ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 р. Справа № 917/972/16

За позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізінг" (вул. Мечникова, буд. 16-а, м. Київ, 01601)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" (вул. Київська, буд. 4-В, с. Вікторія, Пирятинський район, Полтавська область, 37044)

про стягнення 3262,45 грн.

Суддя Безрук Т.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення 3262,45 грн. збитків, внаслідок користування предметом лізингу за договором фінансового лізингу № 16-11-170 стс-фл//631 від 17.11.2011р.

Позивачем заявлено клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Клопотання задоволено судом.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 21.06.2016р., від 14.07.2016р. про вручення судової ухвали (36-37, 64, 65).

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір між сторонами розірваний, а боргові відносини сторін базуються виключно на судових рішеннях, виконання яких має відбуватись згідно Закону України "Про виконавче провадження", тому не існує юридичних фактів завдання та наявності збитків (а.с.67-68).

В судовому засіданні 28.07.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Державним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Яромир-Агро (відповідачем) укладено договір фінансового лізингу від 17.11.2011 № 16-11-170стс-фл/631 (далі - Договір), згідно з яким позивач як лізингодавець зобовязався купити у постачальника предмет лізингу та передати його у користування відповідачу (лізингоодержувачу), а останній зобовязався сплачувати за це лізингові платежі на умовах договору (а.с.11- 20).

За актом приймання-передачі від 26.12.2011 № 8 позивач передав лізингоодержувачу у користування доїльну установку з молокопроводом УДМ-200, зав. № 339, загальною вартістю 241 133,00 грн. (а.с.21).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.06.2015 у справі № 917/114/15 Договір розірвано, зазначено вилучити доїльну установку з молокопроводом УДМ-200, зав. № 339 та передати Компанії, стягнути з ТОВ Яромир-Агро на користь Позивача 25 499,81 грн - заборгованість по лізинговим платежем (№ 6 від 26.12.2014 відповідно до графіку сплати лізинговогих платежів до Договору), 391,23 грн - пені, 41,92 грн 3 % річних та 3 415,58 грн судового збору. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 вказане рішення залишено без змін (а.с.22-27, 43-49).

Вказане обладнання було вилучено у відповідача 22.12.2015 року Відділом державної виконавчої служби Оржицького районного управління юстиції при виконанні судового наказу по справі № 917/114/15, про що складено акт вилучення-передачі від 22.12.2015р. (а.с.50).

В додатку № 2 до Договору позивачем визначено залишкову вартість доїльної установки з молокопроводом УДМ-200, зав. № 339 на 19.01.2015 (а.с.28).

За рішенням господарського суду Полтавської області від 10.06.2015 у справі № 917/114/15 до стягнення присуджено лізинговий платіж, належний до сплати 26.12.2014р. Наступний лізинговий платіж, належний до сплати після 26.12.2014р., за графіком мав наступити 26.06.2015р. в сумі 24 740,25 грн. (а.с.20, 28).

Позивач у позові посилається на те, що при розгляді справи № 917/114/15 позивачем зазначалась залишкова вартість на 19.01.2015, то не охоплено судовим рішенням збитки за фактичне користування технікою з 27.12.2014 по 19.01.2015 (24 дня) в сумі 3 262,45 грн (24 740,25/182х24); (розрахунок - а.с.10).

Відповідачу направлено вимогу від 06.04.2016 № 14/539 про сплату заборгованості. Відповідач листом від 29.04.2016 № 83 дану вимогу відхилив (29-30, 33, 32).

Рішенням господарського суду від 10.06.2015 у справі № 917/114/15 Договір розірвано.

Відповідно до частин другої і третьої статті 653 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту цих норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності (пункт 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14).

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст. 22 ЦК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Пункт 6 частини 1 статті 10 Закону України Про фінансовий лізинг встановлює право лізингодавця вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

Стаття 225 ГК України визначає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 4 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Наслідки розірвання договору фінансового лізингу також визначено статтею 10 Закону України Про фінансовий лізинг. Зокрема, п. 6 ст. 10 Закону передбачено право лізингодавця вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону або договору.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків-та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності у вигляді відшкодування збитків має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Вищевказані докази свідчать про те, що відповідачем було порушено зобовязання за Договором, понесені позивачем збитки в сумі 3 262,45 грн. недоотриманих лізингових платежів є наслідком неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором в частині своєчасної оплати лізингових платежів, що встановлено також рішенням господарського суду Полтавської області від 0.06.2015 у справі № 917/114/15.

Позивачем доведено наявність шкідливого результат такої поведінки відповідача у вигляді настання збитків. Наявність збитків в розмірі 3 262,45 грн підтверджується розрахунком заборгованості, графіком сплати лізингових платежів до Договору та викладеними обставинами.

Позивачем доведено наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, а також факт, що збитки завдані відповідачем позивачу за час дії Договору в результаті неналежного виконання його умов.

Позивачем доведено наявність вина відповідача в настанні збитків, оскільки розірвання Договору відбулось у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору з вини останнього, що встановлено рішенням господарського суду Полтавської області від 10.06.2015 у справі № 917/114/15, після набрання рішенням законної сили відповідач продовжував користуватися спірною технікою, не сплачуючи за це плати. Відповідач добровільно техніку не повернув, вона була вилучена у нього під час виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір між сторонами розірваний, а боргові відносини сторін базуються виключно на судових рішеннях, виконання яких має відбуватись згідно Закону України "Про виконавче провадження", тому не існує юридичних фактів завдання та наявності збитків (а.с.67-68).

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки сума збитків за недоотриманий лізинговий платіж за період з 27.12.2014р. по 19.01.2015р. не була предметом спору в інших справах, доказів сплати лізингових платежів за цей період відповідач суду не надав, факт спричинення збитків доведено позивачем. Отже, заперечення відповідача є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, збитки в сумі 3 262,45 грн. є доведеними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При подачі даного позову позивачем було сплачено 1378,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 6601 від 08.06.2016р. (а.с.9).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" (вул. Київська, буд. 4-В, с. Вікторія, Пирятинський район, Полтавська область, 37044; ідентифікаційний код 33582194) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізінг" (вул. Мечникова, буд. 16-а, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 30401456) 3262грн. 45 коп. збитків, 1378грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 01.08.2016р.

Суддя Безрук Т.М.