ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01.08.2016 Справа № 908/2000/16

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства «Запоріжринок», м. Запоріжжя,

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

про стягнення 56714,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 2167/09-05/16 від 29.07.2016 р.) Комунального підприємства «Запоріжринок» до Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення основного боргу з орендної плати, плати за компенсацію витрат, пов'язаних з експлуатацію земельної ділянки та плати за компенсацію витрат за спожиту електроенергію у сумі 30406,16 грн. та штрафні санкції за прострочення сплати орендної плати у сумі 26308,54 грн., всього - 56714,70 грн.

Вивчивши матеріали позовної заяви, господарським судом встановлено, що позовна заява підлягає поверненню позивачу у зв'язку з наступним.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отже, належним доказом надсилання сторонам копії позовної заяви з додатками є опис вкладення.

Судом отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.08.2016 р. і встановлено, що місцезнаходженням відповідача є АДРЕСА_3.

В позовній заяві зазначені інші адреси відповідача: 1) АДРЕСА_1; 2) АДРЕСА_2.

На вказані адреси позивачем відправлені копії позовної заяви з додатками, що підтверджується:

1) описом вкладення №1475080 від 28.07.2016 р. на адресу: ПП ОСОБА_1, АДРЕСА_1 та фіскальним чеком від 28.07.2016 р. №5594 на адресу: ПП ОСОБА_1, 69096 Запоріжжя;

2) описом вкладення №1475098 від 28.07.2016 р. на адресу: ПП ОСОБА_1, АДРЕСА_2 та фіскальним чеком від 28.07.2016 р. №5593 на адресу: ПП ОСОБА_1, 69096 Запоріжжя.

Інших доказів відправлення або вручення відповідачу позовних матеріалів до позовної заяви не додано.

При цьому до позовної заяви додано копію паспорту ОСОБА_1, з якого вбачається, що його знято з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_3 і зареєстровано за новим місцем проживання по АДРЕСА_1.

Однак суд зазначає, що в господарських правовідносинах та стороною в господарському процесі відповідно до ст. ст. 1, 21 ГПК України можуть бути юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації).

Відповідно до пп. 3.1 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У визначенні місця проживання інших фізичних осіб господарському суду слід враховувати приписи частини першої статті 29 та статті 379 Цивільного кодексу України, за якими відповідним місцем є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово, а таким житлом є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Частиною шостою згаданої статті 29 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Водночас громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (частина перша статті 128 названого Кодексу).

Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

З викладеного вбачається, що місцезнахдженням відповідача як суб'єкта господарювання для мети господарського судочинства вважається його зареєстроване місцезнаходження за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а не його місце проживання як фізичної особи, яке може неодноразово змінюватися, що не тягне за особою юридичних наслідків у вигляді зміни юридичної адреси цієї особи як суб'єкта господарювання.

При цьому суд зазначає, що відмітка про реєстрацію останнього місця проживання відповідача згідно наданої позивачем копії паспорту датована 25.09.2013 р., тому зазначений документ не може бути доказом місцезнаходження відповідача за адресою вул. Бородінська, 4а, м. Запоріжжя, на момент подання позовної заяви, оскільки станом на 2016 рік відповідач міг зареєструватися вже за іншим місцем проживання.

Враховуючи зазначене, надані позивачем описи вкладення та фіскальні чеки не є належними доказами надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками.

Доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів на юридичну адресу позивачем не надано.

Відповідно до абз. 1 п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, суд зазначає, що додані до позовної заяви документи не завірені належним чином, а саме: не містять відмітки «згідно з оригіналом» або «копія вірна» та підпису уповноваженої особи, яка засвідчила копію документа.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Матеріали позовної заяви надіслати позивачу на адресу: вул. Рекордна, 2, м.Запоріжжя, 69006.

Додаток: позовна заява від 27.07.2016 р. №350 з додатками усього на 91 арк., у тому числі оригінали описів вкладення від 28.07.2016 р. №1475080, № 1475098, платіжного доручення №966 від 28.07.2016 р. на суму 1378,00 грн.

Суддя Т.В.Мойсеєнко