ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р.Справа № 922/1646/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар", м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Харків
про розірвання договору
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №261 від 23.03.2016 року;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київстар" 26.05.2016 р. звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить розірвати договір оренди № РОР КНА 01000005, укладений 01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Телеком" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. В якості правових підстав позовних вимог позивач вказує, зокрема, на норми ст.ст. 526, 652, 654 Цивільного кодексу України, п. 3, п. 4 ст. 188, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.05.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1646/16 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 05.07.2016 року об 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року розгляд справи № 922/1646/16 відкладено на 19.07.2016 року об 11:15год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

15.07.2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшов супровідний лист (вх.№23274) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

19.07.2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшов супровідний лист (вх.№23702) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання 19.07.2016 р. з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання 19.07.2016 р. не з'явився, 07.07.2016р. на адресу суду повернулась ухвала про порушення провадження у даній справі від 30.05.2016 р., яка була направлена на адресу позивача, що вказана в позовній заяві та яка підтверджена інформацією з Витягу з ЄДРПОУ, з довідкою поштового відділення: "повернуто за закінченням терміну зберігання".

Господарський суд вважає, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Зважаючи на викладене, за висновками суду в матеріалах господарської справи № 922/1646/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та які є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Отже, справа розглядається в порядку ст.75 ГПК України, без участі відповідача.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.07.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, господарським судом встановлено наступне.

01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Телеком" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київстар") (орендар) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) було укладено Договір оренди № РОР КНА 01000005 (далі-Договір), відповідно до умов п.1.1. якого, на підставі взаємної згоди Сторін Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення №4, яке знаходиться па цокольному поверсі будівлі Літ А-9 по вул. Чернишевська, 31-А, м.Харків, загальною площею 19,48 кв.м., з визначенням меж на відповідній план-схемі підписаній Сторонами (що надалі іменуються «Майно») для встановлення телекомунікаційного обладнання, надалі «Обладнання».

Відповідно до умов п.2.2.4., 2.2.5., 2.2.6., 2.2.7., 2.2.8., 2.2.9. вищевказаного Договору, орендодавець зобов'язався:

- забезпечити Орендареві можливість безперешкодного доступу до Майна його співробітників, а також можливість, за погодженням з Орендодавцем, доступу до Майна представників субпідрядних організацій Орендаря для використання будівельних та експлуатаційних робіт.

- допускати третіх осіб в т.ч. представників Орендодавця до Майна тільки в присутності представників Орендаря, за умови завчасного його попередження (не менше ніж за 2 робочі дні) крім випадків безумовної загрози Майну та/або Обладнання Орендаря коли попередження не є обовязковим. Прямою безумовною загрозою вважається: пожежа, затоплення, коротке замикання, противоправне проникнення.

- забезпечити можливість цілодобової подачі до обладнання електроенергії U=380/220В, встановленої потужності Р=5кВт Протягом всього стоку дії Договору, за винятком випадків аварій або примусового відключення зовнішньої електромережі.

- координувати з Орендарем встановлення у будівлі обладнання звязку інших операторів.

- терміново власними силами усувати наслідки аварій та пошкодження Майна, якщо вони виникли не з вини Орендаря.

- після закінчення строку дії Договору, за умови належного виконання Орендарем його положень, надати Орендарю переважне право переукладення Договору.

Відповідно до п.6.2. Договору, будь-які спори та розбіжності, що прямо або опосередковано стосуються чи випливають з цього Договору, Сторони можуть вирішувати шляхом дружніх переговорів.

Якщо будь-який спір чи розбіжність, що прямо чи опосередковано стосуються та випливає з цього Договору, неможливо вирішити шляхом дружніх переговорів, Сторони/а передає/ють вирішення такого спору до господарського суду відповідно до процедури вирішення господарських спорів, встановленої чинним законодавством України (п. 6.3. Договору).

Згідно з п. 6.4. Договору, жодна з Сторін не звільняється від свої зобовязань за цим Договором як при наявності будь-якого спору чи розбіжностей, так і у випадку передачі спірного питання на розгляд господарського суду.

Умовами 7.1. Договору сторони погодили, що Договір вступає в дію 01 січня 2014 року і діє до 31 грудня 2014 року (включно). Не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії Договору. Сторона, яка бажає продовжити його дію з коригуванням умов Договору або припинити його дію, повинна письмово попереднім про це іншу Сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, Сторони зобовязуються переукласти Договір на тих самих умовах на тон самий термін.

Відповідно до п.8.1. Договору, орендодавець має право на дострокове припинення Договору лише у випадках, коли після письмового попередження з його боку:

- орендар використовує Майно не та цільовим призначенням, встановленим Договором;

- орендар з власної вини більше, ніж 3 місяці підряд не сплачує платежі визначені цим Договором.

Згідно з п.8.2. Договору, у випадку технологічної доцільності Орендар має право достроково припинити дію Договору, письмово попередивши Орендодавця про це за два місяці до запланованої ним дати припинення.

Відповідно до умов п.8.3. Договору, усі зміни, доповнення та додаткові угоди до Договору повинні оформлюватися у письмовій формі і вступають в силу з дати їх підписання вповноваженими представниками обох Сторін. Розгляд відповідних пропозицій і надання відповіді здійснюється Сторонами у двотижневий термін.

01.01.2014 року між Орендарем та Орендодавцем підписаний акт приймання-передачі вказаного нежитлового приміщення за вищевказаним Договором (т.с.І а.с.15).

01.11.2014 року між ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Голден Телеком" та ПрАТ "Київстар" укладено ОСОБА_3 угоду № 1 до Договору оренди № РОР КНА 01000005 від 01.01.2014 р., в якій сторони визначили, що ПрАТ "Київстар" приймає на себе всі обовязки та права Орендаря за вказаним Договором оренди (т.с. І а.с. 17).

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що укладаючи Договір оренди № РОР КНА 01000005 від 01.01.2014 р. сторони дійшли згоди, що Орендодавець зобовязується забезпечити Орендареві можливість безперешкодного доступу до обєкта оренди, а також забезпечити ПрАТ "Київстар" можливість безперешкодного, зокрема, встановлення та демонтажу обладнання, що буде розташоване на орендованій площі, зокрема, в умовами вищенаведених п.п.2.2.3., 2.2.4. Договору).

Проте, позивачем наголошено про те, що наприкінці вересня 2015 року, ОСББ "Уютний Дім", на території якого фактично розташоване майно, що належить відповідачу, без повідомлення ПрАТ "Київстар", почав періодично відключати обладнання останнього від живлення.

На всі спроби позивача отримати пояснення з приводу відключень, представники ОСББ "Уютний Дім" жодного разу не надали обґрунтованої відповіді, але окрім відключення обладнання, керівник ОСББ "Уютний Дім" заборонив охороні території внутрішнього подвіря ОСББ здійснювати пропуск співробітників позивача до розташованого обладнання.

Так, позивачем зазначено про те, що з огляду на приписи ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, позивач звернулося до відповідача з відповідним Листом за вих. № 5678/02 від 04.03.2016р., в якому містилося прохання забезпечити Орендарю доступ до орендованого приміщення для подальшого демонтажу обладнання та фактичного звільнення обєкту оренди (т.с. І а.с. 19).

У відповідь на вказаний лист, позивач отримав відповідь за вих. № 10/03 від 10.03.2016р. в якій повідомлялось, що ФОП ОСОБА_2 не заперечує проти дострокового розірвання договору, але питання доступу відповідач рекомендував вирішувати з ОСББ "Уютний Дім" (т.с. І а.с. 20).

Таким чином, позивачем наголошено про те, що отримавши згоду Орендодавця на дострокове розірвання Договору оренди № РОР КНА 01000005 від 01.01.2014 р., 15.03.2016 року позивач направив на адресу відповідача ОСОБА_3 угоду про розірвання договору та Акт приймання-передачі приміщення (т.с. І а.с. 21).

У відповідь на вищевказаний Лист позивача від 15.03.2016 року, відповідач - ФОП ОСОБА_2 повідомив, що акт приймання-передачі приміщення не буде підписано до моменту фактичного звільнення приміщення, одночасно з тим, Орендодавець підкреслив, що орендна плата буде нараховуватись до моменту повернення Орендарем приміщення (т.с. І а.с. 22).

Позивачем також зазначено про те, що з метою запобігання непорозумінь стосовно фактичного звільнення приміщення, 30.03.2016 року та 07.04.2016 року представниками ПрАТ "Київстар" була здійснена спроба дістатися до орендованого приміщення та демонтувати обладнання Оператора телекомунікаційних послуг, проте представники ОСББ "Уютний Дім" в особі голови ОСОБА_4, за участі охорони подвіря ОСББ, відмовились надати представникам позивача доступ на територію де розташоване обладнання. Вказані дії представників ОСББ були зафіксовані актами за участю викликаного наряду поліції (т.с. І а.с. 23,24).

З огляду на вищевикладені обставини, позивачем наголошено на умови п.п.2.2.3., 2.2.4. Договору, відповідно до яких саме відповідач прийняв на себе зобовязання забезпечити доступ до орендованого приміщення представникам ПрАТ "Київстар".

14.04.2016 року (дата фактичного отримання листа) позивач вкотре звернувся до відповідача з пропозицією достроково розірвати договір оренди у зв'язку з відсутністю можливості використовувати об'єкт оренди відповідно до договору № 01000005, разом із зверненням відповідачем була отримана додаткова угода про розірвання договору та акт приймання-передачі приміщення (т.с. І а.с. 25-26).

З моменту отримання пропозиції про розірвання договору відповідач не направив своєї відповіді та не вчинив будь-яких дій для забезпечення доступу ПАТ «Київстар» до орендованого приміщення.

Позивач вважає, що обставини, які мають місце на момент звернення до суду відповідають умовам, що наведені в п. 2 статті 652 ЦК України, а саме під час укладення договору позивач та відповідач визначили, що Орендодавець забезпечує доступ до приміщення, тобто ПАТ «Київстар» виходив з того, що власник орендованого майна завжди має доступ і має можливість забезпечити доступ до майна, що передається в оренду; ПАТ «Київстар» намагалося зясувати причини не допуску своїх працівників до орендованого майна, але обґрунтованої та правової відповіді не було отримано ані з боку Орендодавця, так само ні з боку ОСББ «Уютний Дім»; подальше виконання умов договору, лише з боку ПАТ «Київстар». беззаперечно порушує співвідношення майнових інтересів сторін за договором № 01000005 так як Орендар зобовязаний сплачувати орендні платежі без фактичного надання доступу для потреб Орендаря; із суті договору № РОР КНА 01000005 не випливає, що ризик відсутності доступу до орендованого майна міг би статися з вини саме Орендаря у звязку з будь-якими претензіями до нього з боку ОСББ «Уютний Дім», який не є стороною договору оренди.

Таким чином, враховуючи відсутність згоди відповідача на розірвання договору, відсутність відповіді на пропозицію, що була викладена в листі за вих. №9854/03 позивач вважає, що такі обставини свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Київстар" підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до ч.1 ст.763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

ОСОБА_3 угодою № 2 від 01.12.2014 року до Договору оренди № РОР КНА 01000005 від 01.01.2014 р. сторони погодили, що Договір вступає в дію з 01.01.2014 року та діє до 30.11.2016 року (т.с. І а.с. 18).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст.525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, причиною виникнення спору зі справи є питання стосовно наявності чи відсутності підстав для дострокового розірвання Договору на підставі статті 652 Цивільного кодексу України, у зв'язку з істотною зміною обставин.

При цьому, істотною зміною обставин позивач вважає фактична відсутність доступу до орендованого майна.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі засобами захисту права, які визначені, наприклад, у ст.16 ЦК України. Під засобами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 2, ч.3, ч.4, ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Передбачене статтею 188 ГК України надсилання іншій стороні пропозиції про розірвання договору в разі виникнення необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка використовує його добровільно, виходячи з власних інтересів, та може звернутися за захистом свого порушеного права шляхом подання позову про розірвання договору.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 19.09.2011р. у справі №3-74.

Загальні підстави розірвання договорів з огляду на порушення зобов'язання визначено статтею 651 Цивільного кодексу України; за частиною 2 вказаної статті договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (критерій істотності визначається відповідно до визначеного у наведеній нормі та доводиться позивачем); водночас за частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено право на односторонню відмову від договору, у разі реалізації якої стороною договір є відповідно розірваним.

Як вбачається з умов п.8.2. Договору, в якому сторони погодили та встановили, що у випадку технологічної доцільності Орендар має право достроково припинити дію Договору, письмово попередивши Орендодавця про це за два місяці до запланованої ним дати припинення.

Також, суд зазначає, що зміна або розірвання договору, у зв'язку з істотною зміною обставин є самостійним випадком зміни (розірвання) договору, а тому ст. 652 Цивільного кодексу України не може застосовуватись субсидіарно по відношенню до інших статей Цивільного кодексу України, які передбачають зміну або розірвання окремих видів договорів.

Позовні вимоги позивача про розірвання спірного договору обґрунтовані саме істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні договору. Такими обставинами позивач визначає як фактична відсутність доступу до орендованого майна.

Частиною першою статті 652 Цивільного кодексу України, на підставі якої пред'явлено позов, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Поняття "істотна зміна обставин" є оціночною категорією. Норма абз.2 ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України містить критерій, за яким зміну обставин можна визначити як істотну: вони мають змінитися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Істотна зміна обставин повинна статися не внаслідок поведінки контрагентів договору (невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за договором), а бути результатом певної дії ззовні, тобто відбувається зміна певних обставин, які є зовнішніми відносно правового зв'язку, що існує між контрагентами цього договору.

Застосування ст.652 Цивільного кодексу України не пов'язане з порушенням договору іншою стороною. Невиконання договірного зобов'язання не є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, у розумінні цієї статті, оскільки: 1) істотна зміна обставин повинна статися не внаслідок поведінки контрагентів договору, а бути результатом певної дії ззовні; 2) відповідно до презумпції розумності поведінки учасників цивільного обороту сторони договору, вступаючи в договірні правовідносини, усвідомлюють, що договір може бути або належним чином виконаний, або виконаний з певними порушеннями, або взагалі невиконаний, тому порушення договору не є такою зміною обставин, передбачення якої могло б примусити сторони або взагалі не укладати договір, або укласти його на інших умовах.

Частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, Закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених в ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 27.02.2012 у справі № 2/52-09.

Враховуючи вищевикладене та те, що наведені позивачем у позовній заяві обставини є підставою для застосування ст. 652 Цивільного кодексу України, а тому суд дійшов до висновку про задоволення даного позову та розірвання договору оренди № РОР КНА 01000005, укладеного 01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Телеком" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, та покладає судові витрати на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 11, 15, 16, 20, 509, 525, 610, 626, 627, 628, 629, 651, 652 Цивільного кодексу України, статтею 173, 174, 188, 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди № РОР КНА 01000005, укладений 01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Телеком" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 31 А, кв.24, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, м.Київ, Червонозоряний просп., 51, ідентифікаційний код 21673832) судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 1 378,00 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_5