РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016Справа №910/8327/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Виконувача обов'язків керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення фонду державного майна України по Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення 25 292,38 грн., за участю представників позивача - Васильківської В.Є., довіреність №544 від 31.12.2015 року, відповідача - не з'явився, прокурора - Чумаченка А.А., посвідчення №035414 від 01.09.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року виконувач обов'язків керівника Хмельницької місцевої прокуратури звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі позивача до відповідача про стягнення 21 200,05 грн. основного боргу; 1 885,46 грн. пені та 2 206,87 грн. штрафу за неналежне виконання зобов'язань з оплати за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 936 від 14.08.2009 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.05.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.05.2015 року.

26.05.2016 року через канцелярію суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд залишити позов без розгляду.

26.05.2016 року через канцелярію суду відповідачем надано заяву, в якій він просив долучити додаткові документи на підтвердження обставин, викладених у відзиві та просив розглядати справи за відсутності представника відповідача.

Представник відповідача в судове засідання 25.07.2016 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 серпня 2009 року між Українським державним підприємством поштового зв'язку Регіональним відділенням фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 936 (далі - договір оренди), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - частину приміщення технічного поверху в будівлі вокзалу станції Хмельницький Південно-Західної залізниці (далі - майно) площею 12.0 кв. м., яке розміщене за адресою: вул. Проскурівська, 92, м. Хмельницький, 29000 на технічному поверсі будівлі залізничного вокзалу, що перебуває на балансі відокремленого підрозділу вокзалу станції Хмельницький ДТГО «Південно-Західноа залізниця», ідентифікаційний код 25993143 (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2015 і становить за незалежною оцінкою 246 927,00 грн. (двісті сорок шість тисяч дев'ятсот двадцять сім гривень) (пункт 1.1. договору з урахуванням змін, внесених додатковим договором від 11 серпня 2015 року до договору оренди).

Згідно п. 3.1. договору, з урахуванням змін внесених додатковим договором від 11 серпня 2015 року до договору оренди, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 року №786, із змінами та доповненнями та з урахуванням конкурсної надбавки, скорегованої на індекси інфляції, становить без ПДВ за базовий місяць оренди - червень 2015 року - 8 231,75 грн. (вісім тисяч двісті тридцять одна гривня 75 коп.)

Пунктом 3.6. договору, з урахуванням змін внесених додатковим договором від 11 серпня 2015 року до договору оренди, визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70%; 30% щомісячно, не пізніше 12 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.»

Відповідно до пункту 10.1. договору, з урахуванням змін внесених додатковим договором від 11 серпня 2015 року до договору оренди, цей договір продовжено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 14 липня 2015 року по 13 червня 2018 року включно.

Факт передачі майна в користування відповідачу підтверджується актом приймання-передавання індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності від 14 серпня 2008 року, який міститься в матеріалах справи та відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно площею 12.0 кв. м., яке розміщене за адресою: вул. Проскурівська, 92, м. Хмельницький, 29000 на технічному поверсі будівлі залізничного вокзалу.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - цефіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до статі 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Поясненнями позивача, прокурора, актом приймання-передавання індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності від 14 серпня 2008 року та розрахунком орендної плати, що міститься в матеріалах справи, підтверджується наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за договором оренди за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року включно, яка станом на дату подання позовної заяви до суду складала 21 200,05 грн.

Однак, після звернення позивача з позовною заявою до суду відповідачем 13.05.2016 року було сплачено частину основного боргу у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданого позивачем 25.07.2016 року та поясненнями представника позивача і прокурора в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив частину основного боргу у розмірі 1000,00 грн. після звернення позивача з позовною заявою до суду, суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України в зв'язку з відсутністю предмету спору, судовий збір в цій частині позову покладається на відповідача.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 936 від 14.08.2009 року у розмірі 20 200,05 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Згідно пункту 3.6. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позов в частині стягнення пені у розмірі 1 885,46 грн. у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з орендної плати обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Окрім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 206,87 грн. штрафу.

Згідно з частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 3.8. договору встановлено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Позов в частині стягнення штрафу у розмірі 2 206,87 грн. у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з орендної плати обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи відповідача про те, що прокурором було неправильно визначено представництво позивача, оскільки майно, що стало предметом оренди, підлягало передачі новій юридичній особі, а саме - Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» є безпідставними, оскільки

пунктом 3.6. договору, з урахуванням змін внесених додатковим договором від 11 серпня 2015 року до договору оренди, визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% - до державного бюджету; 30% - балансоутримувачу, а отже зміна балансоутримувача не є підставою для неналежного виконання відповідачем зобов'язань зі сплати до державного бюджету 70% орендної плати, окрім того доказів передачі об'єкту оренди сторонами суду не надано.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 7, код 22599262) на користь Державного бюджету України (одержувач УДКСУ у м. Хмельницькому, МФО 815013, код одержувача 38045529, р/р 0002) 20 200 (двадцять тисяч двісті) грн. 05 коп. основного боргу, 1 885 (одна тисяча вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 46 коп. пені та 2 206 (дві тисячі двісті шість) грн. 87 коп. штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 7, код 22599262) на користь прокуратури Хмельницької області (, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок 2814, код класифікації видатків бюджету 2800) 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 1000,00 грн. основного боргу припинити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.08.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна