РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016Справа №910/10627/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капромбуд"

про стягнення 11 412 941,04 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Сороколіта Є.М.- за дов.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капромбуд" про стягнення 11 412 941,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю товару за державні кошти № 294/15/107 від 24.06.15 р.

Ухвалою від 09.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.07.2016 р.

Ухвалою від 05.07.16р. розгляд справи відкладено на 26.07.16р.

Повноважні представники відповідача в судове засідання 26.07.16р. не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Господарського суду міста Києва у справі № 910/10627/16 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в позовній заяві та відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, а саме, що участь, в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

В судовому засіданні 27.07.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капромбуд» (надалі - Відповідач) був укладений договір про закупівлю послуг №29-20 (надалі - Договір.

Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець зобов'язався у 2012 році надати Замовнику послуги, зазначені в п.1.2 Договору, а Замовник - прийняти і оплатити послуги на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.1.2 Договору, мова йшла про консультативні послуги в наукових і технічних галузях, суміжних з будівництвом; проведення першочергових геологорозвідувальних досліджень на нафту і газ (Оцінка перспектив пошуку неконверційного газу у карбонатних утвореннях палеозойського комплексу Східного та Південного регіонів України), далі - послуги. Детальний перелік та обсяг послуг було зазначено у Геологічному завданні на надання послуг Додаток №1 (далі - Геологічне завдання) та Календарному плані на надання послуг Додаток №2 (далі - Календарний план).

В подальшому сторони неодноразово вносили зміни до Договору в частині строків надання Виконавцем послуг і відповідним чином змінювали Календарний план. Останні зміни до Договору було внесено 25 грудня 2013 року Додатковою угодою №4. Відповідно до зазначеної додаткової угоди, сторони домовились викласти п.1.1 Договору в новій редакції: Виконавець зобов'язується у 2012-2014 роках році надати Замовнику послуги, зазначені в п. 1.2 Договору, а Замовник - прийняти і оплатити послуги на умовах, передбачених цим Договором.»

Цією ж додатковою угодою сторони встановили, що цей Договір набирає чинності з дати підписання договору уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до 31.12.14 в частині надання послуг, а в частині здійснення розрахунків - до повного їх завершення.»

Відповідно, сторони виклали в новій редакції Геологічне завдання та Календарний план. Так, новим Календарним планом було передбачено надання послуг протягом 28 місяців з дати укладення договору, тобто з 20.08.2012 по 20.12.2014.

Відповідно до п.4.1 Договору, після укладення цього Договору Замовник може перерахувати на рахунок Виконавця авансовий платіж у розмірі 70 (сімдесят) відсотків від суми, зазначеної у п.3.1 Договору, що становить з урахуванням ПДВ 13 853 700,00 грн.

Відповідно до п.4.2 Договору, далі розрахунки мали проводитися шляхом поетапної оплати Замовником наданих послуг, після отримання Замовником рахунку на оплату послуг, якісно підготовленої відповідно до вимог Геологічного завдання та Календарного плану звітної документації, та після підписання Замовником акту здачі-приймання наданих послуг по кожному виконаному етапу. При цьому із суми, яка повинна бути сплачена, вираховується питома частка авансового платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання договору уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до 31.12.2014 в частині надання послуг, а в частині здійснення розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.4.1 Договору, 30.11.2012 позивач перерахував на рахунок відповідача 13 853 700,00 грн. в якості авансового платежу. На виконання Договору відповідач надав частину обумовлених послуг, про що свідчать наступні акти здачі-приймання послуг:

1) Акт здачі-приймання послуг від 12 грудня 2012 року (етап 1);

2) Акт здачі-приймання послуг від ЗО травня 2013 року (етап 2);

Третій етап надання послуг, передбачений календарним планом, відповідач так і не виконав, у зв'язку з чим сторони не підписали акт здачі-приймання послуг за третім етапом.

Відповідно до Календарного плану, Виконавець мав виконати третій етап послуг протягом 22 місяців з дня завершення другого етапу та протягом 28 місяців з дня укладення договору - по 20.12.2014 року. Третій етап надання послуг мав бути завершений наданням звіту про надані послуги.

Отже, Виконавець мав надати замовнику третій етап послуг та передати звіт про

надані послуги не пізніше 20.12.2014. Проте, всупереч Календарному плану та положенням

Договору, відповідач не виконав своє зобов'язання, передбачене Договором. Дія Договору закінчилася 31 грудня 2014 року, сторони строк дії Договору не продовжили.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листом про підписання акту звірки, а також з претензією про сплату відповідачем невикористаного авансу та неустойки. Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Слід зазначити, що сторонами спору доказів, підтверджуючих, виконання відповідачем робіт на суму 8 899 086,00 грн. або повернення вказаної суми коштів позивачеві, сторонами спору до суду не подано.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що у разі порушення строку надання послуг, визначених у Календарному плані та Геологічному завданні, або порушення строку усунення недоліків (пункт 6.1.4.) виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка за кожний день прострочення від загальної ціни договору (п. 3.1. договору), а за прострочення понад 30 календарних днів - додатково сплачує штраф у розмірі 7 відсотків від вартості прострочених послуг і ціни договору.

Оскільки відповідач допустив прострочення з надання послуг по третьому етапу, позивачем на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. 7.2. договору, нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 1 623 946,44 грн. за період з 21.12.2014 по 23.03.2015 та штраф в розмірі 889 908,60 грн.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності і в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 28.02.2011 у справі №23/225 та від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку оплатити надані послуги в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капромбуд" (03058, м. Київ, вулиця Гарматна, будинок 39-В, офіс 5; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ) 8 899 086 (вісім мільйонів вісімсот дев'яносто дев'ять тисяч вісімдесят шість) грн. 00 коп. основного боргу, 1 623 946 (один мільйон шістсот двадцять три тисячі дев'ятсот сорок шість) грн. 44 коп. пені, 889 908 (вісімсот вісімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот вісім) грн. 60 коп. штрафу та 171 194 (сто сімдесят одну тисячу сто дев'яносто чотири) грн. 12 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.07.16р.

Суддя І.О. Домнічева