ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 липня 2016 року Справа № 904/4330/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М.- головуючого, (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.
Полякова Б.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс"
на постанову та ухвалувід 03.03.2016 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 господарського суду Дніпропетровської області
у справі№ 904/4330/15 господарського суду Дніпропетровської області
за заявою боржника Голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М.О. Посмітного"
про ліквідаторвизнання банкрутом ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Вдруге подана Південним регіональним виробничо-комерційним відділом концерну "Украгротехсервіс" (далі - ПРВКВ концерну "Украгротехсервіс") касаційна скарга від 10.06.2016 б/н не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Оскаржувана в касаційному порядку постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду була прийнята 03.03.2016, тоді як касаційна скарга ПРВКВ концерну "Украгротехсервіс" на вказану постанову була подана лише 14.06.2016, про що свідчить вхідний штамп Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 ГПК України перебіг процесуального строку, обчислюваного днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

У даному випадку останній день строку на звернення з касаційною скаргою - 23.03.2016. Таким чином, касаційна скарга подана ПРВКВ концерну "Украгротехсервіс" через 2 місяці і 22 дні після закінчення процесуального строку, встановленого для її подання, при цьому заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Розглядаючи вказане клопотання, Вищий господарський суд України враховує, що відповідно до ст. 53 ГПК України суд може відновити пропущений строк у разі наявності поважних причин пропуску цього строку.

Приймаючи до уваги, що поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій, а Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, оцінивши доводи, що наведені в клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів прийшла до висновку щодо неповажності причин його пропуску у зв'язку із наступним.

Так, колегія суддів зауважує, що вперше подана ПРВКВ концерну "Украгротехсервіс" касаційна скарга на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 у даній справі була повернута ухвалою Вищого господарського суду України від 30.05.2016 на підставі пунктів 3 і 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Разом цим, слід звернути увагу, що при повторному поданні касаційної скарги заявником не було сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі.

Так, як вбачається з матеріалів касаційної скарги, ПРВКВ концерну "Украгротехсервіс" оскаржується постанова апеляційного господарського суду, прийнята за результатами перегляду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про затвердження реєстру вимог кредиторів в повному обсязі.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні.

За приписами норм підпунктів 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) ставка судового збору з касаційної скарги на судове рішення, винесене у справі про банкрутство за наслідками розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами, складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні такої заяви.

Оскільки відповідні заяви були подані до 01.09.2015, то розмір судового збору за подання касаційної скарги розраховується виходячи з суми, сплаченої при поданні заяв кредиторів, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати (п.п. 15 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній до 01.09.2015).

З матеріалів справи вбачається, що оскільки оскаржуваними заявником судовими рішеннями затверджено реєстр вимог кредиторів боржника у складі 14 кредиторів, то оплаті судовим збором підлягає вся сукупність заяв з грошовими вимогами кредиторів (1218 х14х120%), що дорівнює 20 462,40 грн. .

Однак, в порушення викладених вище норм, ПРВКВ концерну "Украгротехсервіс" до касаційної скарги додано докази про сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі 1 461 грн., тобто у меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством на момент звернення з касаційною скаргою у даній справі.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Про зазначені недоліки касаційної скарги було вказано ПРВКВ концерну "Украгротехсервіс" Вищим господарським судом України в ухвалі від 30.05.2016 у даній справі, проте, при повторному зверненні з касаційною скаргою заявник їх не усунув.

Отже, пропуск строку звернення із касаційною скаргою у даному випадку відбувся у зв'язку з тим, що заявник допускав порушення норм процесуального права при зверненні із касаційною скаргою, що в свою чергу призвело до пропуску останнім встановленого нормами ст. 110 ГПК України строку на касаційне оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій у даній справі.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, що заявником касаційної скарги в поданому клопотанні не наведено жодних доводів, обставин чи причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження. Зміст клопотання зводиться до викладення резолютивних частин оскаржуваних судових рішень та норм ст. 110 ГПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів відмовляє в задоволенні заявленого клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 у даній справі.

Керуючись нормами ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 33, 34, 50, 53, 110, 111, п. п. 4, 5 ч. 1, ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" в задоволенні клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 у справі №904/4330/15.

2. Касаційну скаргу Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 у справі № 904/4330/15 повернути заявнику.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Б.М. Поляков