ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р.Справа № 915/2212/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Пироговського В.Т., Жекова В.І.

при секретарі судового засідання Мельник Ю.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна м. Київ

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.03.2016

у справі №915/2212/15

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв

про стягнення 7 853 022,39 грн.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв: ОСОБА_2 - за довір.

від ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ: ОСОБА_3 за довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 р. прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна м. Київ.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглянута в межах процесуального строку, встановленого ст. 102 ГПК України.

В грудні 2015 р. Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв, в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, що виникла за договором купівлі продажу природного газу від 03.12.2013 р. №1184/14-ТЕ-22 у розмірі 7 853 022,39 грн., з яких:

- 2 561 830,43 грн. - пеня,

- 4 948 451,43 грн. - інфляційні витрати,

- 342 740,53 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 03.12.2013 р. №1184/14-ТЕ-22 не розрахувався в повному обсязі у встановлені договором строки за придбаний природний газ.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.03.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Наведене рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю порушень умов договору щодо своєчасної оплати за газ з боку ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення Господарським судом Миколаївської області норм матеріального права та просить скасувати оскаржуване рішення та стягнути з відповідача заборгованість, що виникла за договором купівлі продажу природного газу від 03.12.2013 р. № 1184/14-ТЕ-22 у розмірі 7 853 022,39 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників стороні, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

03 грудня 2013 р. між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" м. Київ та ОСОБА_1 акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв укладено договір купівлі - продажу природного газу № 1184/14-ТЕ-22.

Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 договору зі змінами, внесеними додатковою угодою від 30.04.2014 р. № 2, продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2014 р. природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

У пункті 2.1. договору зі змінами, внесеними додатковою угодою від 30.10.2014 р. № 4, сторони узгодили, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. газ обсягом до 26 775,765 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.3 договору, приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За умовами п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа, наступного за місцем продажу газу, покупець зобовязався надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця та газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязався повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, що підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 4.1 договору, кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Згідно з п.7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості.

У разі невиконання покупцем п. 6.1 договору умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір від 03.12.2013 р. № 1184/14-ТЕ-22 та Додаткові угоди до нього підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з актів приймання-передачі від 31.01.2014 р., від 28.02.2014 р., від 31.03.2014 р., від 31.10.2014 р., від 31.11.2014 р., від 31.12.2014 р., ОСОБА_1 акціонерним товариством "Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" м. Київ передано, а ОСОБА_1 акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв прийнято газ вартістю 26 606 856,72 грн.

Як свідчать матеріали справи, протягом дії договору вартість прийнятого газу сплачувалась ОСОБА_1 акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв з порушенням строків, визначених п. 6.1 договору.

Як вбачається з сальдової відомості операцій за договором від 03.12.2013 р. № 1184/14-ТЕ-22 за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2015 р., кошти, що сплачувались ОСОБА_1 акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв враховувались ОСОБА_1 акціонерним товариством "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ у розрахунках заборгованості по мірі надходження таких коштів.

ОСОБА_1 акціонерним товариством „Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" м. Київ предявлено до стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв заборгованість, що виникла за договором від 03.12.2013 р. № 1184/14-ТЕ-22 у розмірі 7 853 022,39 грн., з яких:

- 2 561 830,43 грн. - пеня,

- 4 948 451,43 грн. - інфляційні витрати,

- 342 740,53 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно з ст. 549 наведеного Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 цього Кодексу встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

03.10.2014 р. Головним Управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Миколаївської міської ради, Департаментом житлово комунального господарства Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ укладено договір № 573/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»).

Відповідно до п. 1. договору № 573/30 предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Згідно п. 9 договору Публічне акціонерне товариство Миколаївська теплоелектроцентраль м. Миколаїв перераховує на рахунок ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ кошти в сумі 12 471 923,79 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 078 653,97 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 03.12.2013 р. № 1184/14-ТЕ-22 за 2014 р.

Відповідно до підпункту 2 п. 12 договору № 573/30 сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Згідно з п.15 договору № 573/30 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Відповідно до п.17 договору № 573/30 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір № 573/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 03.10.2014 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов цього договору відповідач перерахував позивачу 12 471 923,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2014 р. № 2.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що укладеним договором про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, а також сторонами в такий спосіб змінено порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 03.12.2013 р. № 1184/14-ТЕ-22.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у подібних спорах ( по справам № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 від 30.09.2014 року, № 5011-35/1271-2012 від 23.09.2014 року, № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 від 16.09.2014 року та № 924/1230/14 від 01.07.2015 року), при розгляді яких Верховний суд України зазначив, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства України, суд апеляційної інстанції вважає висновок місцевого господарського суду про відмову у стягненні з боржника пені, 3 % річних та інфляційних втрат таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.03.2016 р. по справі № 915/2212/15.

На підставі викладеного, керуючись ст. 85, 91, 93, 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.03.2016 р. по справі № 915/2212/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 03.08.2016 р.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: В. Т. Пироговський

ОСОБА_4