ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" серпня 2016 р. Справа № 903/489/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації

до Публічного акціонерного товариства Волинське обласне підприємство автобусних станцій

про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладенні договору

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність від 01.08.16р №01.08.16

від третьої сторони: ОСОБА_4 довіреність від 29.03.16р. № 442/1.8.10/8-16

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22, 27 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників судового процесу.

Суть спору:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПАТ «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладенні договору та просить викласти спірні пункти договору № 30/05/16-3 від 30.05.16. "Про надання автостанційних послуг» між ПрАТ «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» та ФОП ОСОБА_1 у наступній редакції:

п.2.4.3. Здійснювати продаж квитків через водія перевізника після закриття квитково-касової відомості.

П.3.4. У разі продажу квитків водієм перевізника після закриття квитково- касової відомості частину автостанційиого збору, за вирахуванням вартості послуг з касового продажу квитків громадянам, та суму винагороди за надання послуг згідно з предметом цього Договору, за вирахуванням вартості автостанційних послуг з продажу квитків, перевізник зобов'язаний перерахувати автостанції, на якій пасажир повинен здійснити посадку.

П.3.5. Порядок фіксації кількості квитків, проданих водієм перевізника після закриття квитково-касової відомості, встановлюється за домовленістю сторін.

П.4.4. Штрафні санкції за договором сплачуються шляхом виставлення рахунку стороною, стосовно якої вчинено порушення договору, з наступною сплатою стороною, яка вчинила порушення, коштів шляхом їх перерахування на банківський рахунок протягом десяти робочих днів.

Не доповнювати наступними спірними пунктами договір № 30/05/16-3 від 30.05.16. "Про надання автостанційних послуг» між ПрАТ «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» та ФО-П ОСОБА_1:

п.2.3.10. Зобовязання водіїв: п.2.3.10.1. По прибуттю автобуса на АС виконувати розпорядження та вказівки персоналу автостанції з питань організації перевезень і безпеки та дотримуватись «Правил надання послуг пасажирського автотранспорту», інших нормативних документів.

П.2.3.10.2. Проводити посадку пасажирів на АС за участю водія і тільки з касовими квитками не зупиняти автобус в педозволеному на це місці та не допускати підбору пасажирів без квитків на території автостанцій.

П.2.3.10.3. Перевезення пасажирів здійснювати згідно встановленого розкладу руху на закріпленому маршруті та забезпечувати збереження багажу і обслуговування пасажирів на всьому маршруті згідно «Правил надання послуг пасажирського автотранспорту».

П.2.3.10.4. В разі неможливості виконання рейсу з технічних або інших поважних причин повідомляти підприємство не пізніше ніж за 24 години до відправлення автобуса.

П.2.3.10.5. Забезпечувати проїзд пасажирів до зупинки призначення за маршрутом без додаткових витрат у разі припинення поїздки через технічну несправність автобуса.

П.3.7. Доходи за перевезення багажу від реалізованих касових квитків, розподіляються порівну.

П.4.2.4. За підбір безквиткових пасажирів та їх самовільне обілечування водієм автобуса на території автостанції: 10 грн. в автобусах приміського сполучення за кожного пасажира; 20 грн. в автобусах міжміського сполучення за кожного пасажира; 30 грн. в автобусах міжобласного сполучення за кожного пасажира.

В обґрунтування позовних вимог посилається на таке: 27.05.16р. між ОСОБА_1 та департаментом інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації було укладено договори про організацію перевезень пасажирів №2398, №2404, 2407.

20.06.16р. на виконання п.2.2.4 усіх вищевказаних договорів позивачем на адресу ПрАТ «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» (надалі - відповідач) було надіслано проект договору про надання автостанційних послуг №30/05/16-3 від 30.05.16., який був розроблений на основі примірної форми договору про падання послуг автостанцією перевізникові, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України від 30.11.10. №860. 30.06.16р. на адресу позивача надійшов лист від відповідача з протоколом розбіжностей від 23.06.16р. до вказаного вище договору. Отримавши вказаний протокол розбіжностей, позивачем відповідно до ч. 5 ст. 181 ГК України погоджено деякі пункти запропонованих умов проекту договору, про що повідомлено відповідача листом від 07.07.16р., проте частина запропонованих змін до договору, на думку позивача, суперечить нормам чинного законодавства, а відповідно не може бути прийнято. Не погоджується із запропонованою відповідачем новою редакцією пунктів 2.3.10.1. ,2.3.10.2. ,2.3.10.3., 2.3.10.4., 2.3.10.5, 3.7., 4.2.4., зміною існуючої редакції п.4.4., та вилученням із договору пунктів 2.4.3.,3.4.,3.5,. звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.07.2016р порушено провадження по справі. Зобовязано залучити до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації (43027, м. Луцьк, Київський майдан, 9), як організатора перевезень на підставі договору про організацію перевезень №2404 від 27.05.2016р., оскільки рішення з господарського спору може вплинути на його права або обов'язки щодо однієї з сторін. В порядку підготовки справи до розгляду зобов'язано сторони подати суду у строк до 22.07.2016р. (Копії документів повинні бути засвідчені належним чином згідно з пунктом 5.27 Держстандарту України №4163-2003 "Уніфікована Система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" і подані з супровідним листом.): позивача направити позовну заяву з доданими матеріалами третій особі; докази надіслання подати суду (розрахункову поштову квитанцію та опис вкладень). Відповідача: обґрунтовані пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог. Третю особу: обґрунтовані пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог

Позивач в судове засідання не зявився. Звернувся з клопотанням від 22 липня 2016р №22/07/16-1 про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що адвокат ОСОБА_5 перебуває у відпустці, і вона позбавлена можливості здійснити захист її інтересів і суді 02.08.16р.

Відповідач клопотання заперечив, третя особа підтримала.

Суд клопотання відхилив як необґрунтоване відповідно до вимог ст. 77 ГПК України. Згідно постанови пленуму ВГС України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України першої інстанції» від 26.12.11р. № 18 господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідач у відзиві від 22.07.2016р. та представник у судовому засіданні позов заперечив, посилаючись на наступне: 21.06.2016р. ПрАТ «ВОПАС» отримало від ФОП ОСОБА_1 примірник договору про надання автостанційних послуг N ЗО/05/16.3 від 30.05.2016р. З метою врегулювання правовідносин, в строки, передбачені законодавством, а саме 23.06.2016р., підприємством був складений протокол розбіжностей від 23.06.2016р., разом із підписаним примірником договору про надання автостанційних послуг був повернутий стороні позивача. Як вбачається із позовної заяви, позивач заперечує проти внесення в договір пункту 2.3.10 (обов'язки водіїв), зокрема 2.3.10.1 по прибуттю автобусів на АС виконувати розпорядження та вказівки персоналу автостанції з питань організації перевезень і безпеки та дотримуватись «Правил надання послуг пасажирського автотранспорту», інших нормативних документів; 2.3.10.2 проводити посадку пасажирів на АС за участю водія і тільки з касовими квитками, не зупиняти автобус в недозволеному на це місці та не допускати підбору пасажирів без квитків на території автостанції; 2.3.10.3 перевезення пасажирів здійснювати згідно встановленого розкладу руху на закріпленому маршруті та забезпечувати збереження багажу і обслуговування пасажирів на всьому маршруті, дотримуватись «Правил надання послуг пасажирського автотранспорту»; 2.3.10.4 в разі неможливості виконання рейсу з технічних або інших поважних причин повідомляти підприємство не пізніше ніж за 24 год. до відправки автобуса; 2.3.10.5 забезпечувати проїзд пасажирів до зупинки призначення за маршрутом без додаткових витрат у разі припинення поїздки через технічну несправність автобуса. Мотивом для відмови у внесення в договір № 30/05/16.3 від 30.05.2016р. вищенаведених пунктів являється твердження, що дані обов'язки покладаються на перевізника, а включення таких обов'язків являється незаконним.

З такими твердженнями відповідач не погоджується із огляду на наступне. В п. 145 Правил передбачені обов'язки перевізника, які відмінні від положень, що викладені в спірних пунктах договору, крім того, в п. 147 описані обов'язки водія автобуса, які кореспондуються із спірними пунктами договору. Тому укладання договору N 30/05/16.3 від 30.05.2016р. із пунктами 2.3.10 не суперечить Правилам, а навпаки конкретизує їх в частині обов'язків водія перевізника. Внесення даних положень до договору сприятиме забезпеченню безпеки та комфорту пасажирів, безпеки руху, дисциплінованості водія під час виконання своїх обов'язків.

Щодо п. 2.3.10.1: відповідно до п. 28 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, місцями зупинки автобусів на приміських та міжміських маршрутах визначаються автостанції. Згідно п. 124. Правил відповідальність за здійснення заходів із забезпечення безпеки руху транспортних засобів та переміщення пасажирів на території автостанції покладається на керівника автостанції. Керівники автостанцій несуть відповідальність згідно із законом за якість та безпечність послуг, що надаються автостанціями пасажирам і перевізникам, технічний та санітарно-гігієнічний стан будівель, споруд, обладнання та території автостанції. Таким чином, в п. 2.3.10.1 договору (Протоколу розбіжностей від 23.06.2016р.) міститься вимога щодо виконання вимог персоналу автостанції, яка кореспондується із відповідними пунктами Правил та спрямована на забезпечення безпеки руху.

Щодо п. 2.3.10.2 та 2.3.10.3: згідно п. 147 Правил водій автобуса зобов'язаний: виконувати вимоги цих Правил, Правил дорожнього руху, дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса, перевіряти під час посадки на приміському або міжміському маршрутах наявність в осіб квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу. Відповідно до п 37 Правил, у разі виходу з ладу автобуса (припинення перевезення через настання надзвичайної або невідворотної за даних умов події) приміського чи міжміського сполучення водій здійснює пересадку пасажирів в інший автобус, яким пасажири будуть доставлені до найближчої автостанції чи кінцевого пункту призначення. Зазначені норми прямо вказують на обов'язки водія, яких він зобов'язаний дотримуватись. Спірний пункт лише конкретизує та розтлумачує окремі положення даних норм права для водія, а відтак даний пункт договору не суперечить чинному законодавству та спрямований на більш детальне регулювання правовідносин.

Щодо п. 2.3.10.4: відповідно до п. 2.3.2. примірної форми договору про надання послуг автостанцією перевізникові, що затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 30.11.2010 N 860, перевізник зобов'язується повідомляти письмово чи за допомогою інших засобів зв'язку (факс, електронна пошта) Власника про вимушене значне зменшення (понад 7 місць) пасажиромісткості рухомого складу порівняно з визначеним за погодженням сторін у межах умов, визначених організатором перевезень, не пізніше ніж за 24 години до події.

На практиці наявні неодноразові випадки про неможливість здійснення перевезення, про які спочатку дізнається безпосередньо водій, як : поломка автобусу, який випущений перевізником на маршрут, але не доїхав до автостанції, потрапляння в дорожно-транспортну пригоду. Причому неодноразово траплялись випадки відсутності посадових осіб перевізника (перебування за кордоном, у відрядженні, на лікуванні), які зобов'язані повідомити про це підприємство. Такий обов'язок водія передбачений правилами і являється конкретизацією їх положень та фактичним додатковим фактором забезпечення своєчасності виконання рейсу перевізником, а відтак даний пункт договору не порушує вимог законодавства.

Щодо п. 2.3.10.5: відповідно до п. 37. Правил у разі виходу з ладу автобуса (припинення перевезення через настання надзвичайної або невідворотної за даних умов події) приміського чи міжміського сполучення водій здійснює пересадку пасажирів в інший автобус, яким пасажири будуть доставлені до найближчої автостанції чи кінцевого пункту призначення. У такому разі на приміському маршруті пасажиру повертається повна, а на міжміському невикористана вартість квитка. Перевізник організовує подальшу поїздку пасажирів.Таким чином, вимога відповідача про внесення в договір п. 2.3.10.5 грунтується безпосередньо на вимогах чинного законодавства, а відтак ПрАТ «ВОПАС» законно вимагав внести даний пункт в договір № ЗО/05/16.3 від 30.05.2016р.

ФОП ОСОБА_1 вимагає внести до змісту договору наступні пункти: п. 2.4. 3 здійснювати продаж квитків через водія перевізника після закриття квитково-касової відомості; п. 3.4 у разі продажу квитків після закриття квитково-касової відомості частину автостанційного збору, за вирахуванням вартості з касового продажу квитків громадянам та суми винагороди за надання послуг згідно з предметом цього договору, за вирахування вартості автостанційних послуг з продажу квитків, Перевізник зобов'язується перерахувати автостанції, на якій пасажир повинен здійснити посадку, п.3.5 Порядок фіксації кількості квитків проданих водієм перевізника після закриття квитково-касової відомості встановлюється за домовленістю сторін.

Необхідність внесення таких змін позивач мотивує п. 115 Правил, згідно якого перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно. Продаж квитків може здійснюватися водієм автобусу в разі відсутності у населеному пункті автостанції або агентства з продажу квитків, а також після закриття квитково-касової відомості на автостанції.

ПрАТ «ВОПАС» заперечує проти внесення до умов договору даних пунктів з огляду на наступне. Згідно п . 133 Правил продаж квитків припиняється за три хвилини до відправлення автобуса. Відповідно до п. 145 Правил перевізник зобов'язується вживати заходів до забезпечення безпечної, зручної поїздки пасажирів і зберігання та/або доставки багажу згідно з договором перевезення і розкладом руху; здійснювати перевезення пасажирів з квитками, забезпечувати попередній та поточний продаж квитків; виконувати вимоги цих Правил, Правил дорожнього руху та правил технічної експлуатації транспортних засобів, здійснювати обов'язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті. Згідно п. 147 Правил водій зобов'язується дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса; перевіряти під час посадки на приміському або міжміському маршрутах наявність в осіб квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу. Відповідно до п. 149 Правил водію автобуса забороняється: починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до повної зупинки автобуса; змінювати маршрут і графік руху; продавати пасажирам квитки під час руху автобуса. Згідно п. 133 Правил продаж квитків припиняється за три хвилини до відправлення автобуса. Внесення вказаної норми, хоч вона і прямо передбачена Правилами, призведе до порушення більшої кількості обов'язків перевізника і водія, в першу чергу щодо безпеки руху. Як вбачається із акту хронометражу, здійсненого на АС 1 в м. Луцьк, час, згідно якого водій автобуса після закриття отримує квитково-касову відомість, проходить відстань від диспетчерської до автобуса, становить 3 хв. При цьому в обов'язки водія входить перевірити в салоні автобуса наявність у пасажирів квитків та проїзних квитанцій. Після чого, водій зобов'язаний своєчасно здійснити маневр виїзду із платформи автостанції, не порушити графік маршруту та схему руху по автостанції, виїхати на дороги загального користування з дотриманням правил дорожнього руху. Виконати вказані обов'язки за три хвилини не можливо. На практиці відбувається допущення порушення усіх зазначених обов'язків, а саме: затримка в графіку руху внаслідок посадки в автобус безквиткових пасажирів - відео 1 Порушення схеми руху по території автостанції - відео 2 (Маневичі).

Порушення безпеки руху, шляхом посадки пасажирів в непризначєному місці- (відео3) Порушення графіку руху, шляхом посадки пасажирів перед виїздом на дороги загального користування - відео 4. Вказані докази свідчать, що здійснення продажу квитків за три хвилини після закриття квитково-касової відомості являється неможливим. Наявність даної норми спрямована на врегулювання правовідносин між перевізником і пасажиром в моменти посадки пасажирів на зупинках поза межами автостанції, а відтак внесення даної норми в договір являється безпідставним.

В разі доповнення договору пунктами про можливість здійснення реалізації квитків водієм автобуса на території автостанції фактично буде допущено порушення інших пунктів Правил та договору в частині безпеки руху та пасажирів. Очевидно, що законодавець передбачив три хвилини після закриття квитково-касової відомості не для здійснення торгівлі квитками водіями, а для забезпечення виконання інших обов'язків, покладених на водія та перевізника.

ПрАТ «ВОПАС» наполягає на внесення до договору наступних пунктів: п. 3.7 Доходи від перевезення багажу від реалізованих касових квитків розподіляються порівну; штрафні санкції п. 4.2.4 За підбір безквиткових пасажирів та їх самовільне обілечування водієм автобуса на території автостанції: 10 грн в автобусах приміського сполучення за кожного пасажира 20 грн. в автобусах міжміського сполучення за кожного пасажира 30 грн. в автобусах міжобласного сполучення за кожного пасажира.

Необхідність укладення такого договору в редакції вищеенаведених статей обумовлена практичною необхідністю забезпечити дисципліну виконання своїх обов'язків перевізником, адже наявні неодноразові факти порушення умов договору ФОП ОСОБА_1, що підтверджується фото таблицями та відео файлами.

Розмір штрафних санкцій розрахований таким чином, що дорівнює розміру станційного збору на відповідних напрямках руху. Вказана норма договору забезпечує мінімальні витрати на діяльність автостанції та виконання безпосередніх завдань підприємства.

Позивач наполягає на викладення п. 4.4 в наступній редакції:

4.4 Штрафні санкції за цим Договором сплачуються шляхом виставлення рахунку Стороною, стосовно якої вчинено порушення цього Договору, з наступною сплатою Стороною, яка вчинила порушення, коштів пшяхом їх перерахування на банківський рахунок протягом десяти робочих днів. Підставою для викладення даного пункту в такій редакції являється наявність даного пункту в Примірному договорі.

Водночас відповідач наполягає на укладенні даного пункту в наступній редакції:

4.4 Штрафні санкції за цим Договором утримуються в безспірному порядку на підставі доповідних адміністрації АС чи актів перевірок або записів в шляховій документації водія шляхом вирахуванням підприємством зазначених сум із виручки Перевізника.

Таку позицію відповідач обґрунтовує наступним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст.534 ЦКУ У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідач, наполягає на викладення наведених пунктів саме керуючись вищевказаними нормами, оскільки останні мають вищу юридичну силу ніж норми наказу, яким затверджений примірний договір. Штрафні санкції являються грошовим зобов'язанням, а відтак ПрАТ «ВОПАС» згідно вимог ЦК та ГК України, має об'єктивне право проводити зарахування таких грошових зобов'язань та повертати частину коштів виручених від продажу квитків на рейси перевізника за вирахуванням штрафних санкцій за порушення умов договору перевізником. Просить визнати укладеним договір про надання автостанційних послуг № 30/05/16.3 від 30.05.2016р. із протоколом розбіжностей ПрАТ «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» від 23.06.2016р.

Третя особа письмових пояснень не подала, в судовому засіданні позов підтримала.

Зважаючи на неявку представника позивача, неподання витребуваних доказів та необхідність витребування додаткових доказів, виходячи з принципу диспозитивності сторін, господарський суд, керуючись п.п. 1,2,3 ст 77 ГПК України,-

Ухвалив:

1.Розгляд справи відкласти на 22.08.2016р. на 11:00 год.

2. Представити суду :

2.1. Позивачу: докази в підтвердження дати отримання договору з протоколом розбіжностей, обґрунтовані пояснення по суті відзиву на позовну заяву від 22.07.2016р.

2.2. Третій особі: письмові обґрунтовані доводи по кожному спірному пункту договору.

3. Явку представників сторін та третьої особи у судове засідання визнати обовязковою.

Відповідач та третя особа про дату наступного судового засідання повідомлені у судовому засіданні під розписку. Позивачу ухвалу надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд попереджає сторони, що у разі невиконання вимог суду, господарським судом буде вирішене питання про адмінвідповідальність за злісне ухилення від виконання вимог суду та в силу ст. 4-5 ГПК України, ст.ст. 185-3, 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено штраф у розмірі до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1 700грн.).

Суд повідомляє, що згідно зі ст. 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова суду, прийнята за результатами розгляду такої справи, є остаточною і оскарженню не підлягає.

У разі неподання витребуваних судом доказів спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами згідно ст.75 ГПК України.

Суддя С.Т. Філатова