РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2016Справа №910/10675/16

За позовом Фермерського господарства "Віктор";

до Публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ "РАЙЗ";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит";

про стягнення 6 647 594,29 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Тютюников В.Л., представник, довіреність № 66 від 04.06.2016 р.;

Від відповідача: Чугунов М. В., представник, довіреність № б/н від 21.04.2016 р.;

Від третьої особи: Скляров Д. М., представник, довіреність № 8 від 02.09.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 6 647 594,29 грн. грошових коштів, а також 99 713,93 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року порушено провадження у справі № 910/10675/16, розгляд справи призначено на 23.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 року до участі у справі № 910/10675/16 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит", слухання справи відкладено до 12.07.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 року відкладено розгляд справи до 21.07.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні 21.07.2016 р. підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Через відділ діловодства Господарського суду м. Києва 21.07.2016 р. від Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" надійшли письмові пояснення по суті справи.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

В С Т А Н О В И В:

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги Фермерське господарство "Віктор" зазначає, що у травні 2015 року між ним та відповідачем було досягнуто згоду про поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму 6 647 594,29 грн. відповідно до договору від 27.05.15 № 1ФГ/05-15, який в подальшому фактично укладено не було.

Позивач вказує на те, що з метою виконання вказаного договору ним було здійснено перерахування грошових коштів на користь відповідача згідно платіжного поручення від 05.06.15 № 201 на суму 1 544 866,40 грн. та платіжного доручення віл 05.06.15 № 202 на суму 5 102 727,89 грн., в яких одержувачем коштів визначено ПАТ «КОМПАНІЯ «РАЙЗ», поточний рахунок 8001, призначення платежу: «за товар згідно договору № 1ФГ/05-15 від 27.05.2015р.».

Оскільки, на думку позивача, правова підстава для отримання грошових коштів в сумі 6 647 594,29 грн. відсутня (відсутнє господарське зобов'язання), Фермерське господарство "Віктор" вважає, що відповідач набув кошти позивача без належної правової підстави, у зв'язку з чим просить стягути з Публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ "РАЙЗ", на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, безпідставно набуті грошові кошти в сумі 6 647 594,29 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 1087 ЦК України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1088 ЦК України при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2015 р. року ФГ «Віктор» здійснило перерахування зі свого поточного рахунку № 635 кошти в сумі 5 102 727,89 грн. на рахунок обліку простроченої заборгованості №8001 за кредитом позичальника банку компанії ПАТ «Компанія «Райз» з таким призначенням платежу: «За товар згідно договору № 1ФГ/05-15 від 27.05.2015р. в т.ч. ПДВ 850 454,65». Також 05.06.2015 р. ФГ «Віктор» здійснило перерахування зі свого рахунку №5001 коштів в сумі 1 544 866,40 грн. на рахунок обліку простроченої заборгованості №8001 за кредитом позичальника банку компанії ПАТ «Компанія «Райз» з таким призначенням платежу: «За товар згідно договору №1ФГ/05-15 від 27.05.2015р. в т.ч. ПДВ 257 477,73 грн.».

Підстави для погашення простроченої заборгованості компанії ПАТ «Компанія «Райз» у компанії ФГ «Віктор» в банку виявлені не були, а тому відповідно до звіту від 28.08.2015 «Про перевірку простроченого кредиту» уповноваженою особою ФГВФО та на підставі розпорядження № 24 від 28.08.2015 Про здійснення вірного відображення обліку кредитної заборгованості ПАТ «Компанія «РАЙЗ»., 02.09.2015 року банком було здійснено виправну (сторно) проводку, сутність якої полягала у тому, щоб повернути назад на поточний рахунок клієнта ФГ «Віктор» кошти у розмірі 6 647 594,29 грн., які безпідставно були зараховані на кредитний рахунок простроченої заборгованості позичальника ПАТ «КОМПАНІЯ «РАЙЗ».

Факт проведення банківської операції 02.09.2015 р. з повернення грошових коштів на рахунок Фермерського господарства «Віктор» також підтверджується позивачем у його письмових поясненнях, поданих через канцелярію суду 07.07.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З аналізу законодавчих норм, що регулюють правовідносини із зобов'язань щодо набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, слідує, що такі зобов'язання мають місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи як-то через помилку, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Матеріалами справи підтверджується, що спірні грошові кошти в розмірі 6 647 594,89 грн. були повернуті банком Фермерському господарству «Віктор» 02.09.2015 року, та не знаходяться у власності відповідача, а тому позовні вимоги Фермерського господарства "Віктор" про стягнення з ПАТ «Компанія «РАЙЗ» у порядку ст. 1212 ЦК безпідставно набутих грошових коштів в сумі 6 647 594,29 грн. є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи що доводи позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у спаєві доказами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підтверджені належними засобами доказування та є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів та наведених обґрунтувань за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 29.07.2016 р.