ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.2016р. Справа № 905/1509/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Філімонової О.Ю., суддів Ю.О.Паляниці, О.М.Шилової, розглянувши матеріали

за позовом Міністерства оборони України м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ» м.Слов`янськ Донецька область

про стягнення пені у розмірі 1385779,94грн. та штрафу у розмірі 482286,00грн. за порушення умов договору від 16.09.2015р. №286/3/15/394.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-довіреність №220/780/д від 25.12.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2-свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №589

СУТЬ СПОРУ:

Міністерство оборони України м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ» м.Слов`янськ Донецька область про стягнення пені у розмірі 1385779,94грн. та штрафу у розмірі 482286,00грн. за порушення умов договору від 16.09.2015р. №286/3/15/394.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору №286/3/15/394 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 16.09.2015р., відповідач зобовязався у 2015 році поставити позивачу одяг верхній, інший, чоловічій і хлопчачий (лот.3 костюм літній польовий), а позивач забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані в договорі. Відповідно до специфікації товару (п.1.2. договору) загальна кількість товару для постачання-10000 шт., ціна товару з ПДВ складає: 6889800,00грн., строки (терміни) постачання до 15.11.2015р. (включно), проте станом на 28.03.2016р. умови договору щодо постачання товару виконані постачальником не в повному обсязі та з порушенням термінів надання таких послуг, що підтверджується актами приймального контролю якості. Тому, згідно з умовами п.7.3.4. договору, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1385779,94грн. та штраф у розмірі 482286,00грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 509, 526, ст.530, ч.1 ст.612, 610, 611, 552 Цивільного кодексу України, ст. 193, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 16, 29, 54, 61, 64 Господарського процесуального кодексу України.

19.05.2016р. відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволено.

30.05.2016р. протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів, визначено склад колегії: ОСОБА_3 головуючий суддя, судді-Ю.О.Паляниця, ОСОБА_4.

14.07.2016р. відповідач надав заяву, в якій просить в порядку вимог ст.83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

16.09.2015р. між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ» (постачальник) укладено договір №286/3/15/394 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується у 2015 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічій і хлопчачій (лот.3 костюм літній польовий) (далі-товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Згідно з п.1.2. договору, номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються нижчевикладеною специфікацією: найменування товару: костюм літній польовий; стандарти, технічні умови на товар, зразок: відповідність ТУ У 14.1-8:2015 (зі змінами) та зразку-еталону; строки (терміни) постачання до 15.11.2015р. (включно) усього за рік; загальна кількість, яку необхідно постачити, (компл.) 10000; ціна за одиницю товару в грн.. з врахув. марк., тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) 574,15; ціна за одиницю товару в грн.. з врахув. марк., тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) 5741500,00; Ціна товару без ПДВ-5741500,00грн.; крім того ПДВ-1148300,00грн.; ціна товару з ПДВ-6889800,00грн.

Відповідно до п.2.7. договору, приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна цього договору становить: 6889800 (шість мільйонів вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот)грн. 00коп., у тому числі ПДВ 1148300 (один мільйон сто сорок вісім тисяч триста)грн.00коп. ( за загальним фондом).

Відповідно до п.4.1. договору, розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом. То про це зазначається у рахунку-фактурі).

Згідно з п.5.3. договору, датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Пунктом 6.3.1. договору передбачено, що постачальник зобовязаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Відповідно до п.7.2. договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобовязань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах передбачених пунктом 7.3. договору.

Згідно з п.7.3.4. договору, за порушення строків виконання зобовязання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Пунктом 10.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015р. (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір №286/3/15/395 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 16.09.2015р., укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм ст. 264-271 Господарського кодексу України та істотними умовами договору поставки, зокрема, є предмет, ціна, строк дії договору, умови поставки, термін її здійснення.

Відповідно до ч.3 ст. 264 Господарського кодексу України, основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на 28.03.2016р. умови договору №286/3/15/394 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) виконані не в повному обсязі та з порушенням термінів надання таких послуг, що підтверджується актами приймального контролю якості:

За актом приймального контролю якості №1 товар у кількості 1375 комплектів на суму 947347,50грн. поставлено 27.11.2015р., період прострочення з 16.11.2015р. по 27.11.2015р. (12 діб);

За актом приймального контролю якості №2 товар у кількості 1350 комплектів на суму 930123,00грн. поставлено 22.12.2015р., період прострочення з 16.11.2015р. по 22.12.2015р. (37 діб);

За актом приймального контролю якості №3 товар у кількості 270 комплектів на суму 186024,00грн. поставлено 24.12.2015р., період прострочення з 16.11.2015р. по 24.12.2015р. (39діб);

За актом приймального контролю якості №4 товар у кількості 200 комплектів на суму 137796,00грн. поставлено 28.12.2015р., період прострочення з 16.11.2015р. по 28.12.2015р. (43 доби);

Товар у кількості 6850 комплектів на суму 4688508,90грн. не поставлений позивачу, період прострочення з 16.11.2015р. по 28.03.2016р. (134 доби).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1385779,94грн. та штраф у розмірі 482286,00грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, наданий позивачем, суд позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняє частково: за період з 16.11.2015р. по 27.11.2015р. на суму 947347,50грн. пеня у розмірі 22736,34грн.; за період з 16.11.2015р. по 22.12.2015р. на суму 930123,00грн. пеня у розмірі 68829,10грн.; за період з 16.11.2015р.по 24.12.2015р. на суму 186024,60грн. пеня у розмірі 14509,92грн.; за період з 16.11.2015р. по 28.12.2015р. на суму 137796,00грн. пеня у розмірі 11850,46грн.; за період з 16.11.2015р. по 28.03.2016р. на суму 4688508,90грн. пеня у розмірі 1256520,39грн., всього пеня у розмірі 1374446,21грн.

В частині стягнення пені у розмірі 11333,73грн. суд відмовляє.

На підставі умов п.7.3.4. договору, позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 482286,00грн. (6889800,00грн. х7%= 482289,00грн.) суд задовольняє у повному обсязі.

14.07.2016р. відповідач надав заяву, в якій просить в порядку вимог ст.83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

При цьому, обгрунтовуючи заяву про зменшення розміру пені та штрафу, відповідач посилається на те, що розмір штрафних санкцій є надмірно великим для підприємства. На даний час підприємство відповідача виконує значний обсяг замовлень для підтримання обороноздатності держави, продукція, що поставляється підприємством спрямована на забезпечення військ в тому числі, що знаходяться в зоні проведення АТО на сході України. Обсяг замовлень для потреб оборони у останні роки значно зріз, підприємство працює понаднормово, залучаючи всі наявни ресурси.

Галузь легкої промисловості в Україні знаходиться в стані стагнації, більшість фабрик з пошиття або припинили свою діяльність, або є неприбутковими. Професія швачки, розкрійника, тощо, наразі є дуже непопулярною, в звязку з чим існує дефіцит цих професій, що в свою чергу ускладнює питання повноцінного працевлаштування підприємства фаховими працівниками із відповідним стажем та у кількості, яка дає можливість відповідачу виконувати належним чином обвязки перед іншими контрагентами, зокрема й перед позивачем.

Крім цього, всі перелічені труднощі, котрі стали причиною невчасного виконання обов`язків з поставки позивачу товару за умовами договору, ускладнюються тією обставиною, що фактично підприємство відповідача знаходиться у м.Слов`янську Донецької області, що є територією проведення антитерористичної операції. В свою чергу, виробничі потужності знаходяться в м.Українську Донецької області, який також є територією проведення АТО. Наведене, в сукупності придає додаткових складнощів у веденні господарської діяльності відповідача, зокрема в частині транспортування продукції та частої зміни умов щодо пересування на вказаній території.

У разі задоволення позовних вимог Міністерства оборони України у повному обсязі підприємство відповідача опиниться у важкому матеріальному становищі.

У процесі майбутнього примусового виконання рішення суду можливе накладення арешту на рахунки відповідача.

Такий арешт заблокує господарську діяльність відповідача, що призведе до невиконання ним своїх господарських зобовязань, у першу чергу перед Міністерством оборони України.

Також, у разі задоволення позовних вимог Міністерства оборони України у повному обсязі на підприємстві існує ризик виникнення кредиторської заборгованості перед контрагентами.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував щодо зменшення розміру пені та штрафу на 90%.

Розглянувши надану заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення та можливість зменшення розміру пені та штрафу на 90% з огляду на наступне.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до приписів статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013.

Таким чином, зважаючи на те, що порушення з боку відповідача не завдало збитків позивачу (протилежне останнім не доведено), враховуючи наведені норми чинного законодавства та вказані обставини, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 90% та штрафу на 90%, та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 137444,62грн.та штраф у розмірі 48228,60грн.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ» (84122, Донецька область, м.Словянськ, про.Андріївський, б.18А, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) пеню у розмірі 137444 (сто тридцять сім тисяч чотириста сорок чотири)грн.62коп., штраф у розмірі 48228 (сорок вісім тисяч двісті двадцять вісім)грн.60коп., судовий збір у розмірі 28020 (двадцять вісім тисяч двадцять)грн.99коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 1237001,59грн., штрафу у розмірі 434057,40грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя О.Ю. Філімонова

Суддя Ю.О.Паляниця

Суддя О.М. Шилова

Дата складання повного тексту рішення 19.07.2016 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу