КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Справа№ 910/22525/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Грачов О.А.-представник;

Циба Я.П.-представник;

Від відповідача: Токарський О.В.- представник;

Від третьої особи-1: не з'явився;

Від третьої особи-2:не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року

у справі №910/22525/15 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ХФК "Біокон"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Альба Україна"

про стягнення 2 096 184,34 дол. США, що в еквіваленті становить 44 684 497,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Відкрите акціонерне товариство "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" не сплачених за банківською гарантією №GA/13/2011/PN від 18.02.2013, 2 096 184,34 дол. США, що в еквіваленті становить 44 684 497,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позиція відповідача протирічить умовам Генерального контракту і спрямована виключно на ухилення від виконання відповідачем свого прямого обов'язку сплатити за гарантією. Оскільки Додатком 11 до Генерального Контракту, що є його невід'ємною частиною і прямо передбачено передбачений у тексті Гарантії, встановлює у пунктах 2.1 і 3.4, що поставки товару повинні були здійснюватися до товарно-ліцензійного складу ТОВ "ХВК "Біокон" (село Велика Олександрівка, вул. Бориспільська, 9), який використовувався позивачем для здійснення поставок в межах України, а не до ПАТ "Альба Україна" безпосередньо. Тому, вимога відповідача надати транспортний документ, в якому були б зазначені позивач як товаровідправник та ПАТ "Альба Україна" як товароодержувач протирічить умовам Генерального Контракту і є такою, що в принципі неможливо виконати. Пряма поставка від позивача до ПАТ "Альба Україна" прямо порушила б умови (пункти 2.1 і 3.4) Генерального Контракту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2016р. у справі №910/22525/15 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" про стягнення 2 096 184,34 дол. США, що в еквіваленті становить 44 684 497,83 грн. задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на користь Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" (Chemical Works of Gedeon Richter Plc.) 423 070,51 доларів США, що в еквіваленті становить 9 018 621,57 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Відкрите акціонерне товариство "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив рішення місцевого господарського суду скасувати частково та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 2 096 184,34 доларів США в еквіваленті 44 684 497,83 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Також, не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" суми в розмірі 423 070,51 доларів США та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл судової справи між суддями та довідки про передачу апеляційної скарги раніше визначеному складу суду апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" у справі № 910/22525/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді: Шевченка Е.О., суддів: Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" було прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 07.06.2016.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 № 09-52/1771/16 у зв'язку із припиненням повноважень головуючого судді (судді-доповідача) Шевченка Е.О., відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/22525/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та довідки про передачу апеляційної скарги раніше визначеному складу суду апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" у справі № 910/22525/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2016 апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/22525/15 на 21.06.2016.

07.06.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов супровідний лист з додатковими матеріалами, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

21.06.2016 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги відповідача та просить відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні, призначеному на 21.06.2016, повноважні представники позивача та відповідача надали пояснення по справі.

Ухвалою від 21.06.2016, було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "ХФК "Біокон" та Приватне акціонерне товариство "Альба Україна" та відкладено розгляд справи на 19.07.2016.

19.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли пояснення, щодо зазначення іншого номеру контракту ніж Генерального Контракту №RG-G/8524/UKR-2012 від 05.12.2011.

В судовому засіданні, призначеному на 19.07.2016, повноважні представники позивача та відповідача надали пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 19.07.2016, представники третіх осіб не з'явилися, представниками позивача та відповідача було подано клопотання про продовження строку вирішення спору у даній справі на підставі ст. 69 ГПК України.

Ухвалою від 19.07.2016, продовжено строк вирішення спору, зобов'язано позивача направити третім особам копії позовної заяви та апеляційної скарги та зобов'язано відповідача направити третім особам копії апеляційної скарги, відкладено розгляд апеляційної скарги на 02.08.2016.

25.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

25.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов супровідний лист з додатками.

В судовому засіданні, призначеному на 02.08.2016, представники позивача надали пояснення по суті спору, та просили задовольнити апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Хімічний Завод "Гедеон Ріхтер", скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 і прийняти нове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь Відкритого акціонерного товариства Хімічний Завод "Гедеон Ріхтер" 2 096 184, 34 доларів США в еквіваленті 44 684 497,83 грн., не сплачених за банківською гарантією № GA/13/2011/PN від 18.02.2013 та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

В судовому засіданні, призначеному на 02.08.2016, представник відповідача надав пояснення по суті спору, та просив задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" суми в розмірі 423 070,51 доларів США, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю та відмовити в задоволенні апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства Хімічний Завод "Гедеон Ріхтер".

В судове засідання, призначене на 02.08.2016, повноважні представники третіх осіб не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що копії ухвал Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в якості гаранта видав банківську гарантію No GA/13/2011/PN від 18.02.2013 на користь Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод"Гедеон Ріхтер" (управненої сторони/бенефіціара) за допомогою SWIFT повідомлення, яке було направлене відповідачем банку Magyar Kulkereskedelmi Bank Zrt, що обслуговував позивача.

За умовами даної гарантії, відповідач зобов'язався безвідклично та безумовно сплатити позивачу на його першу письмову вимогу, незважаючи на будь - які заперечення з боку принципала - приватного акціонерного товариства "Альба Україна", самого відповідача, або будь - якої іншої сторони суму, що не перевищуватиме 1 000 000,00 доларів США в разі несплати принципалом комерційних рахунків за поставлений позивачем товар за генеральним контрактом № RG-G/8524/UKR-2012 від 05.12.2011 та за додатком № 11 від 17.12.2012 до генерального контракту № RG-G/8524/UKR-2012 від 05.12.2011, який є його невід'ємною частиною.

З наявних в матеріалах справи копій SWIFT повідомлень від 14.05.2013, яке було надіслано банку МКВ Bank вбачається, що відповідач збільшив суму, покриту гарантією до 4 000 000,00 доларів США.

Відповідно SWIFT повідомленням від 09.10.2013, надісланого банку МКВ Bank, відповідач подовжив строк дії гарантії до 31.12.2014.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що Приватне акціонерне товариство "Альба Україна" не виконало своїх зобов'язань по сплаті за інвойсами (рахунками - фактурами), виданими на основі Генерального контракту та додатків до нього, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 2 096 184,34 доларів США.

30.04.2014 позивачем було направлено відповідачу першу вимогу про сплату 1 673 113,83 доларів США за гарантією, яка була направлена відповідачу банком МКВ Bank 06.05.2014, а також була направлена за допомогою SWIFT повідомлення.

З наявної в матеріалах справи копії листа вбачається, що МКВ Bank засвідчив автентичність вимоги, наданих документів та підписів уповноважених осіб позивача.

Вказану вимогу позивач обґрунтовував тим, що принципал (ПАТ " Альба Україна ") не виконав свої зобов'язання по сплаті за поставлений товар, відповідно до генерального контракту протягом 90 днів за наступними інвойсами: № 93032251, № 93032807, № 93032840 та № 93032885.

Відповідач в свою чергу 15.05.2014 направив позивачу SWIFT повідомлення, в якому відмовив останньому сплатити вказану суму за гарантією.

Позивач 13.08.2014 направив відповідачу другу вимогу про сплату 423 070,51 доларів США за гарантією, яка була направлена відповідачу банком МКВ Bank 15.08.2014, а також була направлена за допомогою SWIFT повідомлення.

Листом, МКВ Bank підтвердив автентичність вимоги, наданих документів та підписів уповноважених осіб позивача.

Вказану вимогу позивач обґрунтовував тим, що принципал ( ПАТ " Альба Україна " ) не виконав свої зобов'язання по сплаті за поставлений товар, відповідно до генерального контракту протягом 90 днів з дати інвойсу № 93033311.

Проте, відповідач також відмовив позивачу у задоволенні другої вимоги, мотивуючи свою відмову тим, що позивачем не надані документи передбачені гарантією.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку, гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 561 ЦК України визначено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами Генерального Контракту, поставка здійснювалась на склад Вантажоодержувача, ТОВ "ХФК "Біокон". Даний факт підтверджується підтверджується пунктом 2.1. Генерального Контракту в якому сторони обрали застосування умови поставки DAP (delivered at place) у ІНКОТЕРМС 2010, що означає "поставка у місце призначення". Зміст міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) визначається положеннями Конвенції про Договір Міжнародного Перевезення Вантажів 1956 року (CMR Convention), яка була ратифікована Верховною Радою України Законом Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 02.08.2006. Відповідно до статті 10 Цивільного Кодексу України, Конвенція є частиною законодавства України та є обов'язковою для виконання.

Статтею 6 Конвенції визначено перелік даних, які повинна містити міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR). Складення країнами-підписантами переліку даних означає, що Відповідач не має права витребувати від Позивача дані, які прямо не зазначені в статті 6 Конвенції. Пунктом (е) конвенції передбачено зазначення у накладній ім'я та адресу одержувача товару. Однак, Конвенція не містить вимоги вказати покупця товару за контрактом та назву і номер самого контракту, як цього вимагає Відповідач. Це є цілком логічним, адже CMR є документом, що регулює відносини з перевезення між Відправником (Позивачем) та Товароодержувачем (ТОВ "ХФК "Біокон"), і є незалежним від відносин купівлі-продажу/поставки між Продавцем (Позивачем) та Покупцем (ПрАТ "Альба Україна"),

А тому, доводи Відповідача, що надані міжнародні товарно транспортні накладні повинні містити вказівку щодо покупця за Генеральним контрактом (ПрАТ "Альба Україна") та містити посилання на Генеральний Контракт є безпідставними та прямо протирічать положенням Конвенції, що є частиною законодавства України.

Варто зауважити, що незалежність гарантії від основного зобов'язання виявляється у тому, що зобов'язання гаранта розвивається самостійно. Якщо розглядати безпосередньо зобов'язання між гарантом та бенефіціаром - власне гарантію, то його виникнення, зміна та припинення визначаються його власними умовами.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення з відповідача 423 070,51 доларів США, що в еквіваленті становить 9 018 621,57 грн., за вимогою від 13.08.2014.

Що стосується позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 1 673 113,83 доларів США, що в еквіваленті становить 35 665 876,27 грн., у задоволені слід відмовити, оскільки всупереч умовам гарантії № GA/13/2011/PN від 18.02.2013 р. позивачем до вимоги платежу за гарантією від 30.04.2014 не надано копій міжнародних товарно - транспортних накладних, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Заперечення скаржників з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, та в апеляційних скаргах не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи, а тому є необґрунтованими та недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства "Хімічний завод "Гедеон Ріхтер" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 910/22525/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/22525/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко