УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

11.07.2016Справа № 910/12329/16

Cуддя Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

до Компанії «Зарекло ЛДТ» (Zareclo LTD)

про розірвання договору та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - позивач) до Компанії «Зарекло ЛДТ» (Zareclo LTD) (далі - відповідач) про розірвання договору та стягнення заборгованості.

Розглянувши зазначену позовну заяву з доданими до неї документами, суддя дійшов висновку про те, що вона не підлягає прийняттю господарським судом міста Києва, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 4-2 ГПК України передбачено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно з абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24 жовтня 2011 року N 10 (далі - Постанова) підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звертається із позовом до відповідача про розірвання Договору оренди № К1-09/2015, укладеного 01.09.2015 з Компанією «ЗАРЕКЛО ЛТД», яка за інформацією, наявною у зазначеному договорі, створена та зареєстрована у Республіці Кіпр під реєстраційним номером НЕ334910, зареєстровано офіс, який знаходиться за адресою: Спатараку № 5, 4004 Маса Гейтонія, Лімасол, Кіпр.

За умовами Договору оренди № К1-09/2015 від 01.09.2015, зокрема, пунктів 7.1 та 7.2, спори, які виникають при виконанні даного договору вирішуються сторонами шляхом переговорів. У випадку не досягнення згоди, спір вирішується в судовому порядку у відповідності до діючого законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Аналогічна позиція викладена у абз. 5 п. 1 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» від 31.05.2002 р. N 04-5/608 (далі - Роз'яснення).

Таким чином, враховуючи те, що сторонами в Договорі оренди № К1-09/2015 від 01.09.2015 визначено, що у випадку не досягнення згоди, спір вирішується в судовому порядку у відповідності до діючого законодавства України, проте не визначено конкретний суд, суддя застосовує приписи ГПК України, та зазначає про непідвідомчість даного спору господарському суду міста Києва, через неузгодженість сторонами цього питання у зазначеному вище договорі.

Роз'ясненням врегульовано, що обираючи як орган вирішення спорів місцевий господарський суд України, сторони пророгаційної угоди повинні дотримуватись вимог міжнародного договору та статті 16 ГПК України щодо виключної компетенції господарських судів України. Отже, у разі непідвідомчості справи у спорі за участю іноземного підприємства чи організації господарський суд має відмовити у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК.

Розділ ХІІ Закону України «Про міжнародне приватне право» не встановлює заборону державним судам України приймати до свого провадження справи з іноземним елементом у випадку наявності пророгаційної угоди про розгляд справи в іноземному суді.

Проте, в даному випадку сторони Договору не визначили конкретний суд, який розглядатиме спір у випадку його виникнення у майбутньому, а визначили лише законодавство, яке буде застосовуватись до спірних правовідносин.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно з п. 20 та п. 20.3 Постанови відповідно до статей 13, 15 ГПК підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (стаття 16 ГПК). Можливості визначення підсудності справи самими сторонами у договорі названим Кодексом не передбачено.

Враховуючи те, що Договором передбачено, що сторони при вирішенні спорів керуються законодавством України, та враховуючи ту обставину, що місцезнаходженням відповідача є Республіка Кіпр, даний спір не підсудний господарському суду міста Києва та не підвідомчий господарським судам України.

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття господарським судом міста Києва позовної заяви Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до Компанії «Зарекло ЛДТ» (Zareclo LTD) про розірвання договору та стягнення заборгованості.

Керуючись ст. 62 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до Компанії «Зарекло ЛДТ» (Zareclo LTD) про розірвання договору та стягнення заборгованості відмовити.

Суддя О.В. Нечай