ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2016 р.Справа № 922/1573/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків 2. Українського державного університету залізничного транспорту, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", м. Харків
про визнання недійсним договору, припинення зобов'язання та повернення майна
за участю :

прокурора:ОСОБА_1, посвідчення №032956 від 10.04.2015р.,

представника першого позивача (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області): ОСОБА_2,довіреність №53 від 10.04.2016.,

представникп другого позивача (Український державний університет залізничного транспорту): ОСОБА_3, довіреність №б/н від 06.06.2016р.,

представника відповідача: ОСОБА_4, довіреість №43 від 13.06.2016р.,

ВСТАНОВИВ:

Харківська місцева прокуратура №1 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Харківській області та Українського державного університету залізничного транспорту звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна - про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення №5250-Н від 10.08.2012 р., укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Фортуна; припинення зобовязання за договором оренди нежитлового приміщення №5250-Н від 10.08.2012 р. на майбутнє; зобовязання ТОВ Фортуна повернути орендовані на підставі договору оренди №5250-Н від 10.08.2012р. нежитлові приміщення балансоутримувачу (Українському державному університету залізничного транспорту).

Окрім того, прокурор просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 4585,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що нежитлові приміщення, які є обєктами освіти, на підставі спірного договору використовуються в діяльності, що не повязана з навчально-виховним процесом, що, на думку прокурора, є порушенням ч. 5 ст. 63 Закону України Про освіту, ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

В судовому засіданні 21.06.2016 р. було оголошено перерву до 05.07.2016 р., яку було продовжено до 11.07.2016 р.

За клопотанням прокурора, ухвалою господарського суду Харківської області від 11.07.2016 р. розгляд справи було відкладено до 25.07.2016 р.

21.07.2016 р. від позивача (Українського державного університету залізничного транспорту) надійшли пояснення по справі (вх.№ 23981 від 21.07.2016 р.),відповідно до яких орендовані за спірним договором приміщення перебувають у нього як у балансоутримувача на праві оперативного управління.

21.07.2016 р. від позивача (Українського державного університету залізничного транспорту) надійшли документи (вх.№23982 від 21.07.2016 р.) на підтвердження правового статусу індивідуально визначеного майна - приміщень, що орендуються за спірним договором.

22.07.2016 р. від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх.№24129 від 22.07.2016 р.), відповідно до яких останній додатково обґрунтовує Постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 р. наявність у навчального закладу права передавати належне йому майно в оренду.

В судовому засіданні 25.07.2016 р. прокурор надав заяву (вх.№24376 від 25.07.2016 р.), відповідно до якої, посилаючись на технічну описку, уточнив перелік нежитлових приміщень, які заявляє до повернення відповідачем у звязку з недійсністю спірного договору; просив суд повернути обумовлені спірним договором приміщення на користь Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Харківській області, а не балансоутримувача (Українського державного університету залізничного транспорту).

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилається на договір оренди нежитлового приміщення №5250-Н від 10.08.2012 р. та, зокрема, додаткову угоду до даного договору №1 від 06.07.2015 р., відповідно до якої сторони доповнили перелік орендованих відповідачем приміщень.

Втім, при виготовлені тексту позовної заяви прокурором зазначено перелік приміщень, які заявлено до повернення відповідачем без врахування додаткової угоди до спірного договору №1 від 06.07.2015 р.

Враховуючи наведене, вказана заява не стосується зміни ані предмету, ані підстав позову, а стосується виправлення прокурором технічної описки.

За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти до розгляду заяву прокурора (вх.№24376 від 25.07.2016 р.) в частині уточнення переліку приміщень, які підлягають поверненню та продовжує розгляд справи з урахуванням відповідних уточнень.

Суд відмовляє в прийнятті заяви (вх.№24376 від 25.07.2016 р.) в частині зміни вимог прокурора щодо повернення обумовлених спірним договором приміщень на користь Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Харківській області, а не балансоутримувача (Українського державного університету залізничного транспорту), як було зазначено в прохальній частині позовної заяви, оскільки такі зміни стосуються зміни предмету позову, що, з огляду на положення ст. 22 ГПК України, є процесуально неможливим після початку розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 25.07.2016 р. прокурор та позивач (Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Харківській області) позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представники позивача (Українського державного університету залізничного транспорту) та відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірний договір відповідач виконує належним чином, навчальному закладу надано право передавати в оренду належне йому майно; орендовані за спірним договором приміщення потребували ремонту та навчальним закладом не використовувались, а у звязку з укладенням спірного договору відповідач утримує відповідні приміщення; навчальний заклад самостійно утримувати орендовані за спірним договором приміщення не має фінансової можливості. Окрім того, дані учасники судового процесу посилались на те, що положення ст. 63 Закону України «Про освіту» на спірні правовідносини не поширюються, оскільки обумовлені спірним договором приміщення не є обєктом освіти.

Представники позивача (Українського державного університету залізничного транспорту) та відповідача також пояснили, що орендовані за спірним договором приміщення не використовуються в навчальному процесі, а використовуються відповідачем для здійснення підприємницької діяльності.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

10.08.2012 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (позивач-1, орендодавець) та відповідачем (як орендарем) було укладено договір оренди №5250-Н (далі «договір оренди»).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди, з урахуванням внесених до нього додатковою угодою №1 від 06.07.2015 р. змін, орендодавець передає, орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначне майно: нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех.. паспортом №1-1 174,0 кв.м., №1-2 14,9 кв.м., №1-3 30,5 кв.м., №1-4 8,3 кв.м., №1-5 6,2 кв.м., № 1-6- 35,6 кв.м., №1-6а 10,5 кв.м., №1-7 40,6 кв.м., №1-7а 23,8 кв.м., №1-7б 38,4 кв.м., №1-8 2,4 кв.м., №1-9 3,3 кв.м.) 1-поверхової будівлі ливарної лабораторії, інв..№, Літ. «А-1», реєстровий номер №01116472.21.ПВПСЦЧ 089, площею 388,5 кв.м.; нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех..паспортом №1-1,8 кв.м., №2 21,6 кв.м) та 2-му поверсі (за тех..паспортом №3-26,9 кв.м.) 2-поверхової будівлі учбової лабораторної бази, інв..№, літ. «Г-2», реєстровий №01116472.21.ПВПСЦЧ 091, площею 50,3 кв.м.; нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех..паспортом №1-88,6 кв.м.) 1-поверхової будівлі трансформаторнної, інв..№, Літ. «Б-1», реєстровий №01116472.21 ПВПСЦЧ 092, площею 88,6 кв.м. (майно), загальною площею 527,4 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Дацько, 5, що знаходиться на балансі Української державної академії залізничного транспорту (Ідентифікаційний номер 01116472) (далі Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 22 лютого 2012 р. і становить 213800,00 грн.

Зі змісту абз.3 п. 1.1 Статуту Українського державного університету залізничного транспорту, який розміщено на офіційному сайті навчального закладу (http://kart.edu.ua/images/stories/akademiya/statyt-ukrduzt2014.pdf), Український державний університет залізничного транспорту є правонаступником Української державної академії залізничного транспорту, яка була реорганізована в Український державний університет залізничного транспорту згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. No 1049-р «Про реорганізацію Української державної академії залізничного транспорту» та наказу Міністерства освіти і науки України від 10 грудня 2014 року No 1457 «Питання реорганізації Української державної академії залізничного транспорту».

Згідно з п. 1.2 договору оренди, майно передано в оренду з метою розміщення ливарного виробництва.

За змістом наданих в судовому засіданні представником Українського державного університету залізничного транспорту пояснень, використання відповідачем на підставі спірного договору орендованих приміщень для ливарного виробництва не повязано із навчально-виховним процесом.

В п. 7.1 договору оренди сторони домовились, що орендодавець передає орендоване майно орендарю за участю балансоутримувача по акту приймання-передачі.

10.08.2012 р. обумовлене договором оренди приміщення було фактично передано позивачами відповідачу в користування. Відповідні обставини підтверджуються актом прийму-передачі орендованого майна від 10.08.2012 р., підписаним обома позивачами та відповідачем, скріпленим їх печатками (т.с. 1 арк.с.26).

07.12.2015 р. листом №31-5501 (арк.с. 32 т.с.1) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (позивач-1) зверталось до відповідача із вимогою про розірвання договору оренди у звязку з використанням орендованого майна (обєкту освіти) не за цільовим призначенням, що, на думку позивача-1, є порушенням ст. 63 Закону України «Про освіту».

Прокурор вважає, що договір оренди є недійсним, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства щодо недопустимості використання обєкту освіти з іншою метою, ніж повязаною із навчально-виховним процесом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Із змісту зазначеної статті випливає, що правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, до яких, зокрема, треба віднести: законність змісту правочину, наявність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми вчинення правочину вимогам законодавства, його спрямованість. Правочин є чинним, якщо він не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам громадського суспільства.

Досліджуючи питання відповідності спірного договору оренди вимогам чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про освіту» встановлено, що Україна визнає освіту пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства.

Відповідно до преамбули Закону України «Про освіту», ІНФОРМАЦІЯ_1, культурного, духовного, соціального, економічного розвитку суспільства і держави.

Метою освіти, а отже і метою діяльності навчальних закладів, є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, розвиток її талантів, розумових і фізичних здібностей, виховання високих моральних якостей, формування громадян, здатних до свідомого суспільного вибору, збагачення на цій основі інтелектуального, творчого, культурного потенціалу народу, підвищення освітнього рівня народу, забезпечення народного господарства кваліфікованими фахівцями.

За приписами ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту", навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством (ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту").

Частиною 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» встановлено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Відповідно до п. 1.1. Статуту, Український державний університет залізничного транспорту - багатогалузевий вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Обумовлені спірним договором приміщення знаходяться на балансі у позивача - Українського державного університету залізничного транспорту - що визнається всіма учасниками судового процесу.

Згідно з п. 6.4. Статуту, фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що об'єкти освіти і науки, які перебувають, зокрема, на балансі Українського державного університету залізничного транспорту - мають використовуватись виключно з метою, повязаною із навчально-виховним процесом.

Втім, як зазначалось вище, згідно з п. 1.2 договору оренди, майно передано позивачем відповідачу в оренду з метою розміщення останнім ливарного виробництва.

Як свідчать пояснення представника Українського державного університету залізничного транспорту в судовому засіданні, використання відповідачем на підставі спірного договору орендованих приміщень для ливарного виробництва не повязано із навчально-виховним процесом, а здійснюється виключно у підприємницькій діяльності відповідача.

Наведене свідчить, що у звязку з укладенням спірного договору належні навчальному закладу обєкти освіти використовуються для здійснення відповідачем підприємницької діяльності, а не з метою, повязаною із навчально-виховним процесом тобто використовуються не за призначенням.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у звязку з укладенням спірного договору порушено вимогу ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» щодо цільового використання обєкту освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України правочин є дійсним, якщо його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та загальним умовам дійсності правочину.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що спірний договір суперечить вимогам ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» - позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди №5250 від 10.08.2012 р. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд погоджується з твердженнями відповідача та Українського державного університету залізничного транспорту про наявність у останнього відповідно до п.4 ч. 3 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» та Постанови Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 р. «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» права передавати закріплене за ним на праві господарського відання майно в оренду, але вчинення зазначеного правочину має здійснюватися відповідно до законодавства, зокрема, ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту».

Факт руйнування обєкта оренди, потреба в його реконструкції, фактичне його не використання навчальним закладом, неможливість самостійного відновлення та утримання навчальним закладом названих обєктів, належне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором оренди, не спростовують висновки суду про невідповідність договору оренди вимогам ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту».

Окрім того, обставини відсутності фінансової спроможності самостійно ремонтувати та утримувати передане на підставі спірного договору майно, Українським державним університетом залізничного транспорту не доведено належними та допустимими доказами.

Посилання Українського державного університету залізничного транспорту та відповідача на те, що вимога ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки обєктом освіти слід вважати сам навчальний заклад як установу, а не належне йому майно є безпідставними. Адже, використання навчального закладу як установи за цільовим чи не цільовим призначенням є неможливим, оскільки останній не належить до обєктів матеріального світу.

Твердження відповідача про відсутність порушення інтересів держави у звязку з укладенням спірного договору є необґрунтованими, адже, за наслідкам укладення спірного договору обєкт освіти (лабораторні приміщення) фактично вибув з користування навчального закладу для здійснення стороннім субєктом підприємницької діяльності, не повязаною із навчальним процесом, що є порушенням ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту».

Щодо позовних вимог в частині припинення зобовязання за недійсним договором на майбутнє, зобовязання відповідача повернути орендовані на підставі недійсного договору приміщення балансоутримувачу (Українському державному університету залізничного транспорту), суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину,

Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину.

В п. 7.1 договору оренди сторони домовились, що орендодавець передає орендоване майно орендарю за участю балансоутримувача.

Відповідно до п. 5.10 договору оренди, у разі припинення або розірвання договору орендар повертає по акту приймання-передачі орендовані приміщення балансоутримувачу (Українському державному університету залізничного транспорту).

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 7 ЦК України, цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Як свідчать пояснення учасників судового процесу, за усталеною практикою в аналогічних спірним правовідносинах, повернення орендованих приміщень у зв'язку з недійсністю договору оренди здійснюється по акту приймання-передачі на користь балансоутримувача.

Враховуючи наведене, а також встановлений судом факт недійсності договору оренди №5250 від 10.08.2012 р. та повертаючи сторони у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину, позовні вимоги в частині припинення зобовязання за недійсним договором на майбутнє, зобовязання відповідача повернути орендовані на підставі недійсного договору приміщення балансоутримувачу (Українському державному університету залізничного транспорту) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. Відповідно до даної норми при задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 4585,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 4, 18, 42, 63 Закону України «Про освіту», ст.ст. 203, 215, 216, 759 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 29, 32- 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди №5250-Н від 10.08.2012 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (61024, м. Харків, вул.Гуданова, 18, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортуна» (61017, АДРЕСА_1, кім. 8, ) про передачу в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначне майно: нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех.. паспортом №1-1 174,0 кв.м., №1-2 14,9 кв.м., №1-3 30,5 кв.м., №1-4 8,3 кв.м., №1-5 6,2 кв.м., № 1-6- 35,6 кв.м., №1-6а 10,5 кв.м., №1-7 40,6 кв.м., №1-7а 23,8 кв.м., №1-7б 38,4 кв.м., №1-8 2,4 кв.м., №1-9 3,3 кв.м.) 1-поверхової будівлі ливарної лабораторії, інв..№, Літ. «А-1», реєстровий номер №01116472.21.ПВПСЦЧ 089, площею 388,5 кв.м.; нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех..паспортом №1-1,8 кв.м., №2 21,6 кв.м) та 2-му поверсі (за тех..паспортом №3-26,9 кв.м.) 2-поверхової будівлі учбової лабораторної бази, інв..№, літ. «Г-2», реєстровий №01116472.21.ПВПСЦЧ 091, площею 50,3 кв.м.; нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех..паспортом №1-88,6 кв.м.) 1-поверхової будівлі трансформаторнної, інв..№, Літ. «Б-1», реєстровий №01116472.21 ПВПСЦЧ 092, площею 88,6 кв.м. (майно), загальною площею 527,4 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Дацько, 5.

Припинити зобовязання за договором оренди №5250-Н від 10.08.2012 р. на майбутнє.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна» (61017, АДРЕСА_1, кім. 8, ) звільнити індивідуально визначене майно, а саме: нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех.. паспортом №1-1 174,0 кв.м., №1-2 14,9 кв.м., №1-3 30,5 кв.м., №1-4 8,3 кв.м., №1-5 6,2 кв.м., № 1-6- 35,6 кв.м., №1-6а 10,5 кв.м., №1-7 40,6 кв.м., №1-7а 23,8 кв.м., №1-7б 38,4 кв.м., №1-8 2,4 кв.м., №1-9 3,3 кв.м.) 1-поверхової будівлі ливарної лабораторії, інв..№, Літ. «А-1», реєстровий номер №01116472.21.ПВПСЦЧ 089, площею 388,5 кв.м.; нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех..паспортом №1-1,8 кв.м., №2 21,6 кв.м) та 2-му поверсі (за тех..паспортом №3-26,9 кв.м.) 2-поверхової будівлі учбової лабораторної бази, інв..№, літ. «Г-2», реєстровий №01116472.21.ПВПСЦЧ 091, площею 50,3 кв.м.; нежитлові приміщення на 1-му поверсі (за тех.паспортом №1-88,6 кв.м.) 1-поверхової будівлі трансформаторнної, інв..№, Літ. «Б-1», реєстровий №01116472.21 ПВПСЦЧ 092, площею 88,6 кв.м. (майно), загальною площею 527,4 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Дацько, 5 та повернути їх Українському державному університету залізничного транспорту (61000, м. Харків, пл. Феєрбаха, 7, ) за Актом приймання-передачі орендованого майна.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» (61017, АДРЕСА_1, кім. 8, ) на користь Прокуратури Харківської області (61093, м. Харків, вул. Скорохода, 7,9, ) судовий збір в сумі 4585,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.08.2016 р.

Суддя ОСОБА_5