Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

26 липня 2016 року Справа № 927/615/16

позивач: Публічне акціонерне товариство "ЧЕРНІГІОБЛЕНЕРГО",

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

відповідач: Приватне акціонерне товариство "Камвольно-суконна компанія "Чексіл",

вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014

предмет спору: про стягнення 296219,26 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №28/2653 від 08.06.2016, представник

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №7 від 20.05.2016, представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем публічним акціонерним товариством "ЧЕРНІГІОБЛЕНЕРГО" подано позов про стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" 228778,58 грн пені; 51842,15 грн інфляційних нарахувань; 15598,53 грн 3% річних, за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, з додатками до нього.

В судовому засіданні 19.07.2016 представником позивача було подано письмове клопотання про залучення до матеріалів справи копії розрахунку 3% річних, яке задоволено судом.

Представниками сторін в судовому засіданні 26.07.2016 подано письмові клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні 26.07.2016 надав письмові уточнення по справі щодо строку нарахування пені, інфляційних та 3%, а саме: пеня та інфляційні за активну електроенергію за період з 09.10.2015 по 29.02.2016; пеня та інфляційні за реактивну електроенергію за період з 09.10.2015 по 11.11.2015; 3% річних за активну електроенергію за період з 09.10.2015 по 29.02.2016; 3% річних за реактивну електроенергію за період з 09.10.2015 по 11.11.2015.

Представник відповідача стосовно наданих позивачем письмових уточнень щодо строку нарахування пені, інфляційних та 3% за активну та реактивну електроенергію не заперечував.

Суд прийняв до розгляду письмові уточнення позивача щодо строку нарахування пені, інфляційних та 3% за активну та реактивну електроенергію до розгляду, оскільки це не протирічить діючому законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси.

В судовому засіданні 26.07.2016 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги.

Представник відповідача в поданих письмових запереченнях №51, які разом з поданими документами залучено до матеріалів справи, щодо заявлених позовних вимог частково заперечував, посилаючись на те, що позивачем при розрахунку інфляційних нарахувань було пропущено деякі періоди, в яких індекс інфляції був менше одиниці, і відповідно сума боргу зменшувалася. Відповідач зазначає, що розрахунок пені, інфляційних та 3% річних був проведений позивачем за минулі періоди, по яких основна сума боргу погашена і зобовязання відповідача по сплаті основної суми боргу виконані. Розрахунок відповідача щодо інфляційних нарахувань за активну та реактивну електроенергію, з урахуванням пояснень, додається та повинен бути прийнятий до уваги при вирішенні даної справи. Також відповідач зазначає, що наразі перебуває у складному фінансовому становищі і будь-які додаткові зобовязання по сплаті фінансових (штрафних) санкцій можуть привести до негативних наслідків, зокрема арешту рахунків та повної зупинки роботи підприємства. Крім того, відповідач, у звязку з добровільним погашенням боргу, тяжким фінансовим становищем та відсутністю доказів понесення збитків позивачем та третіми особами просить суд зменшити заявлений до стягнення розмір пені.

Позивач щодо зменшення пені заперечував.

Суд прийняв до розгляду поданий відповідачем розрахунок інфляційних нарахувань за активну та реактивну електроенергію та заявлене ним клопотання про зменшення розміру пені.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Приймаючи до уваги, що позивачем було подано письмові уточнення щодо строку нарахування пені, інфляційних та 3% за активну та реактивну електроенергію, які прийнято судом до розгляду, суд розглядає справу з урахуванням письмових уточнень позивача щодо строку нарахування пені, інфляційних та 3% за активну та реактивну електроенергію.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.96р.зі змінами та доповненнями, постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

01.09.2008 між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія „Чернігівобленерго (постачальник), назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство "ЧЕРНІГІОБЛЕНЕРГО", згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.9) та Закритим акціонерним товариством "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (споживач), яке перейменовано у приватне акціонерне товариство „Камвольно-суконна компанія "Чексіл, що підтверджується довідкою АА №334891 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.10), було укладено договір про постачання електричної енергії № 1815.

Відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, позивач (постачальник) взяв на себе зобовязання продавати електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 54000 кВт, 60 кВт, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: встановлена згідно додатків №2/1,2/2 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" до цього договору.

Додатком № 4/4 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року сторони погодили, що фактичні обсяги електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду фіксуються споживачем за показами розрахункових засобів обліку 31 числа кожного місяця/кварталу та заносяться в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії», який не пізніше наступного дня за підписом відповідальної посадової особи надається постачальнику, після чого споживач отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Постачальник має право самостійно, у вищезазначений термін, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії» та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача. Споживач не пізніше наступного дня отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду підписується споживачем та повертається постачальнику протягом 3 робочих днів від дня його отримання.

Пунктом 2.2.4. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 передбачено, що постачальник зобовязаний надавати споживачу рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в Додатку №3 до цього Договору „Порядок розрахунків.

На виконання умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, позивач за період з 01.09.2015 по 31.01.2016 здійснював відпуск відповідачу електроенергію, якому у звязку з чим, відповідно до п. 2.2.4. договору були виставлені рахунки на оплату, а саме: за активну електроенергію: №1815_09-2015 від 30.09.2015 на суму 1404759,56 грн (отриманий споживачем 05.10.2015); №1815_10-2015 від 31.10.2015 на суму 1396364,94 грн (отриманий споживачем 04.11.2015); №1815_11-2015 від 30.11.2015 на суму 1237655,45 грн (отриманий споживачем 07.12.2015); №1815_12-2015 від 31.12.2015 на суму 1418617,90 грн (отриманий споживачем 05.01.2015); №1815_01-2016 від 31.01.2016 на суму 1562363,57 грн (отриманий споживачем 02.02.2016), копії яких додано до матеріалів справи (а.с.31-51). Всього споживачу виставлено рахунків за спожиту активну електроенергію на загальну суму 7019761,42 грн.

Помісячний обсяг спожитої відповідачем активної електричної енергії за період з 01.09.2015 по 31.01.2016 підтверджується Актами про використану електричну енергію від 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, 31.01.2016, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (а.с.26-30).

Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії передбачений сторонами в додатку № 8 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008.

Позивачем, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, були надані послуги за перетікання реактивної електроенергії та відповідно виставлено рахунки (а.с.52-66): №1815_09-2015 від 30.09.2015 на суму 4109,24 грн (отриманий споживачем 05.10.2015); №1815_10-2015 від 31.10.2015 на суму 4153,79 грн (отриманий споживачем 07.11.2015); №1815_11-2015 від 30.11.2015 на суму 4135,16 грн (отриманий споживачем 07.12.2015); №1815_12-2015 від 31.12.2015 на суму 4399,20 грн (отриманий споживачем 05.01.2016); №1815_01-2016 від 31.01.2016 на суму 3904,34 грн (отриманий споживачем 02.02.2016).

Вартість наданих послуг з перетікання реактивної електроенергії за період з 01.09.2015 по 31.01.2016 підтверджується Актами за перетікання реактивної електроенергії від 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, 31.01.2016, які підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками, копії яких додана до матеріалів справи (а.с.100-104).

Розбіжності щодо вартості та обсягу спожитої електричної енергії за спірний період у сторін відсутні.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частинами 6,7 ст.276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

У відповідності до п.2.3.3.,2.3.4. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з умовами додатку № 3 до цього договору „Порядок розрахунків, додатку № 4 до цього договору „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та діючого законодавства. Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 8 до цього договору „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії в терміни проведення остаточного розрахунку.

Додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, сторони встановили розрахунковий період з: 1 числа календарного місяця по 31 число цього календарного місяця включно; плановими платежами: перший плановий платіж, самостійно до 5-го числа поточного розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору, з врахуванням сальдо на початок розрахункового періоду; другий плановий платіж, самостійно до 15 числа розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору. Остаточний розрахунок не пізніше перших 3-х операційних днів з дня отримання рахунку.

Таким чином, по рахунку за активну електроенергію №1815_09-2015 від 30.09.2015 на суму 1404759,56 грн (отриманий споживачем 05.10.2015), відповідач зобовязаний був розрахуватись по 08.10.2015 включно; по рахунку №1815_10-2015 від 31.10.2015 на суму 1396364,94 грн (отриманий споживачем 04.11.2015) по 09.11.2015 включно (07,08.11 вихідні); по рахунку №1815_11-2015 від 30.11.2015 на суму 1237655,45 грн (отриманий споживачем 07.12.2015) по 10.12.2015 включно; №1815_12-2015 від 31.12.2015 на суму 1418617,90 грн (отриманий споживачем 05.01.2015) по 08.01.2016 включно; по рахунку №1815_01-2016 від 31.01.2016 на суму 1562363,57 грн (отриманий споживачем 02.02.2016) по 05.02.2016 включно.

Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії визначено в додатку №8 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, відповідно до „Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Мінпаливоенерго України №19 від 17.01.2012, погодженої НКРЕ, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 за №93/6381.

Пунктом 16 додатку № 8 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 передбачено, що кошти за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії протягом трьох операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідно за реактивну електричну енергію по рахунку №1815_09-2015 від 30.09.2015 на суму 4109,24 грн (отриманий споживачем 05.10.2015) відповідач зобовязаний був здійснити розрахунок по 08.10.2015 включно; по рахунку №1815_10-2015 від 31.10.2015 на суму 4153,79 грн (отриманий споживачем 07.11.2015) по 11.11.2015 включно; по рахунку №1815_11-2015 від 30.11.2015 на суму 4135,16 грн (отриманий споживачем 07.12.2015) по 10.12.2015 включно4 по рахунку №1815_12-2015 від 31.12.2015 на суму 4399,20 грн (отриманий споживачем 05.01.2016) по 08.01.2016 включно; по рахунку №1815_01-2016 від 31.01.2016 на суму 3904,34 грн (отриманий споживачем 02.02.2016) по 05.02.2016 включно.

Як свідчать матеріали справи, виставлені позивачем відповідачу рахунки за активну електроенергію та рахунки за перетікання реактивної енергії були сплачені відповідачем з порушення строків їх оплати, передбачених додатками №3, №8 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, що підтверджується копіями банківських виписок за період з 30.10.2015 по 01.03.2016, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.67-95), а також заявою про припинення зобовязань шляхом зарахування зустрічних вимог від 18.12.2015 № 22/7031 (а.с.105).

Позивач просить стягнути з відповідача 228620,06 грн пені за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 09.10.2015 по 29.02.2016 та 158,52 грн пені за прострочку оплати спожитої реактивної енергії за період з 09.10.2015 по 11.11.2015, відповідно до п. 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 3 „Порядок розрахунків до цього договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Таким чином, п. 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, сторонами передбачена відповідальність Споживача у вигляді стягнення пені за внесення платежів, передбачених п.2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у Додатку № 3 „Порядок розрахунків до цього Договору, яким визначено порядок та строки здійснення оплати за спожиту активну електроенергію.

Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії сторонами визначено додатком № 8 до цього Договору.

Матеріалами справи підтверджується прострочка оплати спожитої активної електроенергії, тому суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано 228620,06 грн пені за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 09.10.2015 по 29.02.2016 та 158,52 грн пені за прострочку оплати спожитої реактивної енергії за період з 09.10.2015 по 11.11.2015. Всього пені на суму 228778,58 грн.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені, у звязку з добровільним погашенням боргу, тяжким фінансовим становищем та відсутністю доказів понесення збитків позивачем та третіми особами, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В силу ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

У відповідності до ст. 218 Цивільного кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. Аналогічна норма міститься в ст.617 Цивільного кодексу України.

Статтею 233 Господарського кодексу України визначено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічна норма міститься і в ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, всупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено та не надано суду належних доказів, які підтверджують, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великі порівняно із збитками кредитора, а також наявність обставин для зменшення суми пені.

Посилання відповідача на тяжке фінансове становище, відсутність доказів понесення збитків позивачем та третіми особами, зменшення кількості замовлень на фоні підвищення вартості енергоресурсів, орендної плати за землю, індексу інфляції, що призвело до затримки у виплаті заробітної плати та несвоєчасного розрахунку з контрагентами, є безпідставні і судом до уваги не можуть бути прийняті з наступних підстав:

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 Цивільного кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 Цивільного кодексу України і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має викопуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, умовами договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, з додатками до нього не передбачено залежність оплати відповідачем отриманої активної та реактивної електроенергії та зменшення пені за прострочку оплати спожитої активної та реактивної енергії у разі наявності форс-мажорних обставин, в тому числі і скрутного фінансового становища підприємства.

Відповідачем, з урахуванням обставин, на які він посилається, як на підставу зменшення розміру пені, навіть не визначено, на скільки він просить суд зменшити розмір пені, та який розмір пені він реально може сплатити виходячи зі свого фінансового стану.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасні розрахунки за спожиту активну та реактивну електроенергію, просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 15587,72 грн за активну електроенергію за період з 09.10.2015 по 29.02.2016 та 3% річних в розмірі 10,81 грн за реактивну електроенергію за період з 09.10.2015 по 11.11.2015, а також 51812,02 грн інфляційних нарахувань за активну електроенергію за період з 09.10.2015 по 29.02.2016 та 30,13 грн інфляційних нарахувань за реактивну електроенергію за період з 09.10.2015 по 11.11.2015.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати за спожиту активну та реактивну електроенергію, тому позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 15587,72 грн за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 09.10.2015 по 29.02.2016 та 3% річних в розмірі 10,81 грн за прострочку оплати за перетікання реактивну електроенергію за період з 09.10.2015 по 11.11.2015 (всього 3% річних на суму 15598,53 грн).

Вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань підлягають частковому задоволенню в розмірі 34619,99 грн, за прострочку оплати за період з 09.10.2015 по 29.02.2016 спожитої активної електроенергії, оскільки позивачем при розрахунку інфляційних втрат за прострочку оплати не були враховані п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 № 14 та рекомендації Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, якими передбачено, що розрахунок індексу інфляції здійснюється не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач просить стягнути інфляційні втрати саме за період з 09.10.2015 по 29.02.2016, проте як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку інфляційних нарахувань за активну електроенергію, позивачем в даний розрахунок не були включені періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція), а саме, за періоди: з 09.10.2015 по 31.10.2015, з 08.02.2016 по 29.02.2016, що суперечить вимогам ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки вказаною нормою передбачено нарахування інфляційних втрат за весь період прострочки, а не вибірково, де рівень інфляції перевищує 100%.

Вимоги позивача щодо стягнення 30,13 грн інфляційних нарахувань за реактивну електроенергію за період з 09.10.2015 по 11.11.2015, нараховані за прострочку оплати оплати рахунку №1815_09-2015 від 30.09.2015 на суму 4109,24 грн, задоволенню також не підлягають з наступних підстав :

За жовтень місяць 2015 інфляція становила 0,987 (менше одиниці, тобто мала місце дефляція, мінус 36,19 грн). За листопад 2015 інфляція не підлягає нарахуванню, оскільки, слідує із матеріалів справи даний рахунок було оплачено відповідачем 12.11.2015, а при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Аналогічна позиція викладена в рекомендаціях Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» .

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобовязання не виконав, за спожиту активну та реактивну електроенергію своєчасно в повній сумі не розрахувався, суд з урахуванням вищезазначеного доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 228778,58 грн пені; 34619,99 грн інфляційних нарахувань та 15598,53 грн 3% річних. У решті позову відмовити.

Оскільки спір виник у звязку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 4184,96 грн.

Керуючись ст.11, 202, 205, 525, 526, 546, 549, 614, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.173, 174, 175, 193, 218, 230, 231, 233, 275, 276 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України Про електроенергетику, ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Комвольно-суконна компанія "Чексіл", вул. Щорса, буд. 66, м. Чернігів, 14014 (поточний рахунок №0531 у Чернігівській обласній філії АКБ Укрсоцбанк м.Чернігів, МФО 353014, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО", вул. Горького, буд. 40, м. Чернігів, 14000 (поточний рахунок № 2791 в Філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553, ) 228778,58 грн пені; 3% річних в розмірі 15598,53 грн; 34619,99 грн інфляційних нарахувань та 4184,96 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. У решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 27.07.2016.

Суддя Л.М. Лавриненко