ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 рокуСправа № 912/2409/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2409/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн", м. Черкаси

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Олександрівка, Кіровоградська область

про стягнення 252 529,61 грн.

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_2, договір № б/н від 29.06.16, адвокат.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 252 529,61 грн, що є попередньою оплатою, сплаченою за договором поставки № 31/03/16 від 31.03.2016.

Поданий позов мотивовано невиконанням відповідачем обов'язку з поставки оплаченого товару та не поверненням попередньої оплати за вимогою позивача.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2016 за поданим позовом порушено провадження у справі № 912/2409/16.

Відповідачем згідно відзиву на позов позовні вимоги заперечено з тих підстав, що заявлена до стягнення сума є не попередньою оплатою, а є вартістю поставленого відповідачем товару, який оплачено позивачем згідно вказаних грошових коштів (а.с. 30-37).

В судове засідання, призначене у даній справі 22.07.2016 представник позивача не з'явився, хоча належним чином повідомлений про його проведення (а.с. 43). Натомість, 14.07.2016 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" № 3юр. від 12.07.2016 про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору. Вказана заява мотивована тим, що відповідач 12.07.2016 добровільно повернув кошти в сумі 252 529,61 грн (а.с. 41).

Господарський суд враховує, що участь сторін в судовому засіданні та подання доказів, є процесуальним правом сторін, якими останні зобов'язані користуватися добросовісно (ст. 22 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з положень частини 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін та не подання сторонами доказів, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за наявності наведених обставин.

На підставі викладеного, враховуючи належне повідомлення сторін про проведення судового засідання у даній справі, господарський суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності представника позивача та за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 22.07.2016 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.07.2016 заперечив проти задоволення позову повністю на підставі викладених у відзиві обставин.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника відповідача, врахувавши доводи, які наведено сторонами в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2016 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" (Покупець) укладено договір поставки №31/03/16 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця ОСОБА_3 (пиломатеріали твердих порід), а Покупець в порядку та на умовах, визначених Договором - прийняти й оплатити ОСОБА_3 (п. 1.1., 1.2. Договору (а.с. 8-10).

Згідно п. 1.5. Договору загальна кількість ОСОБА_3, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниці виміру ОСОБА_3 та ціна одиниці виміру ОСОБА_3 визначаються сторонами у Специфікаціях чи/або у видаткових накладних, що є невід'ємними частинами даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що доставка ОСОБА_3 на склад Покупця здійснюється вилами Постачальника або самовивозом.

У відповідності до п. 3.4. Договору Покупець зобов'язаний сплатити Постачальникові загальну ціну ОСОБА_3 протягом тридцяти банківських днів після прийомки ОСОБА_3 та отримання кількісної специфікації, рахунку-фактури чи/або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Сторони не заперечують проти попередньої оплати за ОСОБА_3 на умовах, визначених рахунком-фактурою чи/або Специфікацією. В разі попередньої оплати за ОСОБА_3 поставка здійснюється невідкладно при наданні Покупцем транспортного засобу (п.п. 3.5., 3.6. Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 (п.п. 8.1., 8.2. Договору).

Договір поставки № 31/03/16 від 31.03.2016 підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Як повідомляє позивач, для проведення попередньої оплати за товар ним 08.04.2016 перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 252 529,61 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 335 від 08.04.2016 (а.с. 11). Між тим, як стверджує позивач, відповідач поставку оплаченого товару не здійснив, у зв'язку з чим позивач 21.04.2016 звернувся до відповідача з претензією № 21/04/2016-1 про повернення сплачених грошових коштів (а.с. 14).

Вказана вимога залишена відповідачем без виконання, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 265 Господарського кодексу України передбачає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Згідно частин 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у разі невиконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю, покупець, який сплатив суму попередньої оплати, має право або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

За приписами статей 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач, заперечуючи позов, посилається на те, що свої зобов'язання за Договором поставки № 31/03/16 від 31.03.2016 ним виконано та поставлено обумовлений Договором ОСОБА_3, а заявлена до стягнення сума сплачувалась не як попередня оплата, а як оплата за вже поставлений за договором товар.

Досліджуючи наявні у справі докази, господарський суд встановив наступне.

06.04.2016 сторони підписали Специфікацію № 1 до договору № 31/03/16 від 31.03.2016, в якій узгодили поставку товару - пиломатеріали дубові обрізні 1-2-3 сорт розміри, мм 50 в кількості 27,795 куб.м на загальну суму 252 529,61 грн (а.с. 34). В Специфікації погоджено, що Поставка товару здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту підписання даної Специфікації на умовах поставки ЕХW - склад Постачальника

На підтвердження поставки ОСОБА_3 за вказаною Специфікацією відповідач надав: договір-заявку на перевезення вантажу № 1 від 04.04.2016, видаткову накладну № 6 від 06.06.2016на суму 252 529,61 грн, товарно-транспортну накладну № 04/04/16-1 від 06.04.2016 та рахунок-фактуру № 6 від 06.04.2016 на суму 252 529,61 грн (а.с. 35-37, 45).

Зазначені документи містять посилання на договір №31/03/16 від 31.03.2016 та підписи особи зі сторони відповідача про отримання ОСОБА_3 та печатку підприємства.

До того ж, у додаткових поясненнях від 22.07.2016 відповідачем повідомлено, що договір поставки №31/03/16 від 31.03.2016 є єдиним договором, який укладався будь-коли між сторонами, а поставка, яка відбулась 06.04.2016, була єдиною поставкою товару за цим договором. Будь-яких інших правовідносин між сторонами не існувало (а.с. 44).

Враховуючи умови Договору та положення Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вказані вище докази, зокрема, накладні є належними та допустимими доказами, які підтверджують поставку позивачем ОСОБА_3 та отримання його відповідачем.

Платіжне доручення № 335 від 08.04.2016, яке позивач надає як доказ попередньої оплати за товар, містить посилання на рахунок № 6 від 06.04.2016 та в призначенні платежу вказано "Оплата за пиломатеріали зг. Дог. поставки № 31/03/16 від 31.03.2016" (а.с. 11).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивачем безпідставно заявлено до стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 252 529,61 грн як попередню оплату за товар, оскільки наведеними вище доказами встановлено, що вказані грошові кошти оплачені позивачем за вже поставлений товар

14.07.2016 від позивача надійшла заява, в якій позивач, посилаючись на відсутність предмета спору, просить припинити провадження у справі (а.с.41).

Відповідно пункту 1-1 частини 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Отже, припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 16.06.2016, що підтверджується поштовим штампом на конверті (а.с.21), 22.06.2016 позовна заява надійшла до господарського суду Кіровоградської області (а.с.3), ухвала про порушення провадження у справі винесена судом 22.06.2016 (а.с.1), а поставка ОСОБА_3 відбулась 06.06.2016 та сплачено спірні кошти за ОСОБА_3 08.04.2016.

Таким чином, на момент порушення провадження у даній справі предмет спору був відсутній.

Враховуючи те, що предмет спору між сторонами не існував на момент звернення з позовом до суду та не існує в процесі розгляду справи, заява позивача про припинення провадження у справі відхиляється господарським судом.

Позивачем не подано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем його права чи охоронюваного законом інтересу. Позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.07.2016.

Суддя В.В.Тимошевська