ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.07.16р. Справа № 904/4744/16

За позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до Приватного підприємства "Швейна фабрика "АВІТЕКС", м. Дніпропетровськ

про стягнення 39 816,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 220/75/д від 15.01.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 1504/1 від 15.04.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Міністерство оборони України звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Швейна фабрика "АВІТЕКС", в якому просить стягнути пеню у розмірі 39 816,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 286/3/15/261 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 11.06.2015, в частині повної та своєчасної поставки товару.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.06.2016.

22.06.16 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав через канцелярію суду заперечення проти позову, якими позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити (а.с.29-33).

До судового засідання, відповідачем було подано клопотання про витребування у позивача оригіналів для огляду та належним чином засвідчених копій товарно-транспортних документів, рахунків-фактур, підписаних обома сторонами в день поставки товару за договором №286/3/15/261 від 11.06.2015. Зазначене клопотання було задоволено судом.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 26.07.2016. Зобов'язано позивача надати до наступного судового засідання пояснення щодо правової природи договору, специфікацію, видаткові накладні та пояснення щодо строку настання обов'язку поставити товар. Зобов'язано відповідача надати до наступного судового засідання пояснення щодо правової природи договору.

05.07.2016 відповідач подав через канцелярію суду письмові пояснення (уточнений відзив на позовну заяву), в якому відповідач просив суд визнати недійсним п. 7.3.4 договору №286/3/15/261 від 11.06.2015, укладеного між позивачем та відповідачем та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує, що акти приймального контролю (якості), а також видаткові накладні містять різні дати, що не дає можливості встановити саме, яка дата є датою поставки товару відповідно до п.5.3. договору. Також, відповідач вважає, що пункт 7.3.4. договору поставки недійсним, таким, що суперечить положенням ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та просить визнати цей пункт недійсним. При цьому відповідач посилається на п.1.1, 1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Поняття грошового зобовязання встановлено в ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої грошове зобовязання зобовязання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору). Поставка товару у встановлений договором строк не є грошовим зобовязанням і за порушення вказаного зобовязання не може бути встановлено такий вид відповідальності як пеня. Також відповідач зазначив, що укладений між сторонами договір поставки є змішаним, містить в собі елементи договору підряду та договору поставки. Поставка товару залежить від виконання сторонами договору підряду та не може бути здійснена раніше моменту прийняття позивачем результату робіт за договором підряду, тобто підписання акту приймального контролю (якості).

26.07.2016 позивач в судовому засіданні подав клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій видаткових накладних. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, просив суд в позові відмовити з підстав викладених у письмових поясненнях (уточненому відзиві на позовну заяву).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 між Міністерством оборони України (замовник-позивач) та Приватним підприємством "Швейна фабрика "Авітекс" (постачальник - відповідач) укладено договір №286/3/15/261 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до умов якого постачальник зобовязується у 2015 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот 16. Костюм літній польовий) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Зазначений договір було укладено між сторонами відповідно до рішення комітету конкурсних торгів, оформленого протоколом №75/264/4 від 26.05.2015.

Відповідно до п. 1.2. договору, номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією.

Так, відповідно до узгодженої у договорі специфікації, сторони погодили найменування товару - костюм літній польовий; стандарти, технічні умови на товар, зразок - відповідність ТУ У 14.1.-1:2014 та зразку еталону; строки (терміни) постачання товару - до 31.07.2015 включно; загальна кількість товару (к-тів) - 5000; ціна за одиницю - 700 грн., ціна товару з врахуванням марк., тари (упаковки) вантажних робіт у місцях завантаження та транспортних витрат - 4 200 000 грн. з ПДВ (а.с. 12).

Між сторонами було узгоджено та підписано рознарядку Міністерством оборони України за специфікацією (додаток №1 до договору), якою сторонами було сплановано місце та строки відвантаження продукції та ростовку Міністерством оборони України за специфікацією (додаток №2 до договору), якою сторонами було сплановано кількість комплектів, що підлягають відвантаженню та їх розміри (а.с. 15-16).

Постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали та комплектуючі вироби, які встановленим порядком погоджуються з замовником. Замовником погоджено виготовлення костюму літнього польового з тканини типу 2 класу 7 згідно ТУ У 13.2-4:2015 (п.1.2. договору).

Відповідно до п. 2.4. договору у разі, коли постачальник є виробником товару, зазначеного у специфікації цього договору, контроль якості здійснюється на підставі вимог Положення про представництво державних замовників з оборотного замовлення на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2009 №1107.

Приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою (п.2.7. договору).

Згідно п. 5.1. договору, товар постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару визначений в Специфікації договору (п.1.2.).

Місцем поставки товару є центри забезпечення речовим майном та об'єднані центри забезпечення Міністерства оборони України (далі - одержувач замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід'ємною частиною договору, з обов'язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень (п.5.2. договору).

Датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника (п.5.3. договору).

Відповідно до п. 10.1. договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, враховуючи, що відповідач є виробником продукції (як це дозволяється п. 2.4. договору та не заперечується сторонами), суд приходить до висновку про те, що вказаний договір містить у собі елементи договору поставки та договору підряду, тобто є змішаним.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного Кодексу України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар, що підтверджується актами приймального контролю (якості) №1/4 від 13.08.2015 (а.с.18), №1/5 від 18.08.2015 (а.с.19) та видатковою накладною №РН-0000124 від 13.08.2015 на суму 1 041 600,00 грн. (видаткова накладна підписана позивачем, як замовником 18.08.2015) та видатковою накладною № РН-0000125 від 18.08.2015 на суму 957 600,00 грн. (видаткова накладна підписана позивачем, як замовником 22.08.2015).

Таким чином, відповідач здійснив поставку товару з порушенням строків, встановлених договором та специфікацією до нього. Строк поставки товару до 31.07.2015 включно.

Пунктом 7.3.4. договору встановлено, що за порушення виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

04.09.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату штрафної санкції, нарахованої у розмірі 39 816,00 грн., яка залишена відповідачем без задоволення (а.с.11).

Звертаючись до господарського суду з позовом позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором, в частині строків поставки товару за актами приймального контролю №1/4 від 13.08.2015 (а.с.18), №1/5 від 18.08.2015 (а.с.19) та видатковими накладними №РН-0000124 від 13.08.2015 та № РН-0000125 від 18.08.2015 на суму 957 600,00 грн., просить стягнути з відповідача пеню за порушення умов договору від 11.06.2015 №286/3/15/261 у розмірі 39 816,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України, що кореспондується з статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.3. договору датою поставки товару є дата, вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю по якості товару та видатковій накладній постачальника.

Відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних, останні містять відмітку про прийняття товару позивачем за видатковою накладною №РН-0000124 від 13.08.2015 - 18.08.2015 та за видатковою накладною № РН-0000125 від 18.08.2015 -22.08.2015.

Такі ж відмітки про отримання позивачем поставленого товару містяться і в актах приймального контролю (якості) на зворотній стороні.

Як вже зазначалось, відповідач здійснив поставку товару за видатковими накладними №РН-0000124 від 13.08.2015; № РН-0000125 від 18.08.2015 з порушенням строків, встановлених договором та специфікацією до нього. Строк поставки товару до 31.07.2015.

Так, прострочення виконання зобовязання з поставки товару за видатковою накладною №РН-0000124 від 13.08.2015 складає 18 днів, дата поставки товару, яка відображена в акті та видатковій накладній як дата прийняття товару - 18.08.2015. Прострочення виконання зобовязання з поставки товару за видатковою накладною № РН-0000125 від 18.08.2015 складає 22 дні, дата поставки товару, яка відображена в акті та видатковій накладній як дата прийняття товару - 22.08.2015

Положення пункту 7.3.4. договору щодо сплати пені та штрафу за порушення строку поставки продукції узгоджується з приписами частини 2 статті 231 ГК України, відповідно до якої у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У даному випадку позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки.

Позивач нарахував відповідачу пеню, із розрахунку на суму вартості продукції за видатковими накладними:

- №РН-0000124 від 13.08.2015 на суму 1 041 600,00 грн. за період з 31.07.2015 - 18.08.2015; пеня - 18 748,80 грн.

- № РН-0000125 від 18.08.2015 на суму 957 600,00 грн. за період з 31.07.2015 - 22.08.2015; пеня - 21 067,20 грн.

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена у постанові від 15.01.2015, справа №3-204гс14 (№910/23600/13).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені, суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням дня, в який фактично відбулась поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.

Так, за розрахунком суду пеня за видатковою накладною №РН-0000124 від 13.08.2015 на суму 1 041 600,00 грн. розраховується за період з 01.08.2015 - 17.08.2015 (17 днів прострочення); пеня - 17 707,20 грн., за видатковою накладною № РН-0000125 від 18.08.2015 на суму 957 600,00 грн. пеня розраховується за період з 01.08.2015 - 21.08.2015 (21 день прострочення); пеня - 20 109,60 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими у сумі 37816,80 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у запереченнях на позовну заяву, стосовно того, що акти приймального контролю (якості), а також видаткові накладні містять різні дати, що не дає можливості встановити саме, яка дата є датою поставки товару, виходячи з наступного.

Умовами п.5.3. договору передбачено, що датою поставки товару є дата, вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю по якості товару та видатковій накладній постачальника.

Відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних, останні містять відмітку про прийняття товару позивачем за видатковою накладною №РН-0000124 від 13.08.2015 - 18.08.2015 та за видатковою накладною № РН-0000125 від 18.08.2015 -22.08.2015. Такі ж відмітки про отримання позивачем поставленого товару містяться і в актах приймального контролю (якості) на зворотній стороні.

На підставі викладеного, заперечення відповідача стосовно невизначеності дати поставки товару є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Інші заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи.

Вимога відповідача щодо недійсності п. 7.3.4. договору, не розглядається судом в межах даної справи, оскільки така вимога має бути заявлена відповідачем або у вигляді зустрічного позову в межах розгляду даної справи, або у вигляді окремої позовної заяви про визнання недійсним п.7.3.4. договору. Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано процесуальної форми викладення своїх вимог, суд не вбачає підстав для їх розгляду в межах даної справи.

Одночасно суд вважає за можливе на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, зменшити розмір пені, який підлягає до стягнення, з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При прийнятті судом рішення щодо зменшення розміру пені, судом враховано відсутність в матеріалах справи доказів спричинення позивачу збитків у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань, також судом прийнято до уваги ступінь виконання зобов'язання, невелику кількість днів прострочки зобов'язання з поставки товару.

Також судом враховується, що причини недотримання відповідачем строків пов'язано з тим, що рознарядка за специфікацією була надана відповідачу не одночасно з договором, а пізніше, в зв'язку із чим у відповідача було недостатньо часу для належного виконання зобов'язання з поставки товару. Факт надання відповідачу рознарядки (додаток №1 до договору) пізніше після укладення договору, не заперечував і сам позивач у судових засіданнях. Також судом прийнято до уваги своєрідність виготовленої продукції. У зв'язку з чим, відповідач не мав можливості розпочати виготовлення товару, до моменту отримання від позивача ростовки до специфікації, оскільки унікальність призначення товару, виключала можливість його реалізації поза межами даного договору, іншим контрагентам.

На підставі вищевикладеного, господарський суд вважає за можливе на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір пені на 80% від належної до стягнення суми, що буде становити суму пені 7 563,36 грн.

Згідно з ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволеним вимогам від суми, яка підлягає стягненню з відповідача, в тому числі й суми пені без урахування її зменшення на підставі п. 3 ст.83 ГПК України, так як зазначена сума нарахована правомірно і зменшена на підставі п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 308,81 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Швейна фабрика "Авітекс" (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченко, буд.18, офіс 4-4А, код 37005292) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, р/р 3192 в Державній казначейській службі України, МФО 820172, код 00034022) пеню у розмірі 7 563,36 грн. та суму судового збору у розмірі 1308,81 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.08.2016

Суддя ОСОБА_3