РІШЕННЯ

27 липня 2016 року Справа № 913/704/16

Провадження № 17/913/704/16

За позовом Луганської митниці Державної Фіскальної Служби України, м. Старобільськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства «Продмашстрой», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 734515 ,54 грн.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю №б/н від 25.07.2016;

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю №1 від 05.01.2016.

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за зберігання товарів на складі митного органу у сумі 734515,54 грн.

Представником позивача 24.06.2016 до канцелярії суду було подано додаткові пояснення до позову №б/н, б/д, згідно яких позивач вважає, що підписання уповноваженими особами актів приймання-передавання №1 від 04.08.2015, №2 від 05.08.2015, №3 від 06.08.2015, №4 від 07.08.2015, №5 від 07.08.2015 свідчить про укладання сторонами договору зберігання у спрощений спосіб і цей договір є підставою для виникнення майново-господарських зобовязань.

Також позивач зазначає, що факт подачі тимчасової митної декларації вказує на відсутність у декларанта точних відомостей про характеристики товарів, у звязку з чим забезпечення сплати митних платежів в повному обсязі, застосовується положення ч.3 ст. 260 Митного кодексу України. У даному випадку декларанту було запропоновано надати до митного оформлення в режимі «ІМ 40 ТН» тимчасові електронні митні декларації за найбільшою ставкою митних платежів з тих, під яку може підпадати товар. Однак, положення ч.3 ст. 260 Митного кодексу України декларантом виконані не були.

Представником відповідача 21.06.2016 до канцелярії суду було подано відзив на позовну заяву №б/н від 20.06.2015, згідно якого вказує на те, що відповідно до Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України 15.06.2012 № 731 (далі - Порядок), встановлено, що:

- відшкодування витрат митному органу оформлюється уніфікованого митною квитанцією МД-1 (далі - УМК МД-1), яка заповнюється в порядку, встановленому законодавством (п.1 розділу II Порядку);

- обовязок щодо покриття митному органу витрат за зберігання товарів, транспортних засобів припиняється у разі, якщо цими товарами буде здійснено розпорядження відповідно до глави 38 Митного кодексу України (абз. 3, п. 2, розділу II Порядку);

- при обрахунку витрат митним органом до розрахункового строку не включаються: час затримки митного оформлення, яка сталася з ініціативи митного органу (абз. 3 п. 8 розділу II Порядку).

Відповідач зазначає, що у звязку з оскарженням протиправних дій позивача щодо відмови у митному оформленні товару та визнання судом такого факту, а саме, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 доповнено постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі № 820/2891/15 скасовано рішення Луганської митниці ДФС про визначення коду товарів, скасовано картки відмови у митному оформленні, час затримки митного оформлення, стався з ініціативи митного органу. Отже, підстави для стягнення вказаної суми відсутні.

У грудні 2015 року позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення спірної суми. Ухвалою від 15.03.2016 у справі № 812/17/16 провадження у справі за адміністративним позовом Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства Продмашстрой про стягнення заборгованості за зберігання товарів на складі митного органу в сумі 734515,54 грн. закрито.

Луганський окружний адміністративний суд в ухвалі, залишеній без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду, враховуючи той факт, що на час звернення до суду позивача процедуру митного оформлення товару, вказаного в позові, завершено, належні митні платежі відповідачем сплачені, дійшов висновку, що спірні правовідносини не пов'язані із безпосереднім здійсненням позивачем відносно відповідача владних управлінських функцій у зв'язку з виконанням повноважень та завдань, покладених на нього законом, а виникли між сторонами з приводу виконання договору на відповідальне зберігання товару.

Відповідач також зазначив, що 06.03.2016 слідчим відділом прокуратури Луганської області порушено кримінальне провадження №0000053 за фактом перевищення службових повноважень працівниками Луганської митниці ДФС України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 365 КК України.

Представником відповідача 19.07.2016 до канцелярії суду було подано додаткові пояснення №б/н від 18.07.2016, згідно яких він зазначає наступне.

Зберігання у товарному складі здійснюється за договором складського зберігання.

До регулювання відносин, що випливають із зберігання товарів за договором складського зберігання, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідач зазначає, що оскільки між сторонами не були узгоджені істотні умови та не додержано умов щодо форми договору, тому не можливо стверджувати, що відносини, які склалися між сторонами, є договором зберігання. Таким чином, у звязку з тим, що ЦКУ встановлює можливість нарахування плати за зберігання з наявністю самого договору, за відсутності укладеного в належній формі договору, позивач не має права на плату за зберігання товару.

Також додатково відповідач звертає увагу на те, 09.06.2016 колегія суддів Вищого адміністративного суду України розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Луганської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015, додаткову постанову Харківського окружного адміністративного суд) від 11.06.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "Продмашстрой" до Луганської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою від 09.06.2016 колегія суддів ухвалила: постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015, додаткову постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 у цій справі залишити без змін.

В своїй ухвалі колегія суддів, враховуючи обставини, які були встановлені у справі, погодилась з висновками судів попередніх інстанцій, що рішення Луганської митниці ДФС про визначення коду товару є необґрунтованими. Також зазначено, що відповідачем (Луганською митницею ДФС) необґрунтовано відмовлено у митному оформлені товару за тимчасовими митними деклараціями, а тому оскаржувані картки, як і дії щодо їх винесення, є протиправними.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши пояснення представників сторін, що були присутніми у судовому засіданні, суд

в с т а н о в и в:

За міжнародними автомобільними накладними СМR №502041 від 04.02.2015, №502042 від 04.02.2015, №502043 від 04.02.2015, №0000153 від 29.01.2015, №321033 від 29.01.2015 на адресу ТОВ - підприємства Продмаршстрой (відповідач у справі) надійшов товар Беззольна високооктанова добавка до автомобільних бензинів OKTAN FORZA, у пяти автомобільних цистернах загальною вагою 104300 кг, які після прибуття у місце доставки, були розміщені у зоні митного контролю.

На митний пост Сєвєродонецьк Луганської митниці ДФС було заявлено до митного оформлення в митний режим імпорту вантаж Беззольна високооктанова добавка до автомобільних бензинів OKTAN FORZA за наступними митними деклараціями №702180001/2015/000280 від 06.02.2015, №702180001/2015/000354 від 13.02.2015, №702180001/2015/000355 від 13.02.2015, №702180001/2015/000356 від 13.02.2015, №702180001/2015/000358 від 13.02.2015.

На вказані митні декларації після винесення рішення про код товару згідно з УКТЗЕД надані картки відмови у митному оформленні №702180003/2015/00004 від 27.04.2015, №702180003/2015/00003 від 27.04.2015, №702180003/2015/00002 від 27.04.2015, №702180003/2015/00005 від 28.04.2015, №702180003/2015/00002 від 28.04.2015.

Не погоджуючись із складеними картами відмови у митному оформленні ТОВ-підприємство Продмашстрой звернулося з адміністративним позовом про скасування зазначених карток відмови та рішень про визначення коду товару. У звязку з тим, що товар Беззольна високооктанова добавка до автомобільних бензинів OKTAN FORZA за своїми властивостями відноситься до класу небезпечних Жидкость легковоспламеняющаяся, Н.У.К., номер ООН-1993, класифікаційний шифр 3001, а також з метою недопущення виникнення негативних наслідків, повязаних з довготривалим знаходженням небезпечного товару у транспортних засобах, бажаючи не допустити погіршення ситуації, Луганська митниця ДФС звернулася до відповідних органів з проханнями зобовязати керівництво ТОВ-підприємство Продмашстрой сприяти митному органу у проведенні робіт з упередження негативних наслідків.

05.06.2015 на адресу Луганської митниці ДФС від ТОВ-підприємство Продмашстрой надійшов лист з проханням дозволити перелив товару Беззольна високооктанова добавка до автомобільних бензинів OKTAN FORZA з транспортних засобів, які знаходяться у зоні митного контролю на території ТОВ Кабріолет та надати дозвіл на подальше знаходження зазначеного товару під митним контролем та пломбами митного органу. Також у листі зазначено, що ТОВ-підприємство Продмашстрой гарантує оплату зберігання вантажу до отримання дозволу митниці.

04.08.2015 між Луганською митницею ДФС та ТОВ-підприємством Продмашстрой був укладений договір №33 на послуги зі зберігання майна, згідно з яким зберігач зобовязується здійснити приймання майна згідно з актом про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання, в якому зазначається його кількість, якість та вартість.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 та додатковою постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі №820/2890/15, які залишені без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015, адміністративний позов ТОВ-підприємства Продмашстрой задоволено частково. Визнані протиправними дії посадових осіб Луганської митниці Міндоходів щодо винесення карток відмови у митному оформленні, а саме №702180001/2015/00006 від 11.02.2015, №702180001/2015/00009 від 16.02.2015, №702180001/2015/00010 від 16.02.2015, №702180001/2015/00011 від 16.02.2015, №702180001/2015/00008 від 16.02.2015, №702180001/2015/00014 від 26.02.2015, №702180001/2015/00015 від 04.03.2015, №702180001/2015/00016 від 05.03.2015, №702180001/2015/00017 від 05.03.2015, №702180001/2015/00018 від 05.03.2015.

Скасовані картки відмови у митному оформленні Луганської митниці Міндоходів, а саме №702180001/2015/00006 від 11.02.2015, №702180001/2015/00009 від 16.02.2015, №702180001/2015/00010 від 16.02.2015, №702180001/2015/00011 від 16.02.2015, №702180001/2015/00008 від 16.02.2015, №702180001/2015/00014 від 26.02.2015, №702180001/2015/00015 від 04.03.2015, №702180001/2015/00016 від 05.03.2015, №702180001/2015/00017 від 05.03.2015, №702180001/2015/00018 від 05.03.2015.

Скасовані рішення Луганської митниці ДФС про визначення коду товару №КТ-702-2015 від 21.04.2015, №КТ-706-2015 від 27.04.2015, №КТ-704-2015 від 27.04.2015, №КТ-705-2015 від 27.04.2015, №КТ-707-2015 від 28.04.2015.

Скасовані картки відмови у митному оформлені Луганської митниці ДФС №702180003/2015/00004 від 27.04.2015, №702180003/2015/00003 від 27.04.2015, №702180003/2015/00002 від 27.04.2015, №702180003/2015/00005 від 28.04.2015, №702180003/2015/00002 від 28.04.2015.

На виконання ухвали колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 у справі №820/2890/15, 12.10.2015 Луганською митницею були відкликані рішення про визначення коду товару №КТ-702-2015 від 21.04.2015, №КТ-706-2015 від 27.04.2015, №КТ-704-2015 від 27.04.2015, №КТ-705-2015 від 27.04.2015, №КТ-707-2015 від 28.04.2015.

На виконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 у справі №820/2890/15 на пропозицію митного органу ТОВ-підприємство Продмашстрой подало до митного оформлення вказаного товару нові вантажно-митні декларації від 13.10.15 №702180003/2015/000347, від 19.10.15 №702180003/2015/000356, від 19.10.15 №702180003/2015/000357, від 21.10.15 №702180003/2015/000368, від 21.10.15 №702180003/2015/000369 з зазначенням митної вартості товару в розмірі, що відповідав визначеному в первинних деклараціях, що подавалися підприємством до митного оформлення цього товару.

Зазначені вантажно-митні декларації були прийняті митним органом і митне оформлення було проведено без коригування митної вартості товару.

Відповідно до платіжних доручень №686 від 12.10.2015; №1225 від 15.10.2015; №718 від 21.10.2015 митні платежі підприємством відповідача в повному обсязі були сплачені шляхом передоплати до подачі вказаних ВМД.

19.11.2015 інвентаризацією встановлено відсутність товару, що перебував під митним контролем та знаходився на відповідальному зберіганні відповідача.

Позивач зазначає, що оскільки товар для зберігання на складі митниці розміщений в цистернах, датою розміщення слід вважати дату розміщення цистерн типу 53, №51243012: згідно акту приймання-передання від 04.08.2015 №1 та цистерни типу 53 №57221244 згідно акту приймання-передання від 05.08.2015 №2. Виходячи з того, що подальше розміщення товарів здійснювалось у вже розміщені на митному складі цистерни, додаткові місця для розміщення цих товарів на складі митниці не визначалися.

Відповідно до п.2 розділу 1 Порядку №731 для розрахунку витрат за зберігання використовуються такі розрахункові одиниці використання складських приміщень: кубічний метр (м3) - у разі об'єктивної неможливості розміщення товарів на піддонах, а також: при розміщенні габаритних товарів або товарів, що не мають чітко визначеної геометричної форми, розрахунки об'єму здійснюються за показниками займаної площі, розрахованими в максимальних величинах довжини, ширини, висоти зазначеного товару; при розміщенні живих тварин розрахунки об'єму здійснюються залежно від розмірів місця у складському приміщенні, відведеного для зберігання таких тварин;

Згідно з п.2 Розміру відшкодування за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затвердженого Наказом міністерства фінансів України 15.06.2012 №731, зареєстровано в міністерстві юстиції України 09.07.2012 №1142/21454 розмір плати за добу за кубічний метр (якщо товар зберігається не на піддонах) становить 0,5 євро.

Загальна сума витрат за зберігання за розрахунком позивача склала 734515,54 грн.

Позивач розрахунком відповідно до Порядку від 15.06.2012 №731, який надіслано відповідачу в листі № 3583/10/12-70-03 від 21.12.2015, повідомив його про необхідність сплатити витрати за зберігання майна за період з 15.08.2015 (11-й день зберігання) по 19.11.2015 (день проведення інвентаризації та виявлення факту відсутності майна) в сумі 734515,54 грн.

Підприємство відповідача повідомило митний орган листом від 15.12.2015 №635, що товар було відвантажено споживачам на підставі актів приймання-передачі зі складу, де він зберігався, 26.10.2015 - 26,050 тн; 27.10.2015 - 24,150 тн; 02.11.2015 - 26,310 тн; 02.11.2015 - 24,310 тн; 01.12.2015 - 3,480 тн.

Також позивач зазначає, що сума витрат за зберігання товару на складі митного органу не була оформлена уніфікованою митною квитанцією МД-1, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу II Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів затверджену наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 передбачено, що відшкодування витрат митному органу оформлюється уніфікованою митною квитанцією МД-1, яка заповнюється в порядку, встановленому законодавством. Витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Позивач вказує, що у даному випадку уніфікована митна квитанція МД-1 не була заповнена оскільки фактично видача товару зі складу митного органу не проводилась, товар був самовільно без відома митниці вивезений відповідачем зі складу митного органу без додержання положень ст. 242 МК України, при цьому уніфікована митна квитанція МД-1 виписується при видачі товару зі складу митного органу у встановленому законом порядку.

В порушення умов Митного Кодексу України, відповідач свої зобовязання щодо оплати витрат органів доходів і зборів на зберігання товару не виконав, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування витрат за зберігання товарів на складі митного органу в сумі 734515,54 грн.

Позивач звертався з даною вимогою до Луганського окружного адміністративного суду, який постановою від 15.03.2016, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 закрив провадження у справі та розяснив позивачу право звернення до господарського суду.

Зважаючи на вказані судові акти та на недопустимість обмеження доступу до судочинства, суд прийняв даний позов до розгляду та здійснює його розгляд по суті.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та відповідача, надані ними докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч.4 ст.321 МК України, граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів.

Як вбачається з службової переписки посадових осіб позивача, договір №33 від 04.08.2015 між Луганською митницею ДФС та ТОВ-підприємство «Продмашстрой» був укладений саме з підстав закінчення 180-денного строку перебування товару під митним контролем.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 238 Митного Кодексу України, обовязковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають товари, граничний строк перебування яких під митним контролем на території зони митного контролю закінчився.

Відповідно до ч.2 ст. 238 Митного Кодексу України товари, які підлягають обовязковій передачі для зберігання органу доходів і зборів, зберігаються на складах органів доходів і зборів.

Згідно з ч.4 ст. 239 Митного Кодексу України, товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обовязки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

На підставі вимог ч.3 ст. 239 Митного Кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №627 затверджено Порядок роботи складу митного органу, п. 9.1 якого передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах Митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат Митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Відповідно до ч.6 ст.239 Митного Кодексу України, витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині пятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 №731 затверджено Порядок відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів (далі Порядок № 731), пункт 1 якого передбачає, що відшкодування витрат митному органу оформлюється уніфікованою митною квитанцією МД-1 (далі - УМК МД-1), яка заповнюється в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з наказом Державної митної служби України №1 від 04.01.2005 затверджено Порядок застосування уніфікованої митної квитанції МД-1, відповідно до вимог пункту 1.2 якого Уніфікована митна квитанція МД-1 (далі - УМК) застосовується під час прийняття на зберігання митним органом товарів відповідно до законодавства.

Зазначене вище є підставою для висновку, що фактично товар не було належним чином оформлено на зберігання митного органу шляхом складання уніфікованої митної квитанції МД-1 та умови фактичного зберігання товару за вказаним договором не відповідають вимогам зазначених вище Порядків для зберігання товару на складі митного органу. На що, крім іншого, вказує різниця між вартістю послуг за фактичне зберігання за договором (8550 грн. з ПДВ - за період з 04.08.2015 по 31.12.2015) та витратами, що обчислені митним органом на підставі Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів від 15.06.2012 №731 ( 734515,54 грн. - за період з 15.08.2015 по 19.11.2015).

Позивач посилається на укладення договору зберігання з відповідачем у спрощений спосіб шляхом підписання актів приймання-передачі товару №1 від 04.08.2015, №2 від 05.08.2015, №3 від 06.08.2015, №4 від 07.08.2015, №5 від 07.08.2015 на склад митного органу.

Згідно з ч.1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч.1 ст. 937 Цивільного кодексу України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Водночас, згідно з п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, однією з засад цивільного законодавства є свобода договору.

Як зазначено у ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, з наведеного вбачається, що укладення договору повинно мати добровільний характер та базуватися виключно на взаємній вільній згоді його рівноправних сторін. Забезпечення сутності договору як домовленості сторін та свободи їхнього волевиявлення від диктату третіх осіб, зокрема органів публічної влади, є основною функцією однієї з фундаментальних засад цивільного права принципу свободи договору.

Водночас, як вбачається з наведених вище норм Митного кодексу України, відповідач поза свого волевиявлення та небажання, повинен був передати нерозмитнений товар на зберігання складу митного органу, оскільки, відбулось тривале зберігання понад 180 днів, яке в свою чергу було спричинене протиправними діями посадових осіб позивача щодо відмови у митному оформленні товару відповідача, що встановлено постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанції.

Посилання позивача на акти приймання-передачі, як на договір зберігання, в яком він є зберігачем, а відповідач поклажодавцем, є безпідставним, оскільки, вказані документи були складені на підтвердження факту передання відповідачем на склад позивача товару у звязку з тим, що п.4 ч.1 ст. 238 та ч. 4 ст. 321 Митного кодексу України врегульований такий порядок.

Акти приймання-передачі, на які посилався позивач, не мають ознак договору, оскільки згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В даному випадку це була не домовленість сторін, а реалізація відповідачем свого обовязку, встановленого Митним кодексом України.

Позивач здійснив розрахунок витрат на зберігання товару на митному складі на підставі пункту 2 Порядку № 731 за 96 та 97 діб, водночас, згідно абзаців 3-4 пункту 8 розділу 2 вказаного Порядку, при обрахунку витрат митним органом до розрахункового строку не включається час затримки митного оформлення, яка сталася з ініціативи митного органу. Час затримки митного оформлення з ініціативи митного органу встановлюється за результатами перевірки обставин та причин такого затримання та оформлюється доповідною або службовою запискою на керівника митного органу або особу, яка виконує його обовязки.

Як зазначив представник позивача, стосовно факту відмови у митному оформленні товару відповідача було проведено службову перевірку та за її результатами не встановлено порушень діями посадових осіб митниці жодних вимог чинного законодавства, незважаючи на встановлення цього факту у постанові Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015.

Отже, з системного аналізу вказаних нормативних актів та судових рішень, можна зробити висновок, що розміщення товару на складі митного органу протягом 96 та 97 діб було обумовлено протиправними діями посадових осіб позивача, а тому можна зробити висновок, що таке затримання сталось з вини, або як вказано у Порядку № 731, з ініціативи митного органу.

Позивачем заявлено до стягнення витрати за зберігання товарів на складі митного органу в сумі 734515,54 грн., які розраховані відповідно до Порядку № 731, водночас згідно цього ж Порядку, час затримки товару з ініціативи митного органу не включається до розрахункового строку, а враховуючи, що весь час вказане зберігання відбувалось з ініціативи митного органу, можна дійти висновку, що період часу, в якому відбувалось платне зберігання, відсутній.

Крім того, як вбачається з розрахунку позивача, однією зі складових визначення обєму є довжина. Довжина цистерн, в яких зберігався вантаж, визначена як 20,02 м. Водночас, згідно технічного паспорту вагона № 51243012, довжина вагону між осями автозчепів складає 12,02 м.

Суд звертає увагу, на зазначення позивачем, що уніфікована митна квитанція МД-1 не була заповнена, оскільки фактично видача товару зі складу митного органу не проводилась, товар був самовільно без відома митниці вивезений відповідачем зі складу митного органу без додержання положень ст. 242 МК України, при цьому позивач зазначив, що уніфікована митна квитанція МД-1 виписується при видачі товару зі складу митного органу у встановленому законом порядку.

Водночас, про безпідставність такого висновку свідчить пункт 1.2 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД-1, згідно якого уніфікована митна квитанція МД-1 застосовується під час здійснення таких операцій, зокрема, прийняття на зберігання митним органом товарів відповідно до законодавства.

Зазначене вище є підставою для висновку, що фактично товар не було належним чином оформлено на зберігання митного органу шляхом складання уніфікованої митної квитанції МД-1 Крім того, різниця між вартістю послуг за фактичне зберігання за договором № 33 (8550 грн. з ПДВ - за період з 04.08.2015 по 31.12.2015) та витратами, що обчислені митним органом на підставі Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів від 15.06.2012 №731 (734515,54 грн. - за період з 15.08.2015 по 19.11.2015) є взагалі неспіввимірною.

Таким чином, враховуючи відсутність обовязку відшкодування витрат на зберігання товару відповідача на складі митного органу у звязку з його затримкою з вини позивача, та відсутність правових підстав для такого відшкодування, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з віднесенням судових витрат на позивача, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено: 29.07.2016.

Суддя О.С. Фонова