РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Справа №906/326/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Юрчук М.І. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №345 від 21.04.2016р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Україна" на рішення господарського суду Житомирської області від 26 травня 2016 року у справі №906/326/16 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем"

до Державного підприємства "Україна"

про стягнення 573 696,55 грн.

Судом розяснено представнику позивача права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2016 року, рішенням господарського суду Житомирської області було задоволено позов ТОВ "Агростем" до ДП "Україна" про стягнення 573696,55 грн. і стягнуто з відповідача на користь позивача 485191,81 грн. - основного боргу, 80177,72 грн. - інфляційних втрат, 8327,02 грн. - 3% річних та 8605,45 грн. - судового збору.

Відповідач, у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки судом не враховано, що за укладеним між сторонами Договором №1 про спільний обробіток земельних ділянок (спільну діяльність) від 13 квітня 2011 року погашення боргу за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року здійснювалось за рахунок розподілу прибутку в рамках договору про спільну діяльність.

Вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року у розмірі 245 191,81 грн. боргу незаконною і повинна бути зменшена з урахуванням 219 808,19 грн., яку 13 березня 2015 року, в рамках Договору про спільну діяльність сторони погодили зарахувати в рахунок погашення зобовязань за договором позики № СД - 1/п від 04 лютого 2014 року.

Тому, вважає, що сума інфляційних втрат та 3% річних за період з 02 березня 2015 року по 29 лютого 2016 року повинна бути проведена з заборгованості у 25 383,62 грн.

15 червня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 27 липня 2016 року.

Представник ТОВ "Агростем" заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та безпідставною, а рішення господарського суду Житомирської області від 26 травня 2016 року законним та обґрунтованим. Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення господарського суду - без змін, оскільки Договір про спільну діяльність, укладений між товариствами не відноситься до предмету справи і не впливає на розмір заборгованості по Договору позики №СД-1/п.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча і був завчасно повідомив про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

04 лютого 2014 року, між ТОВ "Агростем", як позикодавцем, та ДП "НДГ "Україна" (згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 березня 2015 року №111 ДП "НДГ "Україна" Державного агроекологічного університету перейменовано у ДП "Україна" та визнано правонаступником майнових прав та обов'язків ДП "НДГ "Україна" Державного агроекологічного університету), як позичальником, було укладено Договір позики №СД-1/п, згідно якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти, як тимчасову, поворотну, безпроцентну фінансову допомогу, в сумі 360000,00 грн., а позичальник зобов'язався повернути їх позикодавцеві до 01 березня 2015 року. (а.с.12-13).

Відповідно п.4.2. Договору №СД-1/п від 04 лютого 2014 року, у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцеві за його вимогою пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми неповернутих грошових коштів за кожний день прострочення платежу.

Строк дії даного Договору від 04 лютого 2014 року, згідно п.7.2, - з моменту укладення до повного виконання своїх зобов'язань позичальником.

28 квітня 2014 року, між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору №СД-1/п від 04 лютого 2014 року, відповідно до якої сторони погодили, що позикодавець надає позичальнику додатково, в рамках дії Договору №СД-1/п від 04 лютого 2014 року цільову позику на оплату робіт/послуг:

- 1.1. комплексу робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП "НДГ "Україна" (акти на право постійного користування ЖТ №11-2-2 та 1-ЖТ №001150) - 170 000,00 грн.;

- 1.2. комплексу робіт з нормативної грошової оцінки земельних ділянок площею 4900,0000га, які перебувають у постійному користуванні ДП "НДГ "Україна" (акти на право постійного користування ЖТ №11-6-2 та 1-ЖТ №001150) - 245 000,00 грн. (а.с.14)

Згідно п.3 Додаткової угоди, позика надається в національній валюті України частинами або повністю в межах суми 775 000,00 грн.

На виконання свого зобов'язання за Договором №СД-1/п по наданню позики ТОВ "Агростем" платіжними дорученнями:

- №2218 від 20 лютого 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №255 від 19 березня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №75 від 15 квітня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №178 від 29 квітня 2014 року на суму 170 000,00 грн.;

- №287 від 20 травня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №482 від 20 червня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №604 від 17 липня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №618 від 22 липня 2014 року на суму 50 000,00 грн.;

- №646 від 24 липня 2014 року на суму 50 000,00 грн.;

- №684 від 29 липня 2014 року на суму 50 000,00 грн.;

- №831 від 19 серпня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №1011 від 19 вересня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №1196 від 29 жовтня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №1276 від 24 листопада 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- №1363 від 25 грудня 2014 року на суму 30 000,00 грн. перерахувало відповідачу кошти у розмірі 650 000,00 грн. (а.с.29-43)

ДП "Україна" свої зобов'язання по поверненню позики за Договором №СД-1/п виконало не в повному обсязі і повернуло позику лише в сумі 404808,19 грн., що не заперечується сторонами.

12 лютого 2015 року, між ТОВ "Агростем", як позикодавцем, та ДП "НДГ "Україна" (згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 березня 2015 року №111 ДП "НДГ "Україна" Державного агроекологічного університету перейменовано у ДП "Україна" та визнано правонаступником майнових прав та обов'язків ДП "НДГ "Україна" Державного агроекологічного університету), як позичальником, було укладено Договір позики №СД-1/п, згідно якого позикодавець передав у власність ДП "Україна" грошові кошти, як тимчасову, поворотну, безпроцентну фінансову допомогу, в сумі 360 000,00 грн., а позичальник зобов'язався повернути їх позикодавцеві до 01 березня 2016 року. (а.с.15-16).

На виконання свого зобов'язання за Договором №СД-1/п від 12 лютого 2015 року по наданню позики ТОВ "Агростем" платіжними дорученнями:

- №11 від 19 січня 2015 року на суму 30 000,00 грн.;

- №197 від 20 лютого 2015 року на суму 30 000,00 грн.;

- №299 від 17 березня 2015 року на суму 30 000,00 грн.;

- №396 від 17 квітня 2015 року на суму 30 000,00 грн.;

- №497 від 14 травня 2015 року на суму 30 000,00 грн.;

- №653 від 30 червня 2015 року на суму 30 000,00 грн.;

- №729 від 14 липня 2015 року на суму 30 000,00 грн.;

- №933 від 20 серпня 2015 року на суму 30 000,00 грн. перерахувало відповідачу кошти у розмірі 240 000,00 грн. (а.с.25-28).

Відповідач свої зобов'язання за Договором №СД-1/п від 12 лютого 2015 року не виконав.

31 жовтня 2015 року, між сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого ДП "Україна" погодилось з розміром боргу у розмірі 485191,81 грн., який утворився внаслідок невиконання останнім зобовязань по поверненню позики за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року та Договором позики №СД-1/п від 12 лютого 2015 року. (а.с.17)

06 квітня 2016 року, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по поверненню поворотної тимчасової безпроцентної фінансової допомоги, ТОВ "Агростем" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до ДП "Україна" про стягнення суми позики в розмірі 485191,81 грн., а також 80177,72 грн. - інфляційних втрат, 8327,02 грн. - 3% річних та 8605,45 грн. - судового збору.

26 травня 2016 року, рішенням господарського суду Житомирської області було задоволено позов ТОВ "Агростем" до ДП "Україна" про стягнення 573696,55 грн. і стягнуто з відповідача на користь позивача 485191,81 грн. - основного боргу, 80177,72 грн. - інфляційних втрат, 8327,02 грн. - 3% річних та 8605,45 грн. - судового збору. (а.с.97-99)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено з матеріалів справи, між сторонами було укладено Договір позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року та Договір позики №СД-1/п від 12 лютого 2015 року, за якими позивач перерахував на рахунок відповідача кошти за Договором від 04 лютого 2014 року у розмірі 650 000,00 грн., а за Договором від 12 лютого 2015 року у розмірі 240 000,00 грн., а всього на загальну суму 890000,00 грн.

Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідач, отримавши дані кошти, свої зобов'язання за договорами по поверненню позики виконав частково у розмірі 404 808,19 грн., таким чином заборгувавши ТОВ "Агростем" кошти у розмірі 485191,81 грн.

Відповідно до ст. 525 і ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Частина 1 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов Договорів позики (п.2.3), відповідач зобовязаний був повернути позивачу позику до 01 березня 2015 року (за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року) та до 01 березня 2016 року (за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2015 року).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність і законність стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 485191,81 грн.

Крім того, ТОВ "Агростем" в своєму позові просить стягнути з відповідача 8327,02 грн. - 3% річних та 80177,72 грн. - інфляційних втрат які виникли в результаті прострочення боржником грошового зобовязання..

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний господарський суд погоджується з місцевим господарським судом про законність та обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 80177,72 грн. нарахованих за період з березня 2015 року по березень 2016 року за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року на суму заборгованості у розмірі 245191,81 грн. та 3% річних у розмірі 8327,02 грн., з яких:

- 7854,89 грн. по Договору позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року за період з 02 березня 2015 року по 25 березня 2016 року, нараховані з заборгованості у розмірі 245191,81 грн.;

- 472,13 грн. по Договору позики №СД-1/п від 12 лютого 2015 року за період з 02 по 25 березень 2016 року, нараховані з заборгованості у розмірі 240000,00 грн.

Посилання відповідача на те, що згідно Протоколу №2/2015 проведення зборів учасників Договору 31 про спільний обробіток землі від 13.04.2011 року, від 03 березня 2015 року, за яким відповідач отримав прибуток від спільної діяльності за 2014 рік у розмірі 219808,19 грн., кошти отримані підприємством від спільної діяльності повинні зарахуватись в рахунок погашення заборгованості за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року та за Договором позики №СД-1/п від 12 лютого 2015 року, колегією суддів оцінюється критично і відхиляються як безпідставні, оскільки за зазначеним Протоколом №2/2015 не передбачено автоматичного перерахування коштів отриманого прибутку ДП "Україна" позивачу, а в матеріалах справи відсутні та не надані відповідачем докази перерахування вказаної у протоколі суми отриманого ДП "Україна" прибутку у розмірі 219808,19 грн. на рахунок позивача. Крім того, відповідач проводячи 31 жовтня 2015 року звірку взаємних розрахунків погодився з розміром боргу у розмірі 485191,81 грн., який утворився внаслідок невиконання ним зобовязань по поверненню коштів за Договором позики №СД-1/п від 04 лютого 2014 року та Договором позики №СД-1/п від 12 лютого 2015 року.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 26.05.16 р. у справі №906/326/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Україна" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/326/16 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Саврій В.А.