ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Справа № 904/7866/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Татькова В.І.,
Картере В.І.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"
на рішення та постанову господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2016
у справі№ 904/7866/15
господарського судуДніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Родовід Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Дайсі"
за участі, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство з іноземними інвестиціями "Відродження", 2. Закрита акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "Rital Limited"
прозвернення стягнення на предмет застави
за участю представників:
від позивача: Стуканов Р.В. від відповідача: Гезь А.С.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.07.2016 касаційну скаргу у справі №904/7866/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С, - головуючий, Татьков В.І., Картере В.І. у відповідності із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.07.2016.

1. Зміст позовних вимог та стислий виклад підстав подання позову

ПАТ "Родовід Банк" звернулося до господарського суду із позовом до ТОВ "Дайсі" та просило в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Спільне підприємство з іноземними інвестиціями "Відродження" за кредитним договором №2006-310 від 28.12.2006 в розмірі 55 814 462,37 грн. звернути стягнення на належне на праві власності ТОВ "Дайсі" нерухоме майно та рухоме майно згідно переліку, що передано в іпотеку та заставу ПАТ "Родовід Банк" за іпотечним договором від 16.02.2007 за реєстровим № 146 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною 11 015 160,00 грн. з ПДВ, з яких вартість нерухомого майна становить 9 979 080 грн. з ПДВ, вартість рухомого майна становить 1 036 080 грн. з ПДВ, яка визначена висновком про незалежну оцінку від 18.08.2015, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Канзас Ріал Естейт".

Позов мотивовано невиконанням ТОВ "Спільне підприємство з іноземними інвестиціями "Відродження" як позичальником зобов`язань за кредитним договором № 2006-310 від 28.12.2006.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору, перейшло до ТОВ "Дайсі", банк як іпотекодержатель, керуючись ст. 23 Закону України "Про іпотеку", звернувся із позовом саме до нового власника нерухомого майна.

2. Стислий виклад суті рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 (суддя Соловйова А. Є.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 у справі №904/7866/15 (Кощеєв І.М. - головуючий, Науменко І.М., Кузнецов В.О.), в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є цілком обґрунтованими, оскільки наявне право банку звернутися про таке стягнення до нового набувача нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці.

При цьому, враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, господарські суди відмовили в задоволенні позову в цій частині, встановивши, що строк позовної давності позивачем пропущено.

Стосовно позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави - рухоме майно, господарські суди відмовили в позові в цій частині з підстав недоведеності, що вказане рухоме майно знаходиться у відповідача.

3. Підстави, з яких оскаржено судові рішення господарських судів

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ПАТ "Родовід Банк" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник стверджує, що право вимоги у ПАТ "Родовід Банк" за основним зобов`язанням розпочалось із 25.12.2009, а отже із цієї дати ПАТ "Родовід Банк" мав право вимоги погасити заборгованість за основним зобов`язанням за рахунок звернення стягнення на предмет застави за іпотечним договором.

Строки позовної давності були перервані на підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України з 13.12.2010 - дати звернення іпотекодавця ЗАКОВ "Rital Limited" до господарського суду Донецької області із позовом про визнання недійсним іпотечного договору.

У зазначеному позові іпотекодавець визнав факт укладання та дії іпотечного договору.

Строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки для ПАТ "Родовід Банк" почав відраховуватись після прийняття 29.11.2011 остаточного рішення у цій справі Донецьким апеляційним господарським судом.

У межах строку позовної давності 12.11.2014 позивач направив іпотекодавцю та його представнику гр. Діхтяру В.А. вимогу про усунення протягом 30 днів порушення зобов`язання за кредитним договором.

Таким чином, на думку ПАТ "Родовід Банк" строк позовної давності щодо звернення ПАТ "Родовід Банк" до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором почав відраховуватись з 12.12.2014 і мав спливти 12.12.2017.

Щодо відмови банку у зверненні стягнення на рухоме майно, скаржник зазначив, що у судовому засіданні зазначалось, що дане рухоме майно являє собою обладнання змонтоване у приміщенні, яке також надане в іпотеку і є холодильним обладнанням, що застосовується у складських приміщеннях. Демонтаж такого обладнання спричиняє пошкодження приміщення. Відповідач спеціалізується на наданні в оренду складських приміщень з морозильними камерами, що підтверджується відповідним витягом та оголошеннями в мережі Інтернет.

4. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

28.12.2006 між ВАТ "Родовід Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк") та ТОВ "Спільне підприємство з іноземними інвестиціями "Відродження" як позичальником укладено кредитний договір №2006-310. Заборгованість за кредитами, наданими за цим договором, має бути погашена в строки, вказані у відповідних додаткових угодах, але не пізніше 25.12.2009. Сторонами неодноразово вносились зміни до договору.

Для забезпечення виконання боржником зобов`язань в повному обсязі перед іпотекодержателем за кредитним договором №2006310 від 28.12.2006 між ВАТ "Родовід Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк") як іпотекодержателем та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Rital Limited" як іпотекодавцем укладено іпотечний договір №2006-310/2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І. 16.02.2007 за реєстровим № 146.

За умовами вказаного договору банку передано в іпотеку нерухоме майно і основні засоби (рухоме майно), що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 2Б, зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 9434005.

Судами встановлено, що право власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору, перейшло до ТОВ "Дайсі".

Відповідно до умов іпотечного договору боржник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитним договором не пізніше 25.12.2009.

Судами встановлено, що рухоме майно, яке є предметом застави, не перебуває на балансі ТОВ "Дайсі".

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2009 у справі №2/307 позов за ПАТ "Родовід Банк" до ТОВ "Спільне підприємство з іноземними інвестиціями "Відродження" задоволено, вирішено стягнути прострочену заборгованість за кредитним договором № 2006-310 від 28.12.2006 в розмірі 15 000 000,00 грн., прострочену заборгованість по відсотках 1 253 424,72 грн., пеню за порушення термінів повернення кредиту 1 125 068,50 грн., пеню за порушення термінів повернення відсотків 125 340,21 грн., прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 1 223 000 євро, прострочену заборгованість по кредиту 2 166 000,00 грн., прострочену заборгованість по відсотках 42 218,63 євро, прострочену заборгованість за відсотками 103 849,30 грн., пеню за порушення термінів повернення кредиту 133 390,77 євро, пеню за порушення термінів повернення кредиту 236 242,36 грн., пеню за порушення термінів повернення відсотків 4951,62 євро, пеню за порушення термінів повернення відсотків 12 180,01 грн., державне мито в розмірі 25 500,00 грн.

У справі №904/7866/15 відповідачем подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, яка обґрунтована тим, що у зв`язку із закінченням строку позовної давності за основним зобов`язанням за кредитним договором позовна давність за іпотечним договором також сплинула.

5. Нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню при вирішенні спору

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до положень пунктів 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За ч. 1 ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

6. Мотиви та норми права, з яких виходить Вищий господарський суд України при прийнятті постанови

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи встановлені судами обставини справи, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині звернення стягнення на нерухоме майно з огляду на наявність у банка права звернути стягнення щодо нового набувача нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці, та правильно застосували норми, зокрема, ст.ст. 3, 23, 33 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 526, 610, 611, 1054 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, суди встановили недоведеність переходу права власності на рухоме майно до відповідача у даній справі, оскільки за поданими відповідачем до господарського суду доказами рухоме майно, яке є предметом застави, не перебуває на балансі ТОВ "Дайсі" та протилежного позивачем не доведено.

Оскільки датою виконання боржником зобов`язань за кредитним договором є 25.12.2009, строк позовної давності щодо позовних вимог сплинув ще в грудні 2012 року. Позивач звернувся з даним позовом лише 01.09.2015, тобто за межами встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Позивачем не доведено, що іпотекодавець під час перебігу строку позовної давності за цими вимогами вчинив дії про визнання обов`язку виконання зобов`язання за рахунок предмета іпотеки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Таким чином, враховуючи наявність заяви відповідача про застосування позовної давності, господарські суди дійшли обгрунтованого висновку про відмову у позові в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно.

Враховуючи норми ст.ст.32, 33, 34, 43 ГПК України, судами відмовлено в позові в частині звернення стягнення на предмет застави - рухоме майно, за недоведеністю.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Родовід Банк" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 у справі №904/7866/15 залишити без змін.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: В. Татьков

В. Картере