УХВАЛА

26.07.2016Справа № 56/239
За заявою Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології друку «Інтертехнодрук»

про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню

у справі № 56/239

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВЕТА"

про стягнення заборгованості

Головуючий суддя: О.А. Грєхова

Судді: К.І. Головіна

М.Є. Літвінова

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" до спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" та товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВЕТА" по стягнення заборгованості за кредитними договорами та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 у справі № 56/239 позов задоволено.

31.08.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва було видано відповідні накази.

22.07.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології друку «Інтертехнодрук» була подана заява про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню.

У прохальній частині поданої Спільним українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології друку «Інтертехнодрук» заяви, заявник просить суд визнати наказ Господарського суду міста Києва № 56/239 від 31.08.2015 таким, що частково не підлягає виконанню на суму 797 253,73 грн. та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Шеремет О.В. про стягнення виконавчого збору від 20.07.2016 у виконавчому провадженні № 47562396.

Таким чином, заява Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології друку «Інтертехнодрук» про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, одночасно об'єднує в собі заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та скаргу на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Ухвала господарського суду за результатами розгляду заяви надсилається стягувачеві і боржнику у п'ятиденний строк з дня її винесення. Ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - Постанова) зазначено, що частинами другою - п'ятою статті 117 ГПК визначено підстави подання та загальний порядок розгляду господарським судом заяв стягувачів або боржників про виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом.

Згідно з ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 9.9 Постанови скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII 1 ГПК тощо.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відповідні заяви слід розглядати за правилами ГПК у межах розглянутої господарським судом справи.

Розглянувши зазначену заяву з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню заявнику без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно з пунктом 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що законодавцем встановлена обов'язковість розгляду зазначених заяв в межах вже розглянутої судової справи, проте в окремих судових провадженнях.

Як вже встановлено судом, заява Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології друку «Інтертехнодрук» про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, одночасно є заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та скаргою на дії державного виконавця.

Судом встановлено, що сумісний розгляд заявлених заявником вимог є неможливим, оскільки заявлені вимоги, тобто заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та скарга на дії ДВС, розглядаються за різними правилами ГПК України, мають різний суб'єктний склад, а відповідно тягнуть за собою різні правові наслідки та відповідно одночасне з'ясування прав і взаємовідносин сторін за вказаними заявами суттєво утруднить розгляд вказаних заяв.

Більше того, для розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, законодавцем встановлено обмежений 10 днями строк розгляду вказаних заяв.

Вищезазначене порушення є підставою для повернення заяви і доданих до неї документів заявнику без розгляду.

Таким чином, суд звертає увагу заявника, на необхідності звернення до Господарського суду міста Києва окремо із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та окремо зі скаргою на дії ДВС.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 63, 117, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології друку «Інтертехнодрук» і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Головуючий суддя О.А. Грєхова

Судді: К.І. Головіна

М.Є. Літвінова