ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р.Справа № 922/1831/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція", м. Харків
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью ОСОБА_1", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 546 093,73 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, за дов. № б/н від 25.01.2016 року

відповідача - ОСОБА_3, за дов. № б/н від 28.08.2015 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью ОСОБА_1", про стягнення основної заборгованості у розмірі 275 487,45 грн., 22 464,67 грн. 3% річних, 248 141,61 грн. інфляційних втрат, а також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 8 191,41 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором підряду № 292 від 01 червня 2011 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 червня 2016 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1831/16 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 29 червня 2016 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє по розгляду даної справи 11 липня 2016 року було оголошено перерву до 19 липня 2016 року.

Під час перерви судом долучено до матеріалів справи документи, які надійшли до суду від: позивача - додаткові пояснення (вх. № 23530 від 18 липня 2016 року) з додатками; відповідача - додаткові пояснення (вх. № 23265 від 15 липня 2016 року) з додаткоами.

Після перерви 19 липня 2016 року судове засідання було продовжено, представники сторін в дане судове засідання зявилися. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідач проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (вх. № 22388 від 08 липня 2016 року).

В судовому засіданні 19 липня 2016 року представники сторін не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 червня 2011 року між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) було укладено договір підряду № 292.

Відповідно до п. 2.1 договору, за договором підрядник зобов'язується, на умовах договору та згідно вимог чинного законодавства, за завданням замовника та згідно з Проектною документацією на свій ризик виконати та здати замовникові в установлений договором строк всі роботи з улаштування пожежного резервуару, що включають в себе закупку та поставку всіх необхідних матеріалів та обладнання, організацію та виконання всіх необхідних будівельно-монтажних, та інших робіт передати замовнику в належний строк пожежний резервуар, а також усунення дефектів під час гарантійного строку експлуатації, а замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик, проектну документацію, прийняти від підрядника збудований об'єкт та оплатити виконані належним чином та у відповідності до умов цього договору роботи.

Роботи за договором, будуть прийматися замовником щомісяця після їх виконання шляхом підписання сторонами та скріплення печатками сторін довідки про вартість виконаних підрядником робіт типової форми № КБ-3 та акту прийняття виконаних підрядником робіт з розрахунком вартості виконаних підрядником робіт та суми оплати за розрахунковий місяць. Передача-прийняття виконаних робіт та підписання актів виконаних робіт можливі за умови їх повного та остаточного завершення підрядником на належному рівні якості, наявного пакету виконавчої документації та відсутності недоліків у відповідності до стандартів та вимог договору та чинного законодавства. Передача ат прийняття стануть чинними лише після підписання відповідного акту прийняття виконавчих підрядних робіт сторонами (п. п. 15.1, 15.6, 15.8 договору).

Підрядник отримує в якості оплати за роботи, виконані відповідно до умов договору винагороду, що становить 1 706 221,36 грн. з урахуванням ПДВ. ПДВ - 20% від вартості робіт та послуг, за цим договором, становить 284 370,23 грн. Податок на додану вартість включається до кожного окремого платежу та відповідно до ціни договору в розмірі, передбаченому чинним законодавством України (на момент укладення цього договору ПДВ становить 20%). В разі зменшення розміру ПДВ ціна договору відповідно зменшується. Платежі за договором здійснюються в безготівковому порядку шляхом банківського переказу замовником відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника на підставі належним чином оформленого та затвердженого замовником платіжного пакету, що складається з: рахунку-фактури підрядника; акту прийняття виконаних підрядником робіт, в якому також наведено вартість виконаних підрядних робіт та суми оплати за розрахунковий місяць; довідки про вартість виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-3. Підрядник надає замовнику зазначений в цьому пункті платіжний пакет за звітний місяць щомісячно в строк до 5-го числа місяця, наступного за звітним. Для здійснення авансованого платежу, зазначеного в п. 13.3.1 договору достатньо рахунку-фактури від підрядника. Замовник перевіряє виконання робіт на будівельному майданчику та затверджує платіжний пакет підрядника протягом 5 робочих днів з моменту подання підрядником платіжного пакета, якщо виконання робіт задовольняє замовника. Замовник перераховує підряднику кошти згідно затвердженого замовником розрахунку вартості виконаних робіт та суми оплати за розрахунковий місяць протягом 10 календарних днів з дати затвердження замовником платіжного пакету підрядника та з урахуванням положень п. 13.1 цього договору (п.п. 13.1 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 03.10.2012 року), 13.2.1, 13.2.2, 13.2.3 договору).

Розрахунки між сторонами здійснюються у наступному порядку: протягом 2 календарних днів з дати підписання договору, замовник перераховує на поточний рахунок підрядника авансовий платіж у розмірі 609 925,72 грн., в тому числі ПДВ, що становить 101 654,29 грн. При розрахунку суми оплати за розрахунковий місяць за фактично виконані у звітному місяці роботи замовник утримує грошові кошти в наступному розмірі: для формування гарантійного фонду у розмірі 4% вартості фактично виконаних у звітному місяці роботи, до моменту формування гарантійного фонду у розмірі, що не передбачений договором; для погашення суми авансованого платежу, зазначеного в п. 14.3.1 договору - пропорційно відношенню вартості виконаних за звітний місяць робіт до ціни договору - до моменту повного погашення авансованого платежу за умовами виконання замовником п. 13.3.1; можливі штрафні санкції за невиконання підрядником умов цього договору (п. п.13.3.1, 13.2.2 договору).

Гарантійний фонд за договором встановлюється у розмірі 4% від ціни договору та формується шляхом щомісячного утримання замовником (залишення у замовника) 4% вартості фактично виконаних робіт з урахуванням ПДВ. Замовник перераховує підряднику 50% суми гарантійного фонду після підписання комісією актів приймання-передачі етапу та виконання п. 13.4.3 цього договору та отримання замовником відповідного рахунку-фактури від підрядника. Замовник після здійснення оплати згідно з п.п. 13.4.2 утримує у себе 50% гарантійного фонду, на умовах, викладених у статті 16 договору. Перерахування замовником на рахунок підрядника решти гарантійного фонду в розмірі 50% гарантійного фонду здійснюється: протягом 30 календарних днів з моменту закінчення гарантійного строку експлуатації, вказаного у статті 16 договору, та отримання замовником від підрядника відповідного рахунку-фактури, або протягом 30 календарних днів після надання підрядником замовнику банківської гарантії на суму решти коштів гарантійного фонду від першокласного банку, акцептованого замовником, з текстом та у формі, погоджений замовником (п.п. 13.4.1, 13.4.2, 13.4.4, 13.4.5 договору).

Гарантійний строк експлуатації за договором починається з моменту вводу об'єкта в експлуатацію і триває 1 (один) календарний рік. Якщо гарантійний строк виробника матеріалів, конструкцій чи обладнання триває довше одного року, то підрядник переуступає замовнику право вимоги за такими гарантійними зобов'язаннями виробника, що входять до ціни договору (п. 16.3 договору).

Згідно п. 26.1 договору, підписанням договори сторони засвідчують, що вони досягли згоди зі всіх його істотних умов, а також те, що з моменту підписання договору всі попередні домовленості та листування стосовно предмету договору втрачають силу.

Як вказує позивач у позовній заяві ним в повному обсязі виконані умови договору підряду № 292 від 01 червня 2011 року, що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт: за липень 2011 року; за серпень 2011 року; за вересень 2011 року; за грудень 2011 року; за жовтень 2012 року ; грудень 2012 року та сертифікатом про відповідність закінчення будівництва об'єкта проектній документації підтвердження його готовності до експлуатації серії ХК № 8 від 30 січня 2012 року, втім відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості виконаних робіт виконав лише частково на загальну суму 1 430 733,90 грн.

02 вересня 2013 року позивач листами (вих. № 400 від 02 вересня 2013 року та вих. № 399 від 02 вересня 2013 року) направив на адресу відповідача листи-вимоги, в яких, зокрема, просив сплатити заборгованість, яка наявна у відповідача в тому числі за неналежне виконання умов договору підряду № 292 від 01 червня 2011 року у сумі 207 238,61 грн. та непогашену заборгованість перед позивачем по сплаті гарантійного фонду за договором підряду № 292 від 01 червня 2011 року у сумі 68 248,84 грн. Дані листи відповідачем залишилися без відповіді, а заборгованість - без оплати.

Як вказує позивач, саме неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спору у даній справі, з врахуванням встановлених обставин та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та першим відповідачем у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору будівельного підряду, до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1 та 3 глави 61 Цивільного кодексу України.

В силу приписів ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Частинами 1 та 3 статті 843 ЦК України передбачено, що договір підряду визначає ціну роботи (яка включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу) або способи її визначення.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. (ст. 854 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно вимог передбачених ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідачем в установленому ст. ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція" про стягнення заборгованості за договором підряду № 292 від 01 червня 2011 року у розмірі 275 487,45 грн. (з урахуванням 68 248,00 грн. утриманої суми гарантійного фонду, з огляду на введення об'єкта в експлуатацію 30 січня 2012 року та виходячи з умов п.п. 13.4.2, 13.4.5 договору) обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Твердження відповідача щодо наявності недоліків і дефектів у роботі позивача, за наслідками яких відповідачем було притримано виплату грошових коштів, спростовуються матеріалами справи з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази складання дефектних актів, та самим відповідачем під час судових засідань було підтверджено відсутність будь-яких доказів в обґрунтування даної позиції.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 22 464,67 грн. 3% річних та 248 141,61 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, періоди нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно, згідно діючого законодавства, за таких обставин позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача сум 3% річних (за період з 18 вересня 2013 року по 06 червня 2016 року на суму 207 238,60 грн. (основної заборгованості); з 10 вересня 2013 року по 06 червня 2016 року на суму 34 124,43 грн. (перша половина суми гарантійного фонду); з 10 жовтня 2013 року по 06 червня 2016 року на суму 34 124,43 грн. (друга половина гарантійного фонду)) у розмірі 22 464,67 грн. та інфляційних втрат (за період з 18 вересня 2013 року по 06 червня 2016 року на суму 207 238,60 грн. (основної заборгованості); з 10 вересня 2013 року по 06 червня 2016 року на суму 34 124,43 грн. (перша половина суми гарантійного фонду); з 10 жовтня 2013 року по 06 червня 2016 року на суму 34 124,43 грн. (друга половина гарантійного фонду)) у розмірі 248 141,61 грн. є обґрунтованим, правомірним та задовольняється судом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 8 191,41 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 11, 509, 526, 625, 837, 854 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальністю "Ньою ОСОБА_1" (61115, м. Харків, пр. Косіора, 81, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція" (61060, м. Харків, пр-т Московський, 142, ) 275 487,45 грн. основної заборгованості, 22 464,67 грн. 3% річних, 248 141,61 грн. інфляційних втрат та 8 191,41 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 25.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/1831/16