номер провадження справи 12/32/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016 Справа № 908/1246/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1246/16

за первісним позовом: Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ, м. Павлоград

до відповідача за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин, м. Запоріжжя

про стягнення 43003,92 грн.

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин, м. Запоріжжя

до відповідача за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ, м. Павлоград

про стягнення 44668,50 грн.

за участю представників:

від Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ не зявився

від Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин ОСОБА_1, довіреність від 01.12.2015 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 24.05.2016 року, 31.05.2016 року, 22.06.2016 року та 21.07.2016 року відповідно до вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 31.05.2016 року, 22.06.2016 року, 21.07.2016 року та 25.07.2016 року без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.07.2016 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на пятнадцять календарних днів до 25.07.2016 року.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин про стягнення неустойки в загальній сумі 43003,92 грн., яка складається зі штрафу та неустойки за порушення строків поставки за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року.

24.05.2016 року на адресу суду від відповідача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин надійшли заперечення на позов в порядку приписів ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- на виконання умов договору поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року та Специфікацій до нього ТОВ Запорізький завод електричних машин поставило ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ продукцію виробничо-технічного призначення, яку до теперішнього часу позивачем за первісним позовом не оплачено, на загальну суму 733296,00 грн., а саме: за видатковою накладною № 15 від 28.05.2015 року та видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року;

- вказує, що твердження позивача про здійснення 29 травня 2015 року поставки за видатковою накладною № 15 від 28.05.2016 року та 01.10.2015 року за видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, а обставини щодо підстав виникнення заборгованості та строків здійснення поставки у цій справі не підлягають доказуванню, оскільки були предметом розгляду у справі № 904/11030/15, яка розглядалась господарським судом Дніпропетровської області, яким прийнято рішення про задоволення позову ТОВ Запорізький завод електричних машин про стягнення з ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ заборгованості в сумі 733296,00 грн., пені в сумі 34041,10 грн., інфляційних втрат в сумі 21692,06 грн. та трьох процентів річних в сумі 8274,34 грн. за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року;

- зазначає, що вказаним рішенням господарського суду встановлено, що продукцію за видатковою накладною № 15 від 28.05.2015 року та товарно-транспортною накладною № Р15 від 28.05.2015 року було отримано ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ 28 травня 2015 року, а 28.09.2015 року було отримано продукцію за специфікацією від 21.05.2015 року, від 02.07.2015 року, від 05.08.2015 року на загальну суму 147024,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року, довіреністю № 222473/Д від 18.09.2015 року, вантажною декларацією ПП «Нічний експрес» № ЗП-2432790 від 29.09.2015 року;

- вказує, що відповідно до п. 6.2.1 договору поставки постачальник сплачує штрафні санкції за письмовою вимогою покупця, втім до теперішнього часу письмова вимога до ТОВ Запорізький завод електричних машин від ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ про сплату неустойки не надходила;

- позивачем не надано доказів надсилання відповідачу вимоги про сплату штрафних санкцій, строк здійснення оплати штрафних санкцій за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року на момент звернення з позовом не наступив, тому звернення до суду ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ з позовом про захист порушених прав є передчасним;

- звертає увагу на те, що позивачем заявлено одночасне стягнення з ТОВ Запорізький завод електричних машин як штрафу в розмірі 5% від вартості продукції, так і неустойки (пені) в розмірі 0,1 % від вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення, однак відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення строку поставки продукції за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

До початку розгляду справи по суті, а саме 24.05.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин звернулося до Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ в порядку ст. 60 ГПК України, із зустрічним позовом про стягнення інфляційних витрат в сумі 37031,45 грн. та трьох процентів річних в сумі 7637,05 грн. за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.05.2016 року зустрічний позов був прийнятий судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Безпосередньо в судовому засіданні 31.05.2016 року представник відповідача за зустрічним позовом - Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на зустрічний позов, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- в грудні 2015 року ТОВ Запорізький завод електричних машин звернулося з позовом до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ 797303,50 грн., 09.02.2016 року рішенням господарського суду, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ стягнута заборгованість в розмірі 733296,00 грн., 3% річних в сумі 8274,34 грн., пеня в сумі 34041,10 грн., інфляційні втрати в сумі 21692,06 грн. за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року та судовий збір в сумі 11959,56 грн.;

- вказує, що ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ оскаржив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року в касаційному порядку, що підтверджує касаційна скарга від 08.04.2016 року;

- крім того повідомляє, що 25.05.2016 року ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ звернулося до Вищого господарського суду України згідно ст. 121-1 ГПК України із заявою про зупинення виконання судового рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року до закінчення їх перегляду в порядку касації;

- вказує, що на даний час обставини, які встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у господарській справі № 904/11030/15, що набрало законної сили, переглядаються у касаційному порядку. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Разом з тим 31.05.2016 року представник відповідача за зустрічним позовом надав суду клопотання, в якому повідомляє, що в провадженні господарського суду Запорозької області знаходиться справа № 908/286/16 за позовом ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» до ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2» про тлумачення умов договору від 08.12.2014 року № 1668, яким просить розтлумачити п. 4.7 Договору. Вказує, що згідно пункту 4.7 Договору датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником. При цьому зазначає, що між ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» та ТОВ«ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2» виник спір у зв'язку з різним тлумаченням пункту 4.7 Договору відносно встановлення дати поставки продукції, тому ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» звернувся згідно ст. 213 ЦК України з позовною заявою про тлумачення умов договору до господарського суду Запорізької області з метою з'ясовування дати поставки згідно п. 4.7 Договору. На даний час справа № 908/286/16 розглядається у апеляційному порядку в Донецькому апеляційному господарському суді. Крім цього повідомляє, що у справі № 904/11030/15 за позовом ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2» до ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» про стягнення коштів ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» він надавав до суду клопотання про витребування видаткових накладних від 28.05.2015 року № 15, від 28.09.2015 року №26, яке залишилося без задоволення. Просить залучити до матеріалів справи № 908/1246/16 належно чином засвідчену копію позовної заяви ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» від 14.01.2016 року, копію ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 11.04.2016 року, належним чином засвідчену копію клопотання від 15.01.2016 року.

22.06.2016 року на адресу суду від відповідача за первісним позовом - ТОВ Запорізький завод електричних машин надійшли додаткові пояснення до відзиву на позов, в яких останній зазначає наступне:

- пункт 4.7. договору № 1668-ПУ від 08.12.2014 року встановлює, що датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником;

- продукцію Покупцю було поставлено автомобільним транспортом, при цьому на видатковій накладній № 15 від 28.05.2015 року іншої дати, крім 28.05.2015 року, не зазначено, аналогічно на видатковій накладній № 26 від 28.09.2015 року не міститься іншої дати, ніж 28 вересня 2015 року;

- при розгляді справи № 904/11030/15 ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» не було залучено до матеріалів видаткову накладну № 15 від 28.05.2015 року та № 26 від 28.09.2015 року, на яких було би зазначено представником Покупця якісь інші дати, ніж дата оформлення видаткової накладної Постачальником;

- при здійсненні поставки ТОВ Запорізький завод електричних машин були оформлені первинні документи (видаткові накладні) у двох примірниках, по одному для кожної сторони, при отриманні представником Покупця продукції, ним на всіх примірниках видаткової накладної було проставлено особистий підпис та печатку складу, після чого один примірник видаткової накладної було повернуто Постачальнику;

- проставлення представником Покупця інших дат та відміток на власному примірнику видаткової накладної, яка залишилася у нього, вчинено після здійснення господарської операції з постачання товару, не дозволяє достовірно визначити момент вчинення записів, тому такий первинний документ не може бути належним та допустимим доказом дати постачання продукції;

- що стосується оскарження позивачем за первісним позовом рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2016 року у справі № 908/286/16 про тлумачення умов договору № 1668-ПУ від 08.12.2014 року вказує, що наявність або відсутність інформації за апеляційним розглядом справи не може вплинути на результати розгляду справи № 908/1246/16;

- обставини справи не свідчать про наявність передумов для тлумачення п. 4.7. Договору, оскільки вимоги ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» в даному випадку, зводяться до оцінки видаткової накладної як засобу доказування та встановлення строку виконання ним у даній справі обовязку оплатити отриману на підставі Договору продукцію, а оцінку видатковим накладним та встановлення дати поставки було здійснено судом при розгляді справи № 904/11030/15. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

До прийняття рішення у справі, а саме 30.06.2016 року, позивач за зустрічним позовом - ТОВ Запорізький завод електричних машин звернувся до суду, згідно ст. 22 ГПК України, із уточненням до зустрічного позову, в якому зазначає, що при здійсненні розрахунку трьох процентів річних ним було допущено арифметичні помилки, а саме загальний розмір трьох процентів річних становить 7453,76 грн., а не 7637,05 грн. Просить стягнути з відповідача - ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» інфляційні втрати в сумі 37031,45 грн. та три відсотка річних в сумі 7453,76 грн.

Пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами та доповненнями), визначено, що, зокрема статтею 22, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, або заявлення додаткових позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом.

Дослідивши подане позивачем за зустрічним позовом уточнення до зустрічного позову суд дійшов висновку, що фактично позивачем подано заяву про зменшення розміру зустрічних позовних вимог.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої зустрічної позовної заяви, фактично відбулося зменшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Таким чином, має місце нова ціна зустрічного позову, заявлена позивачем в заяві про зменшення зустрічних позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті, а саме вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 37031,45 грн. та трьох відсотків річних в сумі 7453,76 грн.

Безпосередньо в судовому засіданні 07.07.2016 року представник ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» надав суду витяг з офіційного веб-порталу «Судова влада України» для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 21.07.2016 року представник ТОВ Запорізький завод електричних машин надав суду із супровідним листом копію постанови ВГСУ від 12.07.2016 року у справі № 904/11030/15 для приєднання до матеріалів справи.

25.07.2016 року на адресу суду від позивача за первісним позовом надійшов лист № 3/2190 від 22.07.2016 року, згідно з яким останній направляє суду засвідчену копію платіжного доручення Павлоградського МР ВДВС у Дніпропетровській області від 24.05.2016 року № 764, якою сплачена сума боргу в розмірі 5200, 00 грн. на користь ТОВ Запорізький завод електричних машин на виконання судового наказу № 904/11030/15 від 29.02.2016 року та постанови відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 21.04.2016 року № ВП 50932277.

25.07.2016 року на адресу суду від відповідача за первісним позовом надійшов лист № 21/07-01ю від 21.07.2016 року, за змістом якого останній просить залучити до матеріалів справи документи, а саме: копію платіжного доручення № 764 від 24.05.2016 року на суму 5200,00 грн., бухгалтерську довідку від 25.05.2016 року та копію наказу господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року у справі № 904/11030/15.

Представник позивача за первісним позовом - ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» в судове засідання 25.07.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача за первісним позовом - ТОВ Запорізький завод електричних машин в судовому засіданні 25.07.2016 року проти первісного позову заперечив, підтримав вимоги зустрічного позову з урахуванням заяви про зменшення розміру зустрічних позовних вимог.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши оцінку письмовим поясненням сторін, запереченням позивача та відповідача за первісним та зустрічним позовами, норму права, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд встановив:

Первісний позов мотивовано тим, що 08.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ», далі Покупець, та Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин, далі Постачальник, був укладений договір поставки № 1668-ПУ, за умовами якого (п. п. 1.1., 1.2.) Постачальник зобовязується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК (в подальшому «Продукція»), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими сторонами в даному Договорі та Специфікаціях, які є невідємними частинами до даного Договору, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлену в його власність Продукцію у відповідності з умовами даного Договору.

Відповідно до умов п. 2.6. Договору Продукція приймається Покупцем на підставі даних:

- за кількістю - у відповідності з фактичною кількістю Продукції, поставленої в узгоджене місце призначення поставки;

- за якістю у відповідності з якісними показниками, зазначеними в сертифікаті якості заводувиробника, паспорті, а також у відповідності з технічними характеристиками та іншими додатковими вимогами до даної Продукції, обумовленими сторонами у відповідних Специфікаціях до даного Договору.

Строки та умови поставки сторони визначили в розділі 4 Договору, а саме в п. 4 1. 4.14. Так, згідно з п. 4.1. 4.3., 4.7. - 4.9. Договору поставка Продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях до даного Договору. Під партією Продукції сторони розуміють будь-яку кількість Продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товарносупровідним документом. Умови поставки Продукції DDP, згідно «Інкотермс-2010», з врахуванням умов та обмовок, які містяться в даному Договорі та/або відповідних Специфікаціях до Договору. Погоджене місце призначення поставки зазначається сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою Продукції, до моменту її поставки у погоджене місце призначення поставки. У випадках, коли сторонами в Специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, погодженими сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Постачальник зобовязаний надати Покупцю наступні документи:

- рахунок;

- податкову накладну;

- видаткову накладну;

- відповідні товарносупровідні накладі (залізничну/товарно-транспортну накладну);

- сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт;

- сертифікат відповідності (у випадку, якщо Продукція підлягає обовязковій сертифікації);

- дозвіл Держпромнагляду (у випадку, якщо отримання даного документа обовязково згідно з нормами діючого законодавства);

- інструкцію (керівництво) з експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений);

- технічну документацію, передбачену п. 2.4. даного Договору.

Датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товарносупровідних документах, наданих Постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, яка свідчить про прибуття Продукції на залізничну станцію призначення (в погоджене місце призначення поставки). Зобовязання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі Продукції у розпорядження Покупця в погоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, у строки, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в Договорі і Специфікаціях до Договору. Зобовязання Покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої Продукції. Право власності на Продукцію, ризики втрати або пошкодження Продукції переходять від Постачальника до Покупця з дати поставки Продукції.

Умовами п. п. 5.2, 5.4., 5.5. Договору сторони узгодили, що ціни на Продукцію, яка поставляється Постачальником Покупцю встановлюються сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Розрахунки за Продукцію, яка поставляється Постачальником Покупцю, за даним Договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (пяти) робочих днів з 60 (шестидесятого) календарного дня з дати поставки відповідної Продукції на підставі отриманого Покупцем рахунка та за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунка Покупця. Остаточні взаєморозрахунки між Покупцем та Постачальником здійснюються на підставі даних якості, кількості, асортименту та комплектності Продукції, визначених у відповідності з розділом 2 даного Договору.

Згідно з п. 8.1. Договору даний договір набирає чинності з 01.01.2015 року, за умови його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії Договору встановлюється до 31.12.2016 року включно.

Позивач в позові вказує, що відповідач припустив порушення умов договору щодо строків поставки Продукції, у звязку з чим на підставі п. п. 6.2.1, 6.2.2 Договору намагається стягнути з останнього неустойку та штраф в загальній сумі 43003,92 грн. Так, вказаними пунктами Договору передбачено, що у випадку прострочки поставки Продукції в межах 10 (десяти) календарних днів Постачальник за письмовою вимогою Покупця сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% від вартості Продукції, яка поставляється за відповідною Специфікацією; у випадку прострочки поставки Продукції понад 10 (десять) календарних днів, Постачальник за письмовою вимогою Покупця, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує неустойку в розмірі 0,1 % від вартості не поставленої Продукції або Продукції, поставленої з порушенням строків, за кожний день прострочки.

Зустрічний позов мотивовано порушенням позивачем за первісним позовом умов договору поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року в частині проведення розрахунків за поставлений товар. Позивач за зустрічним позовом вказує, що ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ до теперішнього часу не оплачено поставлену йому за видатковою накладною № 15 від 28.05.2015 року та видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року продукцію виробничо-технічного призначення на загальну суму 733296,00 грн. Зокрема зазначає, що в грудні 2015 року звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ заборгованості в сумі 733296,00 грн., пені в сумі 34041,10 грн., інфляційних втрат в сумі 21692,06 грн. та трьох процентів річних в сумі 8274,34 грн. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у справі № 904/11030/15 позов ТОВ Запорізький завод електричних машин задоволено повністю, після перегляду в апеляційному порядку залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року, тобто рішення набрало законної сили. При цьому вказує, що 21.01.2016 року ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/11030/15, виданого 29.02.2016 року, проте грошові кошти не поступили, рішення суду позивачем за первісним позовом - ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ не виконано.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача за зустрічним позовом - ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ, в звязку з чим намагається стягнути з нього інфляційні витрати за період з січня 2016 року по квітень 2016 року в сумі 37031,45 грн. та три проценти річних за загальний період з 07.01.2016 року по 24.05.2016 року в сумі 7453,76 грн.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем до Договору були складені та підписані наступні Специфікації, а саме:

- Специфікація від 08.04.2015 року на загальну суму 526680,00 грн. (з ПДВ), за умовами якої сторони узгодили поставку електродвигуна ВАО7А-450LА6 250 кВт, 1000об/хв. 6000В вартістю 506640,00 грн. (з ПДВ) в строк до 10.05.2015 року та електродвигуна МТН 311-6 У111/950, ІМ 1001 вартістю 20040,00 грн. (з ПДВ) в строк до 18.06.2015 року;

- Специфікація від 08.05.2015 року на суму 30576,00 грн. (з ПДВ), за умовами якої сторони узгодили поставку електродвигуна МТН-412-6 30 кВт, 965 об/хв., 380В,ІМ1003 в строк до 05.06.2015 року;

- Специфікація від 21.05.2015 р. на загальну суму 103464,00 грн. (з ПДВ), за умовами якої сторони узгодили поставку: електродвигуна МТН-412-8ПНД, 22кВт, 715 об/хв., 380В, ІМ1003 вартістю 29016,00 грн. (з ПДВ) в строк до 29.07.2015 року, електродвигунів у кількості 2 шт. АІУ 132М4У2,5 11кВт, 1500 об/хв., 660/1140В, ІМ 1081, ІР 54 вартістю 51480,00 грн. (з ПДВ) в строк до 29.07.2015 року, електродвигунів у кількості 2 шт. АІУ90L4У2,5 2,2кВт 1500 об/хв., 660/1140В, ІМ2001, ІР 54 вартістю 22968,00 грн. (з ПДВ) в строк до 29.07.2015 року;

- Специфікація від 02.07.2015 року на суму 52476,00 грн. (з ПДВ), за умовами якої сторони узгодили поставку електродвигунів АІУ 132М6 У2,5 7,5 кВт, 1000 об/хв., 380/660В, ІМ 1081 та АІУ 160S6 У2,5 11кВт, 1000 об/хв., 660/1140В, ІМ 1081 в строк до 29.08.2015 року;

- Специфікація від 05.08.2015 року на суму 20100,00 (з ПДВ), за умовами якої сторони узгодили поставку електродвигуна МТН211В6У1 7,5 кВт, 940 об/хв., ІМ 1001,380В в строк до 29.08.2015 року.

Так, на виконання умов Договору відповідач за первісним позовом поставив позивачу товар, передбачений умовами Специфікацій, що підтверджується підписаними сторонами у справі видатковими накладними, а саме:

1) видатковою накладною № 15 від 28.05.2014 року, за якою в т.ч. здійснив поставку електродвигуна ВАО7А-450LА-6 250 кВт, 1000 об/хв. 6000В вартістю 506640,00 грн. (з ПДВ), що передбачено Специфікацією від 08.04.2015 року;

2) видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року, за якою здійснив поставку наступного товару, а саме:

- електродвигунів у кількості 2 шт. АІУ 132М4 У2,5 11кВт, 1500 об/хв., 660/1140В, ІМ 1081, вартістю 51480,00 грн. (з ПДВ), електродвигунів у кількості 2 шт. АІУ90L4 У2,5 2,2кВт 1500 об/хв., 660/1140В, ІМ 2001 вартістю 22968,00 грн. (з ПДВ), що передбачено Специфікацією від 21.05.2015 року;

- електродвигунів АІУ 132М6 У2,5 7,5 кВт, 1000 об/хв., 380/660В, ІМ 1081 та АІУ 1608S6 У2,5 11кВт, 1000 об/хв., 660/1140В, ІМ 1081 вартістю 52476,00 грн. (з ПДВ) і електродвигуна МТН 211В6У1 7,5 кВт, 940 об/хв., ІМ 1001,380В вартістю 20100,00 (з ПДВ), що передбачено Специфікаціями від 02.07.2015 року та від 05.08.2015 року.

Зазначений товар був отриманий уповноваженим представником відповідача завідуючим складом ОСОБА_3 на підставі довіреностей № 221812/Д від 25.05.2015 року та № 222473/Д від 18.09.2015 року, про що свідчить її підписи на видаткових накладних.

Втім, при виконанні свого обовязку з поставки Продукції позивачу за первісним позовом відповідач допустив порушення строку поставки, встановленого умовами Специфікацій до Договору.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Строки та умови поставки визначені сторонами в розділі 4 Договору, зокрема в п. 4.1., яким передбачено, що поставка Продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях до даного Договору. Підписаними сторонами у справі Специфікаціями до Договору визначені строки поставки Продукції, а саме: Специфікацією від 08.04.2015 року передбачені строки поставки - до 10.05.2015 року та до 18.06.2015 року, Специфікацією від 08.05.2015 року передбачений строк поставки - до 05.06.2015 року, Специфікацією від 21.05.2015 року передбачений строк поставки - до 29.07.2015 року, Специфікацією від 02.07.2015 року передбачений строк поставки - до 29.08.2015 року, Специфікацією від 05.08.2015 року передбачений строк поставки - до 29.08.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що обставини щодо виконання умов договору поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року були предметом дослідження у справі № 910/11030/15, яка розглядалась Господарським судом Дніпропетровської області. Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у вказаній справі, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин до Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ задоволено, зокрема вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин 733296,00 грн. основної суми боргу, 8274, 34 грн. 3% річних, 34041,10 грн. пені, 21692,06 грн. втрат від інфляції, 11959,56 грн. судового збору. При цьому в постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року зазначено що, пунктом 4.7. Договору сторони визначили, що датою поставки є дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах при прийманні товару. Оскільки відповідачем на видаткових накладних не проставлена будь-яка інша дата отримання товару, крім дати документу, зазначеної позивачем (Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин), то апеляційний суд вважає, що поставка була здійснена у відповідні дні оформлення видаткових накладних.

За загальним правилом, кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК України). Водночас статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування. Так, згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факти, встановлені вищевказаним рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 статті 35 ГПК України, а тому мають для суду при розгляді даної справи обовязковий характер.

З урахуванням викладеного, продукція за видатковими накладними № 15 від 28.05.2015 року та № 26 від 28.09.2015 року була поставлена позивачу за первісним позовом лише 28.05.2015 року та 28.09.2015 року.

Докази у справі свідчать, що відповідач за первісним позовом здійснив поставку Продукції з порушенням строку поставки, встановленого умовами Специфікацій до Договору.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем за первісним позовом доведено суду факт порушення з боку відповідача за первісним позовом своїх зобовязань за договором, а саме порушення строку поставки продукції, встановленого умовами Договору.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами ч. 1-3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобовязань за Договором нарахував відповідачу неустойку та штраф за порушення строків поставки товару на підставі п. п. 6.2.1., 6.2.2. Договору на загальну суму 43003,92 грн.

При цьому зі змісту викладеного в позовній заяві розрахунку неустойки та штрафу вбачається, що позивачем неправильно визначена загальна сума предявлених вимог (ціна позову), а саме загальна сума нарахованої неустойки та штрафу складає 43004,40 грн., а не 43003,92 грн.

Втім оскільки в процесі розгляду справи позивачем за первісним позовом не подавались заяви про зменшення розміру позовних вимог або уточнення ціни позову, а суд за загальним правилом ст. 83 ГПК України не може виходити за межі позовних вимог, ціна первісного позову складає 43003,92 грн.

Дослідивши розрахунок неустойки, викладений в позовній заяві, суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивачем за первісним позовом допущені помилки при визначенні початку періоду нарахування неустойки з урахуванням умов п. 6.2.2. Договору та кількості днів прострочення, за які нарахована неустойка. Так, умовами п. 6.2.2. Договору сторони визначили, що у випадку прострочки поставки Продукції понад 10 (десять) календарних днів, Постачальник за письмовою вимогою Покупця, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує неустойку в розмірі 0,1 % від вартості не поставленої Продукції або Продукції, поставленої з порушенням строків, за кожний день прострочки. Тобто право на нарахування неустойки виникає у позивача за первісним позовом з 11 (одинадцятого) календарного дня прострочки поставки товару відповідачем.

Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок неустойки.

Неустойка розрахована наступним чином:

1) за порушення строку поставки продукції за Специфікацією від 08.04.2015 року на загальну суму 506640,00 грн. (з ПДВ), строк поставки до 10.05.2015 року, останнім днем поставки є 09.05.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком поставки є 11.05.2015 року, прострочка виникла з 12.05.2015 року, одинадцятий день прострочки поставки припадає на 22.05.2015 року, продукція поставлена 28.05.2015 року

- за період з 22.05.2015 року по 27.05.2015 року (6 днів прострочення) 0,1% від суми 506640,00 грн. неустойка складає 3039,84 грн.;

2) за порушення строку поставки продукції за Специфікацією від 21.05.2015 року на загальну суму 74448,00 грн. (з ПДВ), строк поставки до 29.07.2015 року, останнім днем поставки є 28.07.2015 року, прострочка виникла з 29.07.2015 року, одинадцятий день прострочки поставки припадає на 08.08.2015 року, продукція поставлена 28.09.2015 року

- за період з 08.08.2015 року по 27.09.2015 року (51 день) 0,1% від суми 74448,00 грн. неустойка складає 3796,85 грн.;

3) за порушення строку поставки продукції за Специфікацією від 02.07.2015 року та Специфікацією від 05.08.2015 року на загальну суму 72576,00 грн. (з ПДВ), строк поставки до 29.08.2015 року, останнім днем поставки є 28.08.2015 року, прострочка виникла з 29.08.2015 року, одинадцятий день прострочки поставки припадає на 08.09.2015 року, продукція поставлена 28.09.2015 року

- за період з 08.09.2015 року по 27.09.2015 року (20 днів) 0,1% від суми 72576,00 грн. неустойка складає 1451,52 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню неустойка в сумі 8288,21 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин неустойки підлягають задоволенню частково в сумі 8288,21 грн.

Оскільки мало місце прострочення відповідачем за первісним позовом поставки Продукції в межах 10 календарних днів, а наданий позивачем розрахунок штрафу виконаний у відповідності умов Договору, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин штрафу в сумі 32683,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Твердження відповідача за первісним позовом про те, що позивачем не надано доказів надсилання йому вимоги про сплату штрафних санкцій та що строк здійснення оплати штрафних санкцій за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року на момент звернення з позовом не наступив спростовуються положеннями п. 1.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про порушення грошових зобовязань». Так, у вказаному пункті постанови Пленуму зазначено, що попереднє, до подання позову до господарського суду, звернення кредитора до боржника з вимогою про сплату сум пені, інфляційних нарахувань та процентів річних не передбачено законом і тому не є обов'язковим. Отже, неподання позивачем (кредитором) доказів такого звернення не тягне за собою відмови в задоволенні відповідних позовних вимог.

Заперечення відповідача за первісним позовом проти нарахованих штрафних санкцій у вигляді неустойки та штрафу з посиланням на порушення позивачем положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення є безпідставними та необґрунтованими. Так, в даній справі позивач за первісним позовом заявив вимоги про стягнення неустойки та штрафу за порушення строків поставки продукції з посиланням на п. п. 6.2.1., 6.2.2. Договору. При цьому зі змісту п. 6.2.2. Договору вбачається, що неустойка за прострочення поставки продукції понад 10 календарних днів нараховується за кожний день прострочення, а відтак суд дійшов висновку, що фактично вказаним пунктом Договору передбачена пеня за порушення строків поставки. Отже, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача одночасно штраф та неустойку за порушення виконання не грошового зобовязання. При цьому в абзаці 2 п. 2.1. постанови Пленуму вказано, що штраф і як самостійний захід відповідальності, і як такий, застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Посилання відповідача за первісним позовом на оскарження ним в касаційному порядку рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року у господарській справі № 904/11030/15 судом приймаються, однак за даними офіційного сайту Єдиного реєстру судових рішень ухвалою Вищого господарського суду України від 22.04.2016 року касаційна скарга Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у справі № 904/11030/15 повернута скаржнику. Разом з тим в матеріалах справи міститься постанова Вищого господарського суду України від 12.07.2016 року у справі № 904/11030/15, якою постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року у вказаній справі залишена без змін.

Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин за зустрічним позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ інфляційних витрат в сумі 37031,45 грн. та трьох процентів річних в сумі 7637,05 грн. за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року, суд зазначає наступне.

Статтею 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Так, на виконання умов Договору та Специфікацій до нього позивач за зустрічним позовом поставив на користь відповідача продукцію виробничо-технічного призначення на загальну суму 733296,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами у справі видатковими накладними, а саме:

- видатковою накладною № 15 від 28.05.2015 року на суму 586272,00 грн.;

- видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року на суму 147024,00 грн.

Обставини щодо виникнення заборгованості за вказаним Договором, строків оплати поставленої Продукції були предметом дослідження в рамках справи № 904/11030/15, яка розглядалась господарським судом Дніпропетровської області. Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у вказаній справі, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин до Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ задоволено, зокрема стягнуто з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин основний борг в сумі 733296,00 грн., інфляційні втрати за порушення умов договору за видатковою накладною № 15 від 28.05.2015 року за період з вересня по грудень 2015 року у розмірі 21692,06 грн., три проценти річних у розмірі 8274,34 грн. за періоди: за видатковою накладною № 15 від 28.05.2015 року з 04.08.2015 року по 19.01.2016 року, за видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року з 05.12.2015 року по 18.01.2016 року. Разом з тим, вказаним рішенням також встановлено, що строк оплати продукції, поставленої за видатковою накладною № 15 від 28.05.2015 року настав 03.08.2015 року, а відповідно до умов Специфікацій від 21.05.2015 року та від 05.08.2015 року строк оплати за продукцію на суму 94550,00 грн. сплинув 04.12.2015 року, а за Специфікацією від 02.07.2015 року строк оплати продукції на суму 52476,00 грн. сплинув 06.01.2016 року.

Факти, встановлені вищевказаним рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 статті 35 ГПК України, а тому мають для суду при розгляді даної справи обовязковий характер.

Як вказує позивач за зустрічним позовом рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у справі № 904/11030/15 відповідачем - Публічним акціонерним товариством ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ не виконано у звязку з чим з посиланням на приписи ст. 625 ЦК України просить стягнути з останнього три проценти річних за період з 07.01.2016 року по 24.05.2016 року в сумі 7453,76 грн. та інфляційні витрати за період з січня 2016 року по квітень 2016 року в сумі 37031,45 грн. за порушення умов Договору поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року.

Відповідно до ст. 202 ГК України, господарське зобовязання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управненої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Безпосередньо перед початком судового засідання 25.07.2016 року сторонами була надана копія платіжного доручення № 764 від 24.05.2016 року про сплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин коштів в сумі 5200,00 грн. на виконання наказу № 904/11030/15. Однак, від позивача за зустрічним позовом - ТОВ Запорізький завод електричних машин разом із платіжним дорученням надійшла бухгалтерська довідка від 25.05.2016 року, в якій зазначено, що грошові кошти в сумі 5200,00 грн. , які надійшли 25.05.2016 року згідно платіжного доручення № 764 від 24.05.2016 року були зараховані у відшкодування судового збору в сумі 11959,56 грн., сплаченого за подачу позову у справі № 904/11030/15.

Вказані дії позивача за зустрічним позовом із зарахування сплачених коштів кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 534 ЦК України, відповідно до якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Втім докази належного виконання відповідачем своїх грошових зобовязань з погашення заборгованості за поставлену продукцію за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року до матеріалів справи не надані. Разом з тим, судом враховані положення абзацу 2 п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань № 14 від 17.12.2013 року про те, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Оскільки грошове зобовязання з погашення заборгованості за поставлену продукцію за договором поставки № 1668-ПУ від 08.12.2014 року, яка стягнута за рішенням суду від 09.02.2014 року у справі № 904/11030/15, відповідачем за зустрічним позовом не виконане, вказане зобовязання в силу приписів ст. 599 ЦК України не припинилось, а тому позивач за зустрічним позовом правомірно продовжує нараховувати відповідачу три проценти річних та інфляційні втрати за порушення виконання грошового зобовязання.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем за зустрічним позовом доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором, а саме порушення строку виконання грошового зобовязання, встановленого умовами договору. Втім, відповідач за зустрічним позовом докази оплати за поставлену продукцію, в т.ч. виконання вказаного рішення суду не надав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши розрахунок трьох процентів річних суд дійшов висновку про їх перерахунок, оскільки позивачем допущена помилка при визначенні початку періоду нарахування трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість за поставлений товар згідно Специфікації від 02.07.2015 року, з урахуванням періоду їх стягнення за рішенням суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у справі № 904/11030/15. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок трьох процентів річних за допомогою програми Законодавство.

Три проценти річних розраховані наступним чином:

1) на заборгованість за товар, поставлений згідно Специфікації від 02.07.2015 року за видатковою накладною № 26 від 28.09.2015 року, строк оплати якої настав 06.01.2016 року, з урахуванням періоду стягнення трьох відсотків річних за вказаною накладною у справі № 904/11030/15 з 05.12.2015 року по 18.01.2016 року

- за період з 19.01.2016 року по 24.05.2016 року (127 днів прострочення) від суми боргу 52474,00 грн. три відсотка річних складають 546,25 грн.

В іншій частині розрахунок трьох відсотків річних здійснений позивачем за зустрічним позовом правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Так, з урахуванням викладеного, загальна сума трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязання відповідачем за зустрічним позовом складає 7416,50 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ трьох відсотків річних підлягають задоволенню частково в сумі 7416,50 грн.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за зустрічним позовом за поставлену продукцію, а наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок інфляційних витрат за загальний період з січня 2016 року по квітень 2016 року відповідає приписам ст. 625 ЦК України, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ інфляційних витрат в сумі 37031,45 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2016 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 549, 599, 611, 625, 629, 638, 639, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 230-232, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 35, 43, 44, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ до Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин, 69008, м. Запоріжжя, вул. Зейська, буд. 3, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ, 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, буд. 76, , неустойку в сумі 8288 (вісім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 21 коп., штраф в сумі 32683 (тридцять дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 20 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1312 (одна тисяча триста дванадцять) грн. 87 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ до Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин щодо стягнення з останнього неустойки в сумі 2032,51 грн. відмовити.

4. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин до Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ задовольнити частково.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ, 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, буд. 76, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин, 69008, м. Запоріжжя, вул. Зейська, буд. 3, , три проценти річних в сумі 7416 (сім тисяч чотириста шістнадцять) грн. 50 коп., інфляційні витрати в сумі 37031 (тридцять сім тисяч тридцять одна) грн. 45 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 85 коп., видавши наказ.

6. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин до Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ щодо стягнення з останнього трьох процентів річних в сумі 37,26 грн. відмовити.

Повне рішення складено 29.08.2016 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.