КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р. Справа№ 910/32446/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року

по справі № 910/32446/15 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша дистрибуційна компанія"

про стягнення 38 601,61 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша дистрибуційна компанія" про стягнення 38 601,61 грн., з яких 21 000,00 грн. основного боргу, 16 319,17 грн. інфляційних збитків, 1 282,44 грн. 3% річних та 3 860,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року по справі № 910/32446/15 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша дистрибуційна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН" заборгованість в розмірі 21 000,00 грн., витрати на оплату послуг адвоката 2 100,00 грн. та 662,61 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року по справі № 910/32446/15, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні інфляційних збитків та 3% річних, прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року апеляційну скаргу ТОВ "АЛСЕН" по справі № 910/32446/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. - головуючий суддя, судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2016 року колегією суддів у складі головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф. прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ АЛСЕН" та призначено до розгляду на 16.05.2016 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги ТОВ АЛСЕН" по справі № 910/32446/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 17.05.2016 року апеляційну скаргу ТОВ "АЛСЕН" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 29.06.2016 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги ТОВ АЛСЕН" по справі № 910/32446/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А. судді Іоннікова І.А., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 08.07.2016 року апеляційну скаргу ТОВ "АЛСЕН" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.07.2016 року

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи.

На думку скаржника, суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відмови в стягненні інфляційних втрат та 3% річних у період прострочення повернення відповідачем авансу не застосувавши положення ст. 625 ЦК України.

Позивач та відповідач до судового засідання, що відбулось 27.07.2016 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

21.07.2016 року від його представника позивача до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача та відповідача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, 23.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН" (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша дистрибуційна компанія" (відповідач, виконавець) укладено договір про надання послуг № 23/10/1 (договір-1), відповідно до умов пункту 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати комплекс послуг для замовника, спрямований на: просування в мережу супермаркетів "АШАН" в Україні товарів торгової марки "Castorland", інших товарів, вказаних замовником як визначених для продажу; реальне укладення не менше одного господарського або цивільно-правового договору між замовником або вказаними ним юридичними особами/фізичними особами-підприємцями з юридичними особами/фізичними особами-підприємцями, прямо чи опосередковано зв'язаними з торгівельною мережею "АШАН" в Україні. Укладені вищевказані договори мають бути результатам виконання своїх зобов'язань лише виконавцем.

Пунктом 2.1 договору виконавець зобов'язується повністю виконати зобов'язання, вказані в п. 1.1 договору до 15.12.2013 року.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг, що надаються виконавцем за цим договором складає 22 500,00 грн. та ПДВ 4 500,00 грн.

Згідно п. 3.2 договору встановлено, що замовник оплачує послуги виконавця, які надані належним чином і у повному обсязі, на підставі підписаного сторонами акту прийому-передачі наданих послуг.

За умовами п. 3.3 договору замовник зобов'язаний сплатити виконавцю аванс в розмірі 11 250,00 грн. та ПДВ 2 250,00 грн. в момент підписання цього договору для початкового виконання останнім умов договору. У випадку невиконання виконавцем зобов'язань за договором, він зобов'язаний повернути замовнику отриманий аванс в повному обсязі протягом 3 робочих днів з дати спливу строків, визначених п. 2.1 договору.

Документами, які підтверджують належне і в повному об'ємі виконання зобов'язань виконавця перед замовником є узгоджений останнім та підписаний акт прийому-передачі наданих послуг (п. 2.5 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 3.3 договору замовник сплатив виконавцю 13 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1662 від 24.10.2013 року.

Крім цього, 23.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН" (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша дистрибуційна компанія" (відповідач, виконавець) укладено договір про надання послуг № 23/10/2 (договір-2), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати комплекс послуг для замовника, спрямований на: просування в мережу супермаркетів "Епіцентр" в Україні товарів торгової марки "Castorland", інших товарів, вказаних замовником як визначених для продажу; реальне укладення не менше одного господарського або цивільно-правового договору між замовником або вказаними ним юридичними особами/фізичними особами-підприємцями з юридичними особами/фізичними особами-підприємцями, прямо чи опосередковано зв'язаними з торгівельною мережею "Епіцентр" в Україні. Укладені вищевказані договори мають бути результатам виконання своїх зобов'язань лише виконавцем.

Пунктом 2.1 договору вказано, що виконавець зобов'язується повністю виконати зобов'язання, вказані в п. 1.1 договору до 15.12.2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору вартість послуг, що надаються виконавцем за цим договором складає 12 500,00 грн. та ПДВ 2 500,00 грн.

Замовник оплачує послуги виконавця, які надані належним чином і у повному обсязі, на підставі підписаного сторонами акту прийому-передачі наданих послуг (п. 3.2 договору).

За умовами п. 3.3 договору замовник зобов'язаний сплатити виконавцю аванс в розмірі 6 250,00 грн. та ПДВ 1 250,00 грн. в момент підписання цього договору для початкового виконання останнім умов договору. У випадку невиконання виконавцем зобов'язань за договором, він зобов'язаний повернути замовнику отриманий аванс в повному обсязі протягом 3 робочих днів з дати спливу строків, визначених п. 2.1 договору.

Документами, які підтверджують належне і в повному об'ємі виконання зобов'язань виконавця перед замовником є узгоджений останнім та підписаний акт прийому-передачі наданих послуг (п. 2.5 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 3.3 договору замовник сплатив виконавцю 7 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1661 від 24.10.2013 року.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що позивач не передав відповідачу зразки товарів торгової марки "Castorland" після підписання сторонами вищевказаних договорів; перелік (асортимент) "інших товарів", які призначені для продажу, та довіреності на вчинення відповідних дій, і таким чином унеможливив для відповідача можливість приступити до виконання обов'язків за умовами зазначених договорів. Крім цього позивач не звернувся до відповідача для проведення переговорів зі спірного питання.

Позивач з такими доводами не погоджувався, зазначав, що усі необхідні відомості та документи були направлені на адресу відповідача поштовим перевізником ТОВ "Грандекс-Південь" з накладною ODS 048-5028208 та отримані відповідачем 27.10.2013 року, що підтверджується відповіддю ТОВ "Грандекс-Південь" № 01/02-16 від 02.02.2016 року, наявною в матеріалах справи.

Крім цього, позивач стверджував, що в порушення умов договорів-1,2 виконавець не виконав взяті на себе зобов'язання та взагалі не надав позивачу жодних послуг, направлених на просування в мережу супермаркетів "АШАН" та "Епіцентр" в Україні товарів торгової марки "Castorland", інших товарів, вказаних та визначених замовником для продажу; реальне укладення не менше одного господарського або цивільно-правового договору між замовником або вказаними ним юридичними особами/фізичними особами-підприємцями з юридичними особами/фізичними особами-підприємцями, прямо чи опосередковано зв'язаними з торгівельною мережею "АШАН" та "Епіцентр" в Україні.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення з відповідача 38 601,61 грн., з яких 21 000,00 грн. сплачений аванс за договорами, 16 319,17 грн. інфляційні збитки та 1 282,44 грн. 3% річні та 3 860,00 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасного надання послуг згідно умов договорів про надання послуг № 23/10/1 та № 23/10/2 від 23.10.2013 року.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Зі змісту ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Приписами ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Нормами ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Договір про надання послуг є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Колегією встановлено, що позивачем на виконання умов договорів виплачено аванс в розмірі 21 000,00 грн. (платіжні доручення №№ 1661, 1662 від 24.10.2013 року).

Частиною 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню, особі яка його сплатила. (Аналогічні правові висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 11.03.2011 року у справі № 2-22/1351-2009 та від 12.06.2012 року у справі № 55/385).

Колегією встановлено, що відповідачем послуги обумовлені договором надані не були, наслідком чого стала одностороння відмова позивача від договору, зобов'язання визначені положеннями п. 3.3. договору щодо повернення авансу виконані відповідачем не були, встановлена заборгованість відповідача перед позивачем складає 21 000,00 грн., доказів сплати якої відповідач до суду першої інстанції не надав, як і доказів надання послуг за укладеними між сторонами договорами.

Відповідно ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що колегією встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо надання послуг за договорами-1,2, а також приймаючи до уваги умови п. 3.3. договорів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний був повернути позивачу аванс отриманий за вказаними договорами у розмірі 21 000,00 грн. протягом 3-х банківських днів.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 21 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк повернення авансу відповідно до п. 3.3. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 21 000, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 16 319,17 грн. інфляційних збитків та 1 282,44 грн. 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

На думку скаржника повернення авансу є грошовим зобов'язанням, що передбачено договором, тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, в силу ст. 625 ЦК України були неправомірно відмовлені в задоволенні судом першої інстанції.

З такими доводами колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Стягнення з відповідача суми авансу за договорами не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за неотримані послуги.

Відповідно до п. 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» також зазначено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає, зокрема, у випадках повернення сум авансу та завдатку, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи наведене, повернення суми авансу не є грошовим зобов'язанням, на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 3-90гс14 від 16.09.2014 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, прийнявши обґрунтований та законний висновок про відмову у позові в частині стягнення з відповідача 16 319,17 грн. інфляційних збитків та 1 282,44 грн. 3 % річних.

Крім того, на відповідача слід віднести витрати понесені позивачем у зв'язку з оплатою послуги адвоката, що підтверджено позивачем документально та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог підлягають стягненню у розмірі 2 100,00 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН" є обґрунтованими та такими, що вірно частково задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/32446/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року по справі № 910/32446/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСЕН" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року по справі № 910/32446/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року по справі № 910/32446/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/32446/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

І.А. Іоннікова