номер провадження справи 34/49/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 Справа № 908/1469/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві Курочкіній О.О.

За участю представників: від позивача ОСОБА_1, довіреність № 01/02-17/03464 від 10.06.2016 р.; від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 03/06 від 03.06.2016 р.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/1469/16,

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 206);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТКЦ ПІРАМІДА (69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 20)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129)

про стягнення суми,

Сутність спору:

Запорізька міська рада заявила позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю ТКЦ ПІРАМІДА про стягнення 98888,00 грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.05.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1469/16 присвоєно номер провадження 34/49/16, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 13.06.2016 р. В судовому засіданні оголошена перерва до 04.07.16.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.07.2016 р. на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державну фінансову інспекцію в Запорізькій області, розгляд справи відкладено до 20.07.16.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.07.2012 за № ЗП 4 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Будівництво торгівельно-культурного центру за адресою м. Запоріжжя, вул. Восьмого березня, 22». Замовником виконання будівельних робіт є ТОВ «ТКЦ ПІРАМІДА» (замовник, відповідач). Частиною 1 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону. 10.09.2014 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 40 «Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 № 77» (далі Порядок № 77). У відповідності до підпункту 3.1.3. Порядку, замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. ТОВ «ТКЦ Піраміда» не зверталось у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору. 02.10.2014 за № ЗП 25 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Таким чином, ТОВ «ТКЦ Піраміда» порушено вимоги статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку. Внаслідок невиконання ТОВ «ТКЦ Піраміда» встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, висловила пояснення в обґрунтування своєї позиції та відповіла на поставлені судом питання.

ТОВ ТКЦ ПІРАМІДА, відповідач по справі, у відзиві на позов зазначає, що актом цивільного законодавства, яким є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», визначений порядок реалізації пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту - шляхом укладання договору пайової участі з органом місцевого самоврядування. Саме такий договір є правовою підставою виникнення зобов'язання у замовника щодо перерахування коштів до відповідного місцевого бюджету. Договір між сторонами не укладався, а отже відсутність укладеного договору не породжує у сторін цивільних прав та обов'язків, пов'язаних з виконанням такого договору та виключать можливість застосування до них положень ст. ст.22,612,613 ЦК України щодо відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди). Враховуючи викладене, оскільки між відповідачем і Запорізькою міською радою відсутній договір про пайову участь, а його укладення на даний час неможливе, як таке, що суперечить чинному законодавству, відповідно, відсутні зобов'язання щодо здійснення такої пайової участі, а у органу місцевого самоврядування відсутні законні підстави для пред'явлення нам жодних майнових вимог. Даний висновок підтверджується і результатами судової практики з аналогічних питань, викладений в постановах Вищого господарського суду України від 28.03.2016 р. у справі № 920/881/15, від 30.07.2015р. у справі № 922/5993/14, від 09.03.2016р. у справі №908/4580/15, від 01.07.2015р. у справі № 910/27583/14, від 28.09.2015р. у справі № 922/68/15, від 29.09.2015р. у справі № 922/854/15, від 20.10.2015р. у справі № 917/218/15. від 26.10.2015р. у справі № 922/216/15.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав наданий відзив, просив у позові відмовити.

Державна фінансова інспекція в Запорізькій області, третя особа по справі, зазначає, що несплата ТОВ «ТКЦ ПІРАМІДА», пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя є порушенням п. 4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України, ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, п. 1.4. Порядку № 77, п. 1.4. Порядку № 40, призвела до недоотримання бюджетом розвитку міста Запоріжжя коштів на суму 98888,00 грн. та завдало збитків на відповідну суму. Вважає, що обов'язок щодо ініціювання укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов'язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади. Просить суд позов задовольнити та повідомляє про неможливість взяти участь в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2012 р. за № ЗП 4 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Будівництво торгівельно-культурного центру за адресою м. Запоріжжя, вул. Восьмого березня, 22». Замовником виконання будівельних робіт є ТОВ «ТКЦ ПІРАМІДА».

10.09.2014 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 40 Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 3.1.3 зазначеного Порядку замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (Договір) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

ТОВ «ТКЦ Піраміда» не зверталось у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору.

02.10.2014 за № ЗП 25 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідачем порушено вимоги статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. № 40.

Пунктом 7.1 Порядку залучення коштів пайової участі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. № 40 встановлено, що сума коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста, несплачена замовниками у строки, визначені законодавством, є збитками територіальної громади.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання ТОВ «ТКЦ Піраміда» встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки в розмірі 98888 грн.

24.11.2015 р. позивач звернувся до ТОВ «ТКЦ Піраміда» з вимогою (вих. № 01/02-21/04700 від 20.11.2015 р.) про сплату завданих територіальній громаді міста Запоріжжя збитків в розмірі 98888 грн., в двадцятиденний термін з дня отримання вимоги.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частинами 2 та 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до приписів абз. 1 ч. 9 ст. 40 вказаного Закону, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом абз. 7 ч. 9 ст. 40 цього Закону, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77 було затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (далі - Порядок).

Рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. за № 40 до вказаного Порядку були внесені зміни.

Відповідно до п. 1.4 Порядку, замовник, який має намір здійснити забудову земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний прийняти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на договірній основі шляхом пайової участі.

Порядком також встановлена процедура укладення договору на пайову участь та порядок вирішення спорів, які виникають у зв'язку з укладенням такого роду договорів. Відповідно до Порядку, обов'язок щодо процедури та порядку укладення договору покладений на Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради.

Так, згідно п. п. 3.2.1 - 3.2.4 Порядку, Департамент на протязі 7 робочих днів з дня отримання інформації про наявність зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт (дозволу), здійснює розрахунок розміру пайової участі, забезпечує підготовку проекту пропозиції про укладення Договору (оферти) та проекту Договору і подає на розгляд та узгодження до погоджувальної комісії, яка погоджує розрахунок розміру пайової участі. Департамент комплектує пакет документів (проект пропозиції про укладення Договору (оферти) та проект Договору з додатками) та передає до виконавчого комітету міської ради для підписання міським головою та направлення забудовникам у встановленому законом порядку. У випадку неотримання відповіді на пропозицію укласти Договір (оферту), Департамент готує звернення до виконавчого комітету міської ради з пропозицією вжити заходи з укладення Договору в судовому порядку.

Отже, вищевикладеними правовими нормами встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Договір є підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури на території м. Запоріжжя.

Факт прийняття об'єкта будівництва відповідача в експлуатацію підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою 02.10.2014 р. інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області за № ЗП 25.

Зазначена дата, в силу приписів п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, є датою прийняття об'єкту в експлуатацію.

Судом встановлено, що до настання дати прийняття об'єкту в експлуатацію, так і на час розгляду справи, договір пайової участі з відповідачем укладено не було.

Позивач з будь-якими пропозиціями щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя до відповідача у період виконання робіт не звертався, а також не звертався до суду у передбачений законом термін для спонукання відповідача укласти відповідний договір.

Таким чином, позивач не скористався правом, передбаченим ст. 187 ГК України щодо укладення договору в судовому порядку.

Враховуючи, що норми ч. 9 ст. 40 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", носять імперативний характер, на даний час, тобто після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, укладення договору є неможливим.

За змістом статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вказане вище кореспондує положенням статті 173 Господарського кодексу України, згідно з якою господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку; при цьому відповідно до положень статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Положеннями статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Відповідно до положень статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди; причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вини.

Обов'язок відшкодувати збитки є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника за умови порушення ним зобов'язання.

Згідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, з договору.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

В даному випадку, всупереч вимог Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" договір (правочин) між позивачем та відповідачем, який передбачав би конкретний розмір пайової участі, порядок та строк його внесення тощо, укладений не був, а тому у відповідача перед позивачем не виникло зобовязання щодо сплати пайової участі, саме в разі невиконання якого позивач мав би право стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди.

Отже, обов'язковою умовою виникнення зобов'язальних правовідносин є договір, а оскільки між сторонами у справі договір про пайову участь не укладався, то відповідні зобов'язальні правовідносини у сторін не виникли, а відтак і порушення зобов'язання зі сторони відповідача не відбулося.

Таким чином, в даному випадку відсутній склад цивільного правопорушення в діях відповідача, а саме: протиправна поведінка відповідача; відсутній факт заподіяння збитків відповідачем у вигляді упущеної вигоди, оскільки відсутнє саме зобовязання відповідача перед позивачем сплатити суму 98888 грн., відсутня вина відповідача у невиконанні зобовязання та заподіянні збитків.

Відсутність складу цивільного правопорушення (субєкт, обєкт, субєктивна та обєктивна сторони) є підставою для відмови у позові.

Аналогічні правові висновки, викладені в постановах Вищого господарського суду України від 28.03.2016 р. у справі № 920/881/15, від 30.07.2015р. у справі № 922/5993/14, від 09.03.2016р. у справі №908/4580/15, від 01.07.2015р. у справі № 910/27583/14, від 28.09.2015р. у справі № 922/68/15, від 29.09.2015р. у справі № 922/854/15, від 20.10.2015р. у справі № 917/218/15. від 26.10.2015р. у справі № 922/216/15.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 25.07.2016 р.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.О. Науменко