ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.07.2016 Справа № 905/1609/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області
доГоловного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області
простягнення 19030,72 грн.
за участю представників:

від позивача:ОСОБА_1 - представник за довіреністю;
від відповідача:ОСОБА_2 - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області до Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (ГУДМС України в Донецькій області) про стягнення заборгованості у розмірі 4949,06грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої зобовязання в частині оплати наданних послуг охорони позивачем на суму 4949,06грн .

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: вимоги про виконання обовязку боржником, актів звірки розрахунків, актів прийому передачі виконаних робіт/послуг за листопад 2012 року, за січень 2013 року, за лютий 2013 року, за березень 2013 року, за квітень 2013 року, за травень 2013 року, за червень 2013 року, рахунків фактури №КА 0000003, №КА 0000004, №КА 0001379, №КА - 0002147, №КА 0002937, №КА 0003697, №КА 0004471, №КА 0029692 за листопад 2012 року, №КА 0001999 за січень 2013 року, №КА 0004872 за лютий 2013 року, №КА 0005788 за березень 2013 року, №КА 0008648 за квітень 2013 року, №КА 0011541 за травень 2013, №КА 0016343 за червень 2013 року, акти звірки розрахунків, рахунків фактури №КА - 0000001, №КА 0000002, №КА 0001355, №КА 0002087, №КА 0002896, №КА 0003655, №КА 0004427.

31.05.2016 позивач подав клопотання про зміну підстав та ціни позову, в якому просить стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 19030,72грн.

Заява обґрунтована тим, що під час проведення звірки розрахунків з відповідачем, дебіторська заборгованість останнього склалась саме по договору №264 від 28.05.2013 за період з березня 2014 року по квітень 2014 року та становить 19030,72грн.

Відповідач проти задоволення клопотання про зміну підстав та ціни позову заперечив, посилаючись на те, що неможливо одночасно змінювати підставу та предмет позову.

Відповідно до ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви та вправі до прийняття рішення судом збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Як розяснено в п. 3.11 та в п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:- подання іншого (ще одного) позову, чи- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи- зміну предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті. Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Дослідивши зміст позовної заяви, позовних вимог та зміст клопотання про зміну предмета та підстав позову, суд встановив, що позивачем не змінюється предмет позову, оскільки позивач просив стягнути з відповідача кошти, а змінюється тільки кількісний показник коштів у бік збільшення, який позивач просить стягнути з відповідача. Тобто по суті позивач подав заяву про збільшення ціни позову. Таким правом позивач наділений до прийняття судом рішення по справі. Що стосується підстав позову, то слід зазначити, що в самому тексті позовної заяви позивач не вказував номер та дату договору, на підставі якого позивачем предявлена до відповідача грошова вимога, проте з розрахунку поданого позивачем до суду вбачається, що заборгованість виникла на підставі договору №6062/КА. Разом з тим, позивач до початку розгляду справи по суті, подав заяву про зміну підстави позову та вказав, що заборгованість виникла у звязку з невиконанням договору №264. Розгляд справи по суті відбувся 19.07.2016, а клопотання позивач подав 31.05.2016.

За таких обставин, суд приймає клопотання позивача подане 31.05.2016 та справа розглядається в межах нової ціни позову, а саме про стягнення заборгованості у розмірі 19030,72грн., яка виникла у звязку з неналежним виконанням відповідачем договору №264 від 28.05.2013 за період з березня 2014 року по квітень 2014 року,

Разом з тим, позивачем подані додаткові письмові пояснення, в яких він зазначає, що він, через дію обставин непереборної сили, позбавлений можливості надати суду договір №264 від 28.05.2013, проте часткова оплата відповідачем послуг отриманих згідно з договором №264 від 28.05.2013 доводить факт його укладення і підтверджує його подальшу дію.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсягу, посилаючись на те, що дія договору №264 від 28.05.2013 про надання послуг охорони розповсюджується виключно на період з 24.04.2013 по 31.12.2013, ціна договору становить 71080,34грн. Відповідно до платіжних доручень протягом 2013 року відповідачем сплачено 71080,14грн. Тобто, у останнього відсутня заборгованість перед позивачем за договором №264 від 28.05.2013.

На підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України господарським судом Донецької області 21.06.2016 винесена ухвала про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.06.2016 задоволено клопотання відповідача про проведення судового засідання 19.07.2016 в режимі відеоконференції. Судове засідання призначене на 19.07.2016 проведено в порядку ст.74 1 Господарського процесуального кодексу України в режимі відеоконференції.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до копії, яка надана відповідачем до матеріалів справи, 28.05.2013 між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (позивач, виконавець) та Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області (відповідач, замовник) підписаний договір про надання послуг у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки підрозділом державної служби охорони при МВС України №264 (далі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобовязується у 2013 році надати послуги у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки код ДК 016:2010 84.24.1 згідно Дислокації, а замовник прийняти і оплатити такі послуги (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1. договору ціна останнього становить 58719,30грн. в тому числі ПДВ 20% - 9786,55грн. Розрахунок вартості послуг за цим договором здійснюється на підставі цін, визначених сторонами у протоколі погодження вартості однієї години охорони. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.2. договору).

Сторонами підписаний протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони, відповідно до змісту останнього сторонами досягнуто домовленості про договірну ціну за здійснення заходів охорони, яка становить: обслуговування ОПС обєкти (ОПС заявочне (сервісне) обслуговування) 240,00грн.; охорона за допомогою ПЦС (реагування ГЗ) 0,65грн.; спостереження по телефонній лінії 0,31грн.

Згідно з п.4.1. договору оплата наданих виконавцем за цим договором послуг, відповідно до визначених тарифів та кількості годин охорони, здійснюється замовником щомісяця на підставі акту надання послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця не пізніше 5 (пятого) числа наступного за розрахунковим (звітним) місяця. Умовою виникнення бюджетних та платіжних зобовязань, у відповідності до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України, є наявність відповідного бюджетного призначення (п.4.2. договору).

Відповідно до п.4.4. договору акт наданих послуг підписується сторонами в кінці кожного місяця, а також по закінченні терміну дії договору. Замовник протягом 3 робочих днів з моменту отримання від виконавця акту надання послуг зобовязаний підписати його або надати мотивовану відмову від його підписання (п.4.5. договору).

Згідно з п.5.1. договору строком надання послуг є період з 24.04.2013 по 31.12.2013.

Відповідно до п.10.1. договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє по 31.12.2013 включно. Сторони встановлюють, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору з 24.04.2013.

Належним чином засвідчена копія договору підписана сторонами наявна в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до cт. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

З матеріалів справи судом вбачається, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження надання послуг по договору №264 від 28.05.2013 в тому числі актів надання послуг. Позивачем надається лише акт звірки розрахунків між сторонами по договору №264 від 28.05.2013 з доказами отримання останнього відповідачем. Проте вказаний акт Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області не підписаний, тому суд приходить до висновку, що відповідач із заборгованістю, визначеною позивачем, у розмірі 19030,72грн. не погоджується.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не заперечує факту отримання послуг по договору №264 від 28.05.2013. На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надає витяг реєстрації господарських та цивільних договорів протягом 2013 та 2014 років. Проте зазначає, що відповідно до п.3.1. договору №264 від 28.05.2013, з урахуванням змін ціни договору, які внесені додатковими угодами від 13.09.2013 №363 та від 26.09.2013 №389 ціна договору становить 71080,34грн. Також, відповідач зазначає, що зобовязання останнім по договору №264 від 28.05.2013 виконано у повному обсягу.

Зі змісту договору №264 вбачається, що загальна вартість договору складає 68505,85грн., проте відповідач зазначає, що між сторонами підписані додаткові угоди до договору, а саме 13.09.2013 №363 та 26.09.2013 №389, відповідно до яких ціна договору склала 71080,34грн. Проте жодною зі сторін належним чином засвідчені копії зазначених додаткових угод не надані. На підтвердження оплати відповідачем наданих послуг по договору №264, останнім надані належним чином засвідчені копії платіжних доручень №1088 від 31.05.2013 на суму 3549,30грн., №1005 від 31.05.2013 на суму 828,18грн., №1405 від 26.07.2013 на суму 3549,30грн., №1789 від 29.07.2013 на суму 3549,30грн., №2491 від 16.09.2013 на суму 1776,12грн., №2198 від 05.09.2013 на суму 3549,30грн., №2658 від 27.09.2013 на суму 259,31грн., №2490 від 27.12.2013 на суму 1693,44грн., №2985 від 27.12.2013 на суму 5325,42грн., №3044 від 27.12.2013 на суму 5881,10грн., №3522 від 27.12.2013 на суму 5881,10грн., №4080 від 27.12.2013 на суму 35238,47грн. Кожне платіжне доручення має призначення платежу: оплата послуг охорони за договором №264 від 28.05.2013. Загальна сума оплати відповідачем послуг за договором №264 від 28.05.2013 складає 71080,34грн.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується підписання між сторонами договору №264, його виконання сторонами протягом 2013 року та оплата відповідачем вартості послуг на загальну суму 71080,34 грн.

Разом з тим, позивач простить стягнути з відповідача заборгованість по договору №264 за період з березня 2014 року по квітень 2014 року.

Проте відповідно до умов договору №264, а саме п.5.1 передбачає, що строком надання послуг є період з 24.04.2013 по 31.12.2013, а п. 10.1 передбачає, що договір діє по 31.12.2013 включно.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Позивачем не надано доказів продовження строку дії договору на 2014 рік, підписання додаткових угод до договору щодо іншого строку дії договору ніж передбачений п. 5.1 та 10.1 договору.

Відповідач заперечує проти продовження строку дії договору №264 на 2014 рік.

Окрім того, відповідно до довідки Державної казначейської служби України Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області №11 08/2743 від 02.11.2015 Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області є бюджетною установою та уповноважена на отримання асигнувань з державного бюджету за програмою 1004020 «Забезпечення виконання завдань та функцій у сфері громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб». Тобто, на проведення будь яких розрахунків відповідачем на користь позивача потрібні державні асигнування. Відповідачем надана бухгалтерська довідка за підписом начальника головного бухгалтера ВБСФРЗ ГУ ДМС України в Донецькій області, відповідно до змісту якої платежів за надання послуг охорони протягом 2014 року за договором №264 від 28.05.2013 з Державного бюджету не надходило

Матеріали справи не містять жодних належних доказів на підтвердження внесення змін до договору №264 від 28.05.2013 щодо продовження строку дії договору №264.

Також, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження надання позивачем відповідачу послуг по договору №264 від 28.05.2013 за заявлений період (з березня 2014 року по квітень 2014 року), а матеріали справи останніх теж не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем доводів про надання ним відповідачу послуг по договору №264 за березень квітень 2014 року та про недоведеність факту дії договору №264 в період з березня по квітень 2014 року. У звязку з чим посилання позивача на невиконання відповідачем умов договору №264 в частині невиконання грошових зобовязань за березень квітень 2014 року у розмірі 19030,72 грн., є безпідставними та необгрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню .

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсягу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 25.07.2016.

Суддя Д.М. Огороднік