ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2016 р.Справа № 922/1543/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Казарцевої В.В.

при секретарі судового засідання Ляшенко О.М.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
до ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства, м.Харків
простягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 102603,33 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що позивач працював на заводі ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства в період з 03.07.1974 р. по 27.01.2016 р. На день звільнення у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість по заробітній плати.

Ухвалою суду від 20.05.2016 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 13.06.2016 р.

07.06.2016 р. до суду від позивача надійшов детальний розрахунок заборгованості, який за своїм змістом є заявою про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 42809,00 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати, 19306,14 грн. - вихідної допомоги, 8039,19 грн. - компенсації громадянам втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків їх виплат, 28136,08 грн. - середнього заробітку за весь час затримки та 10000,00 грн. - моральної шкоди.

Ухвалою суду від 13.06.2016 р. розгляд справи, у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 20.05.2016 р., був відкладений на 07.07.2016 р.

04.07.2016 р. до суду від позивача надійшли уточнення позовних вимог станом на 07.07.2016 р., які за своїм змістом є заявою про збільшення позовних вимог, в яких ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 42809,00 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати, 19306,14 грн. - вихідної допомоги, 8341,84 грн. - компенсації громадянам втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків їх виплат, 32625,88 грн. - середнього заробітку за весь час затримки та 10000,00 грн. - моральної шкоди.

07.07.2016 р. у судовому засіданні, у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог ухвал суду від 20.05.2016 р. та 13.06.2016 р., була оголошена перерва до 18.07.2016 р.

18.07.2016 р. до суду від позивача надійшло клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку щодо відшкодування моральної шкоди.

Присутній у судовому засіданні позивач позовну заяву, з урахуванням наданих уточнень, підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; надав відзив на позовну заяву, в якому повідомив про визнання позовних вимог в частині заборгованості по виплаті заробітної плати в період з квітня 2015 р. по січень 2016 р. у розмірі 32175,00 грн., в іншій частині позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, розглянувши уточнення позовних вимог, які за своїм змістом є заявою про збільшення позовних вимог, враховуючи, що позивачем дотримані вимоги ст. ст. 22, 54-57 ГПК України при їх наданні, вважає за необхідне прийняти їх до розгляду та продовжити розгляд справи з їх урахуванням.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2 державним авіаційним виробничим підприємством з 03.07.1974 р. по 27.01.2016 р. та був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою суду від 15.04.2015 р. порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 державного авіаційного орденів ОСОБА_3 та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, визнано вимоги ініціюючого кредитора в розмірі 399727,88 грн., введений мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, призначений розпорядником майна боржника арбітражний керуючий ОСОБА_4

Ухвалою суду від 06.08.2015 р. у попередньому засіданні затверджений реєстр вимог кредиторів ОСОБА_2 державного авіаційного орденів ОСОБА_3 та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства до якого, зокрема, внесена окремо сума заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 35059093,95 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням уточнень) в частині визнання суми боргу по заробітній платі, суд зазначає.

Відповідно до довідки № 005/323 від 31.03.2016 р., виданої ОСОБА_2 державним авіаційним виробничим підприємством, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 31.03.2016 р. склала 42809,00 грн.

Згідно з довідкою № 005/2426 від 16.06.2015 р., наданою ОСОБА_2 державним авіаційним виробничим підприємством, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 відповідно до остаточного розрахунку склала 42809,00 грн., а саме: 40386,01 грн. - заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2014 р. по січень 2016 р. (з яких за період після порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства, тобто з квітня 2015 р. по січень 2016 р. - 29752,01 грн.), 2422,99 грн. - заборгованість за лікарняним листом за рахунок підприємства.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом встановлено, що сума заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 10634,00 грн. за період з листопада 2014 р. по березень 2015 р. виникла до порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 державного авіаційного орденів ОСОБА_3 та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства та була включена до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 06.08.2015 р. у справі № 922/5397/13, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в розмірі вищезазначеної суми.

Заборгованість ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства по виплаті заробітної плати перед позивачем у розмірі 32175,00 грн. за період з квітня 2015 р. по січень 2016 р. (у тому числі 2422,99 грн. - заборгованість за лікарняним листом за рахунок підприємства) виникла після порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 державного авіаційного орденів ОСОБА_3 та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства та була визнана відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 авіаційного виробничого підприємства заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2015 р. по січень 2016 р. у розмірі 32175,00 грн.

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням уточнень) в частині визнання суми вихідної допомоги, суд зазначає.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Судом встановлено, що позивач був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з чим, виплата позивачу вихідної допомоги не передбачена.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 авіаційного виробничого підприємства вихідної допомоги відмовити.

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням уточнень) в частині визнання суми середньої заробітної плати за весь час затримки в розмірі 32625,88 грн., суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглянувши відзив ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства на позовну заяву в частині заперечення щодо нарахування середнього заробітку за весь час затримки, суд зазначає.

Стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, всупереч посиланням відповідача. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139цс12), у зв'язку з чим, питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Згідно з наданою відповідачем довідкою № 0005/2545 від 12.07.2016 р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 221,68 грн., час затримки заробітної плати позивачу з 28.01.2016 р. по 18.07.2016 р. складає 117 робочих днів та становить 25936,56 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом встановлено, що час затримки заробітної плати позивачу складає 117 робочих днів та, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача, становить 25936,56 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки такими, що підлягають задоволенню в сумі 25936,56 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням уточнень) в частині стягнення з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати, передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 р. № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

Розмір компенсації залежить від місяця, в якому божником буде фактично сплачено заборгованість.

Таким чином, на даний час неможливо встановити місяць, в якому буде здійснений розрахунок з позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частини компенсації за затримку виплат заробітної плати в розмірі 8341,84 грн. залишити без розгляду.

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням уточнень) в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розглянувши відзив ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства на позовну заяву в частині спливу строку позовної давності щодо нарахування моральної шкоди та клопотання позивача про відновлення пропущеного строку щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р., до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

25.03.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 державного авіаційного підприємства про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.05.2016 р. у справі № 2/638/2809/16 (638/4676/16-ц) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного авіаційного підприємства залишено без розгляду.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 завчасно (в рамках трьохмісячного строку) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 державного авіаційного підприємства заборгованості по виплаті заробітної плати, у тому числі відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що Дзержинським районним судом м. Харкова цивільну справу № 2/638/2809/16 (638/4676/16-ц) залишено без розгляду, судом встановлено, що сплив трьохмісячного строку позовної давності щодо відшкодування моральної шкоди не настав.

Згідно з абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Свої позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем моральної шкоди на суму 10000,00 грн. ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що затримка ОСОБА_2 державним авіаційним виробничим підприємством виплати заробітної плати призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевикладене, затримку ОСОБА_2 державним авіаційним виробничим підприємством виплати заробітної плати ОСОБА_1, що порушило звичний спосіб життя позивача та потребувало від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності, з урахуванням принципу справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частини відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 720,32 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 53, 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61202, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня 2015 р. по січень 2016 р. у розмірі 32175,00 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 25936,56 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 720,32 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Позовні вимоги в частині стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати залишити без розгляду.

6. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 22.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_5