ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" липня 2016 р.Справа № 916/2688/15

Суддя господарського суду Одеської області Волков Р.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 підприємства „Теплопостачання міста Одеси вихід. № 02/01-01-132 від 03.03.2016 р. (зареєстрована за вхід. №2-1196/16 від 04.03.2016 р.) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку ст. 121-2 ГПК України по справі №916/2688/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (м. Київ),

до відповідача ОСОБА_1 підприємства „Теплопостачання міста Одеси (м. Одеса)

про стягнення 104470553,28грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача (заявник): ОСОБА_3 (за довіреністю);

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: не з`явився.

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.10.2015 по справі № 916/2688/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016, позов задоволено частково, стягнуто з комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 10077215,33грн., 39856909,23грн. інфляційних, 2687782,19грн. 3% річних, 5980000грн. пені, 61490,54 грн.

На виконання вищевказаного рішення господарським судом Одеської області 17.11.2015 р. видано відповідний наказ.

04.03.2016 р. від відповідача до господарського суду Одеської області надійшла скарга вих. № 02/01-01-132 від 03.03.2016 (зареєстрована за вхід. №2-1196/16) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Відділ) в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Заявник просить скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 04.02.2016 ВП № 49782337, видану на виконання наказу Господарського суду Одеської області від 17.11.2015 № 916/2688/15 в частині накладення арешту на грошові кошти на поточному рахунку № 6451, , відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії Одеське обласне управління ПАТ „ Державний ощадний банк України, м. Одеса, код банку 328845, а також просить звільнити з під арешту грошові кошти відповідача, які знаходяться на вказаному рахунку.

В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства, прав підприємства-боржника та його працівників. Вказує, що вказаний рахунок використовується для виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного соціального внеску, оплату податків та зборів, оплату за енергоносії (електроенергію, покупну теплову енергію, природний газ, водопостачання, вугілля, тощо) інших обовязкових зборів та платежів. Зазначає, що арешт рахунку тягне за собою зрив опалювального сезону та, як наслідок, виникнення надзвичайної ситуації у місті Одесі. Крім того, вказує, що саме на цей рахунок зараховуються кошти, отримані внаслідок розподілу, згідно постанови КМУ від 18.06.2014р. № 217, якою затверджений Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу.

З вказаних та інших наведених у заяві та поясненнях обставин просить скаргу задовольнити.

Відповідач також звернувся з клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Філію Одеського обласного управління ПАТ „Державний ощадний банк України. Розглянувши вищевказане клопотання, господарський суд відмовляє у його задоволенні з урахуванням приписів ст.27 Господарського процесуального Кодексу України про можливість такого залучення лише до прийняття рішення по справі.

Відділ проти скарги заперечує, посилаючись на відсутність підстав для скасування постанови про арешт коштів, здійснення виконавчого провадження відповідно до вимог закону, відсутність доказів неможливості звернення стягнення на кошти в порядку ст.65 Закону України „Про виконавче провадження, відсутність спеціального режиму використання вказаних коштів відповідача та на інші зазначені у відзиві на скаргу обставини.

Позивач проти скарги заперечує, вказує на невірне застосування відповідачем норм матеріального права, насамперед Закону України „Про виконавче провадження, здійснення виконавчих дій відповідно до вимог закону, відсутність спеціального режиму використання вказаного рахунку відповідача, судову практику та на інші зазначені у поясненнях обставини.

Розглянувши матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.10.2015 по справі № 916/2688/15 з відповідача на користь позивача стягнуто 10077215,33грн., 39856909,23грн. інфляційних, 2687782,19грн. 3% річних, 5980000грн. пені, 61490,54 грн. На виконання вищевказаного рішення господарським судом Одеської області 17.11.2015 р. видано відповідний наказ.

Відповідно до п.1 ст.25 Закону України „Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з п.2 вказаної статті, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Відділі знаходиться зведене виконавче провадження № 49782337, яке включає в себе в тому числі виконання за наказом від 17.11.2015 по справі № 916/2688/15.

Можливість обєднання кількох виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження а також особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника передбачена ст.33 Закону України „Про виконавче провадження.

04.02.2016 старшим державним виконавцем Відділу Бурла В.Е. була винесена Постанова про арешт коштів боржника.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

При цьому ст.52 вказаного Закону визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно з п.1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Пункт 2 вказаної статті визначає, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Главою 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені особливості звернення стягнення на майно боржника-юридичної особи.

Так, згідно з п.3 ст.65 вказаного Закону, державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Пунктом 5 вказаної статті зазначено, що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти:

- що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки";

- що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання" та статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику".

З матеріалів справи вбачається, що арештований рахунок відповідача не підпадає під перелік, який зазначено у п.5 ст.65.

Згідно ст.32 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального Кодексу України України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час розгляду скарги Відповідачем не надано доказів прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця з порушенням вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд вважає вимоги скарги необгрунтованими, а саму скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 підприємства „Теплопостачання міста Одеси вихід. № 02/01-01-132 від 03.03.2016 р. (зареєстрована за вхід. №2-1196/16 від 04.03.2016р.) в порядку ст. 121-2 ГПК України по справі №916/2688/15 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Р.В. Волков