РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"22" липня 2016 р. Справа № 5004/1887/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Петрук О.В.

за участю представників сторін:

позивача- не зявився;

відповідача- Марач В.В.(довіреність №70/1.6а від 09.06.2016р.);

ОСОБА_1Ю.(довіреність №498 від 31.12.2015р.);

Відділу ДВС- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Товариства з обме-женою відповідальністю «Вояві» на ухвалу господарського суду Волинської області від 16.05. 2016р. про заміну сторони виконавчого провадження у справі №5004/1887/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояві»

до Приватного акціонерного товариства «Волиньтурист»

про стягнення 5 948 391 грн. витрат на капітальний ремонт,-

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК України. Кло-потання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.05.2016р. у справі №5004/1887/11 (суддя Суряк О.Г.) відмовлено у задоволенні заяви Позивача про заміну сторони виконавчого про-вадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояві» (надалі в тексті ТзОВ «Вояві») до Приватного акціонерного товариства «Волиньтурист» (надалі в тексті ПрАТ «Во-линьтурист») про стягнення 5 948 391 грн. витрат на капітальний ремонт орендованого майна.(т.2, арк.справи 17-19).

Ухвала вмотивована тим, що держава в особі Фонду державного майна України не є право-наступником майна пансіонату «Шацькі озера», а є його власником. При цьому, відносини оренди нерухомого майна ніяким чином не стосувалися та не можуть стосуватися Фонду державного майна України, адже рішення щодо оренди майна були прийняті без участі Фонду та виникли до визнання вказаного майна державною власністю. Договір оренди є чинним та згідно витягу з Єди-ного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ПрАТ «Волиньтурист» (ЗАТ «Волиньтурист») своєї діяльності не припинило.(т.2, арк.справи 19).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської об-ласті від 16.05.2016р. у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким замінити боржника у виконавчому провадженні на Фонд державного майна України (надалі в тексті ФДМУ).(т.2, арк. справи 26-29).

Скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена із неправильним застосуван-ням норм матеріального права та неповним зясуванням усіх істотних обставин справи. Позивач вважає, що оскільки за державою в особі Фонду держмайна України визнано право власності на будівлі та споруди пансіонату «Шацькі озера» разом з обтяженням у вигляді договору оренди строком дії до 10.07.2009р., а тому відповідно до положень ст.770 Цивільного кодексу України до нього перейшли всі права й обовязки орендодавця ПрАТ «Волиньтурист» щодо спірного майна, в тому числі й зобовязання в межах виконавчого провадження №42327327.(т.2, арк.справи 27-28).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2016р. на підставі пов-торного автоматизованого розподілу справи між суддями, колегія суддів у складі: головуючий суд-дя ОСОБА_2, суддя Розізнана І.В., суддя Петухов М.Г., прийняла апеляційну скаргу до свого провадження.(т.2, арк.справи 97).

Матеріали справи містять пояснення Відділу ДВС щодо апеляційної скарги, у яких останнє зазначає, що виконавче провадження №423227327 на даний час зупинено та виконавчі дії не про-водяться. А також просить суд про результати розгляду апеляційної скарги повідомити Відділ ДВС. (т.2, арк.справи 46-48).

11.07.2016р. на електронну адресу суду та 13.07.2016р. поштовим звязком від Позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення повязаної з нею справи №903/443/16, яка розглядатиметься господарським судом Волинської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояві» до Приватного акціонерного товариства «Во-линьтурист» та Фонду державного майна України про визнання права власності на майно.(т.2, арк. справи 92-92, 98-99).

У судовому засіданні апеляційної інстанції представники Відповідача та ФДМУ заперечи-ли проти доводів та вимог апеляційної скарги, надали свої пояснення.

Позивач не забезпечив явку свого представника у призначене на 22.07.2016р. судове засі-дання, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку.(т.2, арк. справи 107). Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, з урахуванням 15-денного строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу встановленого ст.102 ГПК України і тим, що ухвалою від 14.07.2016р. явка сторін обовязковою не визнавалась, а матеріалів справи дос-татньо для розгляду справи по суті.(т.2, арк.справи 102-103).

Крім того, колегія суддів відхилила клопотання Позивача про зупинення провадження у даній справі №5004/1887/11 до вирішення справи №903/443/16 щодо визнання права власності на майно, оскільки при оскарженні ухвали щодо заміни сторони у виконавчому провадження суть по-лягає у правонаступництві та не має повязаності із спором щодо належності права власності на майно Відповідачеві, а ст.79 ГПК України передбачено право, а не обовязок суду зупиняти про-вадження з урахуванням обставини конкретної справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.11.2011р. у справі №5004/1887/11 відмовлено в задоволенні позову ТзОВ «Вояві» про стягнення з Волинського обласного Закритого акціонерного товариства «Волиньтурист» (ПрАТ «Волиньтурист») 5 948 391 грн. витрат на капіта-льний ремонт орендованого майна.(т.1, арк.справи 83-84).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.01.2012р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2012р. у даній справі, рішення скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.(т.1, арк.справи 114-115, 129-132).

На виконання вказаних судових рішень господарським судом Волинської області 18.06. 2012р. видано наказ №5004/1887/11-1.(т.1, арк.справи 139).

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Голов-ного управління юстиції у Волинській області (надалі в тексті Відділ ДВС) на підставі даного на-казу суду відкрито виконавче провадження №36165008, про що свідчить постанова від 24.01.2013 року.(т.1, арк.справи 146).

Матеріалами справи стверджується, що у лютому 2013р. сторони звернулися до господарсь-кого суду Волинської області із заявою про затвердження мирової угоди, укладеної ТзОВ «Вояві» та Волинським обласним ЗАТ по туризму та екскурсіях «Волиньтурист» (ПрАТ «Волиньтурист»), суть якої полягала в тому, що боржник сплачує стягувачеві всю заборгованість не пізніше 31.01. 2014р.(т.1, арк.справи 142-144). Вказану мирову угоду від 05.02.2013р. затверджено господарсь-ким судом Волинської області 25.02.2013р., про що винесено ухвалу у справі №5004/1887/11.(т.1, арк.справи 161-162).

Постановою Відділу ДВС від 03.04.2013р. закінчено виконавче провадження №36165008 на підставі ухвали про затвердження мирової угоди.(т.1, арк.справи 166).

Матеріали справи свідчать, що у звязку із невиконанням боржником затвердженої мирової угоди, ТзОВ «Вояві» звернулося до Відділу ДВС для примусового стягнення. Останній постано-вою від 06.03.2014р. відкрив виконавче провадження ВП №42327327 про стягнення із Волинського обласного ЗАТ по туризму та екскурсіях «Волиньтурист» на користь ТзОВ «Вояві» 5 948 391 грн. вартості проведеного капітального ремонту, 25 500 грн. витрат по сплаті державного мита, 236 грн. витрат на ІТЗ судового процесу, 28 230 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги, а всього 6 002 357 грн.(т.1, арк.справи 195). Крім того, постановою Відділу ДВС від 06.03.2014р. у ВП № 42327327 арештовано майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а постановою від 07.03.2014р. арештовано кошти боржника(т.1, арк.справи 248,249).

Матеріали справи містять рішення господарського суду Волинської області від 07.07.2015р. у справі №5004/2115/11, залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015р., яким визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світязької сі-льської ради від 29.01.2001р. №4 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна»; скасовано державну реєстрацію свідоцтва про право власності від 08.07.2009р. №23238340; визна-но за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату «Шацькі озера», а саме: головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№1,2,3,4,5,6,7, які розташовані за адресою: урочище Гушово, с.Світязь Шацького району Волинської області.(т.1, арк. справи 196-201,219-226).

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2016р. ТзОВ «Вояві» звернулось до господарсько-го суду Волинської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню ухвали суду №5004/1887/11 від 25.02.2013р., а саме боржника Волинське обласне ЗАТ по туриз-му та екскурсіях «Волиньтурист» (ПрАТ «Волиньтурист») на його правонаступника державу в особі Фонду державного майна України., обґрунтовуючи її тим, що до Фонду державного майна України «перейшли права» і обовязки власника майна, зокрема, і статус наймодавця за договором оренди від 10.07.2009р.(т.1, арк.справи 175-178).

У звязку з поданням данної заяви, постановою Відділу ДВС від 21.03.2016р. зупинено ВП №42327327 на підставі п.12 ч.1 ст.37, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».(т.1, арк. справи 259-260).

Як зазначалося вище, ухвалою від 16.06.2016р. суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ТзОВ «Вояві» про заміну вибулої сторони виконавчого провадження ПрАТ «Волиньтурист» правонаступником державою в особі ФДМУ і вважаючи відмову у задоволенні такої заяви неп-равомірною, а своє право порушеним Позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою.(т.2, арк.справи 17-19, 26-29).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при винесенні ос-каржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню, з огляду на таке:

Згідно ст.45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обо-вязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, ус-тановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 25 ГПК України передбачено можливість процесуального правонаступництва. Так, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності субєкта господа-рювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або тре-тьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сто-рони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонас-тупник замінив.(ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що в основу заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та апеляційної скарги Позивач покладає правововідно-сини, які виникли з Відповідачем на підставі договору оренди спірного майна, вважаючи, що рі-шенням у справі №5004/2115/11 від 07.07.2015р. встановлено перехід до держави в особі Фонду державного майна України права власності та інших прав на будівлі та споруди пансіонату «Ша-цькі озера».(т.1, арк.справи 177-178, 196-201, 219-226).

Проте, порушене у 2001 році право держави на спірне майно було відновлено, а не встанов-лено рішенням у справі №5004/2115/11. Звертаючись до суду з заявою про заміну боржника у вико-навчому провадженні Позивач фактично підмінив підстави правонаступництва у зобовязанні, де боржник має вчинити на користь кредитора певні дії (сплатити кошти чи передати майно) та вре-гульоване ч.1 ст.770 ЦК України правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, коли до нового власника речі переходять права та обовязки, передбачені виключно договором оренди.

Разом з тим, судовими рішеннями у даній справі присуджено до стягнення на користь ТзОВ «Вояві» 6 002 357 грн. вартості проведеного капітального ремонту, витрат зі сплати державного мита, витрат на ІТЗ судового процесу та судового збору за розгляд апеляційної скарги; виконавче провадження №42327327 відкрито щодо боржника-Волинське обласне ЗАТ по туризму та екскурс-сіях «Волиньтурист» (ПрАТ «Волиньтурист») стосовно стягнення коштів і жодним чином не сто-сується орендованого спірного майна.

Апеляційний суд звертає увагу, що Позивач не надав судам, а матеріали справи не містять доказів вибуття боржника і правонаступництва держави в особі ФДМУ у звязку із злиттям, приє-днанням, поділом, перетворенням.(ст.104 ЦК України). При цьому, сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Тому, зміна найменування Відповідача на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» не свідчить про його реорганізацією.

Відсутні також і докази правонаступництва внаслідок укладення правочину з підстав ст.ст. 512, 520 ЦК України.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Приватне акціонерне товариство «Волиньтурист» () діє, не ліквідоване і не перебуває в процесі припинення, а тому жодні правонаступники відсутні.(т.2, арк.справи 108-110).

Відтак, з мотивів викладених вище, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини, які входять до предмета доказування у цій справі, зясовані судом першої інстанції з достатньою пов-нотою. В той же час, судом першої інстанції в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і обєк-тивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунту-вання своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обовязки сто-рін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

З огляду на викладене, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апеляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуаль-ного кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстан-ції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесена у відповідності до норм матеріаль-ного та процесуального права, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задово-лення.

Керуючись, ст.ст. 25, 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояві» на ухвалу госпо-дарського суду Волинської області від 16.05.2016р. у справі №5004/1887/11 залишити без задово-лення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №5004/1887/11 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Петухов М.Г.