Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

21 липня 2016 року Справа № 927/585/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Чернігівський ремонтно-механічний завод "Жовтневий молот", пр. Миру 194, м.Чернігів, 14037

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, вул. Щорса, 22/69, м.Чернігів, 14000

про визнання договору купівлі-продажу нікчемним

Суддя Федоренко Ю.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача не зявився.

Від відповідача не зявився.

В судовому засіданні 21.07.2016, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство „Чернігівський ремонтно-механічний завод „Жовтневий молот звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просить визнати договір купівлі-продажу капітальної будівлі (споруди) від 12.11.2013 нікчемним.

Позовні вимоги обґрунтовані недотриманням нотаріальної форми укладання договору купівлі-продажу капітальної будівлі споруди від 12.11.2003, нормами Цивільного кодексу України.

До позовної заяви позивачем додано копію договору купівлі-продажу капітальної будівлі (споруди) від 12.11.2003 та акта приймання-передачі до вказаного договору від 12.11.2003.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, але в судовому засіданні 14.07.2016 представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача надав суду копію квитанції до прибуткового касового ордеру яка підтверджує оплату відповідачем 25 000 грн. 12.11.2003 згідно договору від 12.11.2003.

На підстави вищенаведеного суд приходить до висновку, що предметом спору у справі є відповідність чинному законодавству договору кіпівлі-продажу від 12.11.2003.

В судове засідання 21.07.2016 представники сторін не зявились, хоча належним чином повідомлені про час та місце судового засіданні.

13.07.2016 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи №927/585/16 без участі представника позивача. Вказане клопотання підписано представником позивача ОСОБА_2, повноваження якого підтверджуються довіреністю №б/н від 01.06.2016 (а.с. 20).

Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась господарським судом обовязковою, тому відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України участь в господарських засіданнях є правом учасника процесу, яким сторони не скористались. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника позивача та можливість розгляду справи у відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємець Публічне акціонерне товариство Чернігівський ремонтно-механічний завод „Жовтневий молот зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб за адресою: пр. Миру, 194, м.Чернігів, 14037, виконуючий обовязки керівника ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно з Протоколом засідання Наглядової ради ПАТ „Чернігівський ремонтно-механічний завод „Жовтневий молот від 13.12.2012 виконуючим обовязки голови правління ПАТ ЧРМЗ „Жовтневий молот обрано ОСОБА_3 (а.с. 13)

До виконання обовязків виконуючого обовязки голови правління ОСОБА_3 приступила з 13.12.2012 згідно наказу №26-К (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 23).

12.11.2003 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу капітальної будівлі (споруди) (далі за текстом Договір), за яким продавець зобов'язується передати у власність покупця капітальну будівлю (споруду) „Операторської розподільника загальною площею 90 м. кв., яка знаходиться за адресою: м.Чернігів, пр. Миру, 194 (надалі іменується обєкт), а покупець зобовязується прийняти зазначений обєкт і сплатити продавцеві договірну ціну за нього.

Відповідно до п. 1.2 договору поняття обєкт у цьому догові охоплює також будь-які інженерні та інші комунікації, санітарно-технічні системи та іншу інфраструктуру, що забезпечує можливість використання обєкту за призначенням.

Відповідно до п. 1.6 та п. 1.7 договору згідно з актом оцінки майна, до цього договору, вартість обєкта становить 25000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 4166,67 грн.). Договірна ціна обєкта становить 25000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 4166,67 грн.).

Як було узгоджено сторонами у п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору передання обєкта здійснюється продавцем покупцю в триденний строк після набрання чинності цим договором. Передання обєкта продавцем і прийняття обєкта покупцем посвідчуються актом приймання-передачі, який оформлюється у відповідності до чинного законодавства України та згідно із вимогами, що звичайно ставляться. Право власності на обєкт переходить від продавця до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі до цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 11) на виконання умов п. 2.2. сторонами 12.11.2003 складено та підписано акт приймання-передачі капітальної будівлі (споруди) до договору купівлі-продажу від 12.11.2003.

Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 покупець зобовязується сплатити продавцеві договірну ціну обєкта протягом 10 банківських днів з дня підписання цього договору. Розрахунки за цим договором здійснюються через установу банку або шляхом внесення покупцем готівкових коштів в касу продавця.

Представником позивача в судовому засіданні 14.07.2016 надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру №358 (а.с. 22) за підписом головного бухгалтера ВАТ „ЧРМЗ „Жовтневий молот, який скріплений відбитком печатки підприємство. Відповідно до вказаної квитанції від ФОП ОСОБА_1 за капітальну будівлю (споруду), згідно договору від 12.11.2003 прийнято 25000,00 грн.

В судовому засіданні 14.07.2016 судом оглянуто оригінали договору, акта приймання-передачі та квитанції, про що зафіксовано в протоколі судового засіданні від 14.07.2016.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що укладений договір не відповідає нормам Цивільного кодексу України яким передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст.657 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що оспорюваний договір було укладено та виконано 12.11.2003.

Цивільний кодексу України, яким позивач обгрунтовує свої вимоги, набув чинності з 01.01.2004. З 01.01.2004 втратив чинність Цивільний кодекс Української РСР. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (п.1,2,4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України).

Тобто на спірні правовідносини щодо укладення спірного договору купівлі-продажу які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України його дія не розповсюджується. Вказані відносини врегульовані Цивільним кодексом Української РСР.

Відповідно до ст.ст.42,47, 224 Цивільного кодексу Української РСР, в редакції на дату укладення спірного договору, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу капітальної будівлі (споруди) Цивільним кодексом Української РСР не вимагалось.

Лише ст.227 Цивільного кодексу Української РСР встановлювала форму договору купівлі-продажу житлового будинку у вигляді обов'язкового нотаріального посвідчення договору якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Однак, предметом спірного договору не був житловий будинок і вказаний договір не підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню на дату його укладення.

Таким чином судом встановлено, що у позові необхідно відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 22.07.2016

Суддя Ю.В. Федоренко