначених п. 3.2.1 цього договору, поручитель доручає кредитору , а кредитор має право здійснювати договірне списання коштів у сумі, визначеній у вимозі кредитора, з поточного рахунку поручителя № 6001, відкритого в Житомирському центральному відділенні ПАТ "Банк "Київська Русь" (м. Житомир).

Згідно з п.3.2.9 договору поруки поручитель має право здійснити погашення заборгованості боржника за кредитним договором в повному обсязі або в частині без дотримання порядку та строків, передбачених п.п. 3.1.1, 3.2.1 цього договору (достроково) у випадку, якщо боржник зробив письмову заяву про свою неспроможність виконати свої зобов'язання належним чином.

У розділі 4 договору поруки кредитор та поручитель погодили наступне:

- цей договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами ( п.4.1);

- дія договору припиняється: з моменту погашення в повному обсязі боржником та/або поручителем зобов'язань за кредитним договором (п. 4.2.1) та якщо кредитор протягом 36 місяців з дати, зазначеної в п.п. 2.2. 4 цього договору , не пред'явив позову до поручителя.

Згідно з п. 5.2 солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

У п. 7.9 договору поруки сторони погодили, відносини, що виникають при укладенні та виконанні цього договору та не врегульовані ним, регулюються чинним законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 листопада 2014року позивач, на підставі п. 2.4 кредитного договору, надіслав третій особі повідомлення про дострокове погашення кредиту від 21.11.14р. № 7628/29 (далі - повідомлення № 7628/29) з вимогою достроково повернути кредит в сумі 436 040, 00 грн., сплатити проценти за користування кредитом в сумі 11 145,57 грн. та пеню за прострочення погашення відсотків та кредиту в загальній сумі 201,01 грн. , що розраховані станом на 21.11.14р., протягом 10-ти днів з дати відправлення цього повідомлення. Одночасно, позивач попередив третю особу про те , що у разі непогашення боргу у встановлений строк, звертатиметься до суду. (а.с.23- зворот, 24)

Підставою надіслання третій особі повідомлення № 7628/29 стали обставини невиконання умов кредитного договору в частині погашення кредиту , починаючи з 01 липня 2014року та в частині погашення процентів за користування кредитними коштами - з 18.11.14р. (а. с. 24-25).

Як встановив суд, повідомлення № 7628/29 третя особа не отримав , оскільки останнє йому не було вручене органом зв'язку з причин " за закінченням терміну зберігання" (а.с. 25, 25-зворот).

Позивач, 24 листопада 2014 року, на підставі п. 3.2.1 договору поруки, надіслав аналогічне за змістом повідомлення про дострокове погашення кредиту від 21.11.14р. № 7634/29 (далі - повідомлення № 7634/29) відповідачу - з вимогою виконати зобов'язання за третю особу, а саме: достроково повернути кредит в сумі 436 040, 00 грн., сплатити проценти за користування кредитом в сумі 11 145,57 грн. та пеню за прострочення погашення відсотків та кредиту в загальній сумі 201,01 грн., що розраховані станом на 21.11.14р., протягом 10-ти днів з дати відправлення цього повідомлення. (а.с. 36 , 36-зворот)

Як встановив суд, повідомлення № 7634/29 відповідач не отримав , оскільки останнє йому не було вручене органом зв'язку з причин " за закінченням терміну зберігання" ( а.с. 37 - зворот, 38).

Позивач, на підставі п. 2.4 кредитного договору, звернувся також до майнових поручителів та поручителя третьої особи з вимогою від 05.12.14р. № 51/60-10 ( далі - вимога № 51/60-10) усунути порушення виконання останнім умов кредитного договору шляхом повернення кредиту в сумі 436 040, 00 грн., сплатити проценти за користування кредитом в сумі 14 197,34 грн. та пеню за прострочення погашення відсотків та кредиту в загальній сумі 316,19 грн. , що розраховані станом на 05.12.14р. протягом 30-ти днів з дати отримання даної вимоги. Майнові поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали вимогу № 51/60-10 позивача нарочним 08.12.14р. та 05.12.14р. - поручитель ОСОБА_4 ( а. с. 26, 27, 29).

За наведених обставин, у зв'язку із невиконанням боржником умов кредитного договору позивач, керуючись ст.ст. 16, 526, 546, 554, 610, 611, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", звернувся з позовом до ТОВ "Юна-Плюс" про стягнення за договором поруки борг ОСОБА_1 за кредитним договором в загальній сумі 105 668,53 грн., з яких: 64 295,13 грн. - борг за відсотками, 28015,14 грн. - пеня за прострочення погашення відсотків, 7647,20 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту, 417,43 грн. - 3% річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України, 5293,63 грн. - інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до відповідача, як поручителя, позивач вказує, що починаючи з серпня 2015 року третьою особою, як боржником, не виконуються умови кредитного договору в частині сплати заборгованості за відсотками.

Позивач у позовній заяві також зазначає, що визначену у повідомленні № 7634/29 заборгованість третьої особи в загальному розмірі 447386,58 грн. відповідач мав погасити у строк по 04 грудня 2014року.

Судом встановлено, борг за кредитом в загальній сумі 455000,00 грн. ОСОБА_1 погашено станом на 26 серпня 2015року.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Житомирської області від 01 червня 2016 року у справі №906/312/16 у позові Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юна-Плюс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа ОСОБА_1, про стягнення 105668,53 грн. відмовлено.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Як зазначалося вище, 28 квітня 2014року Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 53390-60-14-2 про надання споживчого кредиту в сумі 455 000,00 гривень однією повною сумою безготівково.

У кредитному договорі сторони встановили як строк дії договору - по 26 квітня 2024р., так і строки виконання зобов'язань з повернення кредиту частинами та сплати відсотків - щомісячно не пізніше останнього числа кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 3792,00 грн., починаючи з травня 2014р. по березень 2024р. включно, та щомісячно не пізніше 15-го числа місяця , наступного за місяцем, за який вони нараховані, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом.

Цивільним законодавством України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України).

Так, у зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_1, позивач звернувся 24.11.14року до позичальника з повідомленням від 21.11.14р. №7628/29 про дострокове погашення всієї суми кредиту у строк по 04 грудня 2014року, оскільки починаючи з 01 липня 2014року позичальник не виконує умови кредитного договору в частині погашення частини кредиту, а з 18 листопада 2014 року - в частині погашення відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, як зазначалося вище, Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юна-Плюс" укладено договір поруки від 16 травня 2014 року №59010-60, відповідно до якого поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

Ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За умовою п. 3.2.1 договору поруки у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, зазначених у п.2.2 цього договору у відповідні строки, поручитель зобов'язується сплатити заборгованість боржника впродовж 10 (десяти) календарних днів з дати пред'явлення кредитором вимоги, зазначеної у п. 3.1.1 цього договору.

Таким чином, як убачається із позовної заяви та підтверджено матеріалами справи, у зв'язку із невиконанням боржником умов кредитного договору від 28.04.2014р. №53390-60-14-2 позивач 24.11.14 р. звернувся до відповідача з повідомленням про дострокове погашення кредиту від 21.11.14р. № 7634/29 за боржника у строк по 04 грудня 2014 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Як убачається із п. п. 4.2.2 договору поруки вона припиняється, якщо кредитор протягом 36 місяців з дати, зазначеної в п. п. 2.2.4 цього договору, не пред'явив позову до поручителя.

За пунктом 2.2.4 договору поруки, остаточне погашення кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених кредитним договором , мало відбутись не пізніше 26 квітня 2024року.

Тобто, договором поруки встановлено строк її припинення - після закінчення трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалося, за умовою п.3.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення кредиту вцілому, сплати процентів за користування ними та інших платежів, встановлених договором, у випадку, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та процентів за користування кредитом впродовж 3(трьох) місяців.

Отже, кредитним договором було передбачено порядок зміни строку виконання основного зобов'язання та, як достовірно встановив суд, зміна строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором у передбаченому ним порядку відбулася у 2014 році.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що умови договору поруки про її дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Колегія суддів також погоджується із судом першої інстанції, що, пред'явивши третій особі 24.11.14р. вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним та пені, позивач змінив строк виконання основного зобов'язання з "не пізніше 26 квітня 2024р." на "04.12.14р.", тому мав право пред'явити позов до відповідача, як поручителя, протягом шести місяців, починаючи від дати порушення третьою особою встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Проте, як убачається із штемпеля на поштовому конверті позивач з позовом до поручителя звернувся 30 березня 2016року.

Оскільки така вимога була заявлена до поручителя більше, ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобовязання, у силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинилась, а тому в позові слід відмовити.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний суд України у постановах від 03.02.2016р. у справі №6-1599цс15 та від 02.09.2015р. у справі 6-1077цс15.

За наведених обставин, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Таким чином, рішення господарського суду Житомирської області від 01.06.2016р. у справі №906/312/16 слід залишити без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 01.06.2016р. у справі №906/312/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Київська Русь" - без задоволення.

2. Справу №906/312/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Розізнана І.В.