УХВАЛА

18.07.2016№ 910/10854/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу №910/10854/16

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпро,

до Антимонопольного комітету України, м. Київ,

про визнання недійсним рішення від 19.04.2016 №206-р,

за участю представників:

позивача - Тузова В.О. (довіреність від 26.01.2016 №5366-К-Н-О);

відповідача - Новицького М.З. (довіреність від 04.04.2016 №300-122/02-30),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України (далі - АМК) від 19.04.2016 №206-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі №20-26.13/22-16 (далі - Рішення).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2016 порушено провадження у справі; розгляд призначено на 18.07.2016.

АМК 18.07.2016 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також відзив на позовну заяву, у якому зазначив таке: АМК здійснюється розслідування в антимонопольній справі: №20-26.13/170-15/105-15 за ознаками вчинення певними суб'єктами господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), та у справі №20-26.13/183-15 за ознаками вчинення певними суб'єктами господарювання порушення, передбачено пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону; у проведенні розслідування у вказаних антимонопольних справах було встановлено, що деякі з товариств, щодо яких ведеться розслідування, мають рахунки, відкриті у Банку; так, АМК звернувся до Банка з вимогами 1 та 2 стосовно надання у визначений АМК термін інформації щодо рахунків та операцій за рахунками вказаних товариств; дії Банка, які полягали у неподанні інформації АМК у встановлені ним строки, є невиконанням конкретних заснованих на законі вимог державного органу, та, відповідно, порушенням, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону.

Банк 18.07.2016 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також зазначив, що станом на сьогодні Банк не в змозі надати суду для огляду оригінали всіх документів, копії яких додано позивачем до позовної заяви.

Банк 18.07.2016 також подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи рекомендаційних роз'яснень АМК від 16.02.2016 №6-рр з додатком, а також про витребування у АМК детального розрахунку штрафу із зазначенням положень вказаних роз'яснень та додатку до них.

Представник АМК у судовому засіданні 18.07.2016 заперечив проти вказаного клопотання Банка про витребування наведеного розрахунку.

Відповідно до приписів частин першої і другої статті 38 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання про витребування детального розрахунку штрафу з огляду на те, що:

- предметом спору у даній справі є визнання недійсним Рішення АМК, тобто встановлення обставин стосовно доведеності чи недоведеності АМК у вказаному Рішенні вчинення Банком порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону за вчинення порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону, накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручку) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф; так, АМК, враховуючи вимоги вказаної статті, розраховано штраф у сумі 123 900 грн.

- у підпункті 20.1 пункту 20.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування).

Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю ознайомитися з відзивом відповідача.

Представник відповідача залишив вирішення питання про відкладення розгляду справи на розсуд суду.

Разом з тим, представниками сторін подано суду клопотання про продовження строку розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, проте частиною третьою вказаної статті передбачено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Частиною третьою статті 77 ГПК України встановлено, що суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Судом в розгляді даної справи оголошено перерву до 22.08.2016 о 09 год. 50 хв.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 69, 77, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання представників сторін про продовження строку розгляду справи.

2. Продовжити строк розгляду спору до 25.08.2016 включно.

Суддя О. Марченко