РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"25" липня 2016 р. Справа № 903/176/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Гулова А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз"

на рішення господарського суду Волинської області від 06.06.2016 р.

у справі № 903/176/16 (суддя Якушева І. О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз"

до відповідача ОСОБА_1 міської ради

про визнання укладеною додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі від 21.10.2010 р.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 06.06.16 р. у справі №903/176/16 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" до відповідача ОСОБА_1 міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі від 21.10.2010 р. відмовлено.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 15 вересня 2010 року ОСОБА_1 міською радою було прийняте рішення №66/117 Про надання земельної ділянки на умовах оренди ПАТ Концерн Галнафтогаз для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75-а, на підставі якого 21 жовтня 2010 року ОСОБА_1 міською радою як орендодавцем та ПАТ Концерн Галнафтогаз як орендарем було укладено договір оренди землі площею 4092 кв.м. для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75-а.

Судом першої інстанції з поміж іншого було встановлено, що 03.12.2015р. на 1-ій сесії ОСОБА_1 міської ради VII скликання знову відбулось відкрите голосування питання №82 Про відмову ПАТ Концерн Галнафтогаз у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75-а (площею 0, 4092 га). Проте, рішення знову не було прийняте. Листом №1.1.-16/1262р. від 24.02.2016р. відповідач направив позивачу акти приймання-передачі земельної ділянки і просив їх підписати. Листом №1.1.-16/6764 від 19.11.2015р. відповідач повідомив позивача про те, що ОСОБА_1 міська рада заперечує у поновленні договору оренди землі у звязку з тим, що з 25.10.2010р. товариством не розпочато будівництво торгово-сервісного комплексу, що було передбачено договором оренди.

В обґрунтування своїх висновків, суд першої інстанції вказав на те, що доказів, які б свідчили про отримання ПАТ Галнафтогаз відповідних дозволів, позивач суду не надав. Відтак, позивач з 25.10.2010р. не розпочав будівництво торгово-сервісного комплексу, що було передбачено п.14 та підпунктом 4 пункту 30 договору оренди. Як видно із змісту договору оренди земельної ділянки від 21.10.2010р., його було укладено строком на 5 років, а в проекті додаткової угоди до договору оренди землі позивач пропонує продовжити дію договору оренди землі на 10 років. Отже, звертаючись з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.10.2010р., позивач просить поновити і одночасно внести зміни у вказаний договір оренди щодо строку його дії, що суперечить положенням ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Ураховуючи встановлені обставини у даній справі та положення діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Концерн Галнафтогаз" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Волинської області від 06.06.16 р. у справі №903/176/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник зважає, зокрема, на таке:

11.09.2015р. ОСОБА_1 міська рада у відповідь на лист ПАТ «Концерн Галнафтогаз» від 20.08.2015 направила на адресу останнього лист вих. №1.1- 11/5288 від 11.09.2015 «Про поновлення договору оренди землі», в якому повідомила, що для вирішення питання оформлення права оренди земельної ділянки ПАТ «Концерн Галнафтогаз» необхідно надати у дозвільний центр департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті ОСОБА_1» ряд документів. Даний лист не містить жодних заперечень щодо поновлення договору оренди землі та будь-яких застережень щодо відповідності проекту додаткової угоди вимогам закону чи заперечень щодо зміни будь яких істотних умов договору;

відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди;

для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення;

частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором;

як підставу позову ПАТ «Концерн Галнафтогаз» вказало ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки ПАТ «Концерн Галнафтогаз» повідомило ОСОБА_1 міську раду у встановлені строки до закінчення строку дії договору про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, а наявне зволікання зі сторони відповідача в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі стало підставою для звернення з позовом до суду;

суд першої інстанції при винесенні рішення покликаючись на лист ОСОБА_1 міської ради від 19.11.2015р. №1.1-16/6764 неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», стверджуючи що ОСОБА_1 міська рада в місячний термін повідомила ПАТ «Концерн Галнафтогаз» про наявність заперечень щодо поновлення договору, оскільки дана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин , так як підставами позову позивачем визначено ч.ч. 1 - 5 ст. 33 Закону україни «Про оренду землі», згідно з якою передбачено обовязок орендодавця у місячний термін з моменту звернення орендаря з клопотанням про поновлення договору оренди землі, розглянути зазначене клопотання, прийняти відповідне рішення та повідомити про наявність заперечень щодо поновлення договору. Як убачається з вищенаведеного такого рішення ОСОБА_1 міською радою у встановлені законом строки не прийнято та не повідомлено ПАТ «Концерн Галнафтогаз» про наявність будь яких заперечень щодо поновлення договору;

як убачається з оскарженого рішення, суд першої інстанції також не надав правової оцінки твердженням позивача про те, що згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин;

при прийнятті рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що 28.10.2015 та 03.12.2015 відповідачем не було прийнято рішення «Про відмову ПАТ «Концерн Галнафтогаз» у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75а (площею 0, 4092 га)», що є додатковим підтвердженням відсутності заперечень зі сторони ОСОБА_1 міської ради щодо поновлення договору оренди;

невірним є також висновок суду першої інстанції про те, що у позивача відсутнє переважне право на поновлення договору оренди землі, оскільки орендодавець не погодився на збільшення строку дії договору;

згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі);

як убачається з листів ОСОБА_1 міської ради від 28.07.2015 №1.1-11/4418 та від 11.09.2015 №1.1-11/5288, ОСОБА_1 міська рада не заперечувала щодо зміни строку договору. Більше того, в процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач також не висловлював своїх заперечень щодо зміни строку договору оренди землі;

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на означені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, позивач вважає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову за відсутності на те визначених законом підстав, у звязку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати.

Відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

25 липня 2016 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Пояснила, що ОСОБА_1 міською радою не було надіслано заперечень на продовження дії Договору оренди землі від 21.10.2010 р. до закінчення його дії, таке заперечення було надіслано після закінчення дії Договору. Також зазначила, що на даний час ведуться підготовчі роботи по будівництву, а продовження дії договору строком на 10 років було умовою Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз".

З огляду на вказане, вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 06.06.16 р. у справі №903/176/16 належить скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені сторонам у справі (а.с. 172-173), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а оскаржене рішення залишити без змін, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як стверджується матеріалами справи, 15 вересня 2010 року ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №66/117 Про надання земельної ділянки на умовах оренди ПАТ Концерн Галнафтогаз для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75-а (а.с. 12-13).

За змістом п.2 означеного рішення, ПАТ Концерн Галнафтогаз надано на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови) загальною площею 0,4092 га на вул. Львівській, 75-а (кадастровий номер :21:140:0002) для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу, згідно з додатком.

На підставі цього рішення 21 жовтня 2010 року ОСОБА_1 міською радою як орендодавцем та ПАТ Концерн Галнафтогаз як орендарем укладено договір оренди землі площею 4092 кв.м. для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75-а, який зареєстровано у Волинській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.10.2010р. за №40 (далі по тексту Договір) (а.с. 15-18).

У п. 8 Договору визначено строк дії Договір укладений строком на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

За умовами з п.29 Договору орендар має право при належному виконанні обов'язків відповідно до умов договору, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, на поновлення договору.

Договір засвідчений підписами та скріплений відбитками їх печаток.

Як убачається з матеріалів справи, 03 липня 2015 року ПАТ Концерн Галнафтогаз направило ОСОБА_1 міській раді клопотання про поновлення договору оренди землі разом з проектом додаткової угоди про продовження дії договору оренди земельної ділянки, які були отримані відповідачем 07.07.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 33-36).

У відповідь ОСОБА_1 міська рада 28.07.2015р. направила на адресу ПАТ Концерн Галнафтогаз лист №1.1-1 1/4418 Про поновлення договору оренди землі, в якому вказала необхідність подання ПАТ Концерн Галнафтогаз у дозвільний центр департаменту Центр надання адміністративних послуг у місті ОСОБА_1 ряд документів та вказала про те, що подальший розгляд питання про поновлення договору оренди землі буде можливим лише після скасування рішення ОСОБА_1 міської ради від 26.01.2012р. №20/85 Про надання ПАТ Концерн Галнафтогаз дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва АЗС з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів на вул. Львівській, 75-а (а.с. 37-38).

20.08.2015р. ПАТ Концерн Галнафтогаз направило на адресу ОСОБА_1 міської ради відповідь на лист №1.1-11/4418 Про поновлення договору оренди землі від 28.07.2015р., в якому висловило свої заперечення з приводу необґрунтованої вимоги ОСОБА_1 міської ради про розгляд питання про поновлення договору оренди землі лише після скасування рішення ОСОБА_1 міської ради від 26.01.2012р. №20/85 Про надання ПАТ Концерн Галнафтогаз дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва АЗС з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів на вул. Львівській, 75-а (а.с. 39).

11.09.2015р. ОСОБА_1 міська рада у відповідь на лист ПАТ Концерн Галнафтогаз від 20.08.2015р. направила на адресу товариства лист №1.1-11/5288 від 11.09.2015р. Про поновлення договору оренди землі, в якому повідомила, що для вирішення питання оформлення права оренди земельної ділянки ПАТ Концерн Галнафтогаз необхідно надати у дозвільний центр департаменту Центр надання адміністративних послуг у місті ОСОБА_1 ряд документів (а.с. 42-43).

На виконання вимог ОСОБА_1 міської ради та згідно із ст. 7 Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності уповноваженим представником ПАТ Концерн Галнафтогаз 09 вересня 2015р. було подано до ОСОБА_1 міської ради через Центр надання адміністративних послуг у місті ОСОБА_1 заяву про поновлення договору оренди землі, до якої додано (на виконання вимог листа ОСОБА_1 міської ради від 28.07.2015р. №1.1-11/4418) усі необхідні документи згідно з описом №П 43675 (а.с. 40-41).

19.11.2015р. відповідач листом №1.1.-16/6764 повідомив позивача про те, що ОСОБА_1 міська рада заперечує у поновленні договору оренди землі у звязку з тим, що з 25.10.2010р. товариством не розпочато будівництво торгово-сервісного комплексу, що було передбачено п.14 та підпунктом 4 пункті 30 договору оренди; а також у звязку із систематичним невиконанням товариством пунктів 9, 11 договору оренди землі, відповідно до яких орендар зобов'язаний виконувати роботи по прибиранню та благоустрою прилеглої території та наданої території (в тому числі санітарної зони) згідно з планом землекористування та утримувати орендовану територію у повній справності та у відповідності до вимог, правил, стандартів, норм, положень з охорони праці, невиробничому травматизму, дорожнього руху, виробничої та побутової санітарії, протипожежного захисту і охорони навколишнього середовища, передбачених чинним законодавством України (а.с. 70).

Як убачається із долученої до матеріалів справи копії витягу офіційного сайту ОСОБА_1 міської ради (ради/lutskrada.gov.ua), 28.10.2015р. на 80-ій сесії ОСОБА_1 міської ради відбулось відкрите голосування питання №82 Про відмову ПАТ Концерн Галнафтогаз у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75-а (площею 0, 4092 га). Однак, рішення не було прийнято, оскільки не набрало необхідної кількості голосів (а.с. 44).

Згідно витягу офіційного сайту ОСОБА_1 міської ради, 03.12.2015р. на 1-ій сесії ОСОБА_1 міської ради VII скликання знову відбулось відкрите голосування питання №82 Про відмову ПАТ Концерн Галнафтогаз у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-сервісного комплексу на вул. Львівській, 75-а (площею 0, 4092 га). Проте, рішення не було прийняте.

Листом №1.1.-16/1262р. від 24.02.2016р. відповідач направив позивачу акти приймання-передачі земельної ділянки і просив їх підписати (а.с. 71). На підтвердження факту надіслання цього листа позивачу відповідач подав реєстр відправленої кореспонденції за лютий 2016р. (а.с.115).

Позивач відповіді на звернення відповідача не надав.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів приймає до уваги наступні положення чинного законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а згідно зі ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди , що встановлено ст.15 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ст. 31 Закону України "Про оренду землі" та п. 36 Договору оренди земельної ділянки від 21.10.2010р., останній припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Колегією суддів встановлено, що вказаний спір виник на стадії поновлення договору оренди земельної ділянки, а тому в даному випадку, йдеться не про зміни умов договору оренди земельної ділянки, а про поновлення його дії на той самий строк і на тих самих умовах, зокрема, і в частині орендної плати, розміру нормативної грошової оцінки землі, обов'язку використання землі за цільовим призначенням тощо.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оскільки право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, тому у позивача (орендаря) право оренди земельної ділянки за Договором від 21.10.2010р. виникло 25.10.2010р. - з дати державної реєстрації, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 40.

Враховуючи викладене та п.8 Договору оренди земельної ділянки, колегія суддів дійшла висновку, що строк його дії закінчився 25.10.2015р.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на час закінчення дії договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Ураховуючи наведені правоположення, колегія суддів зауважає, що Закон не передбачає автоматичного поновлення договору оренди землі у разі припинення його дії, якщо орендар пропонує укласти додаткову угоду про продовження дії договору на тих умовах, щодо яких не досягнуто взаємної згоди сторін.

Отже, у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо укладення додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди землі, переважне право на укладення договору у орендаря припиняється.

При цьому, положення частин 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не надають орендареві право на продовження дії договору без погодження з орендодавцем (органом місцевого самоврядування), яке має бути реалізоване шляхом укладення додаткової угоди.

Водночас, системний аналіз наведеної вище ст. 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції поновлення договору оренди земельної ділянки (з використанням переважного права орендаря та за наслідками продовження використання земельної ділянки за відсутності відповідного заперечення орендодавця), що відрізняються підставами виникнення та механізмом реалізації.

Умовами договору оренди землі від 21.10.2010 р. (п.8) передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Належить відзначити, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

До спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 11 травня 2016 року по справі № 903/924/15.

Відтак, з огляду на застереження, які містяться у ч. 5 ст. 33 Закону, орендодавець лише у разі відсутності у нього заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди. Тоді як за наявності таких заперечень дії орендодавця обмежуються лише направленням орендареві листа повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.

Отже, Законом не встановлено для міської ради обовязку щодо прийняття рішення на сесії ради про відмову орендареві у поновленні договору оренди. Такий обовязок виникає лише у разі позитивної відповіді орендодавця на пропозицію орендаря щодо поновлення договору.

Окрім того, зрозумілим є, що у разі відсутності волевиявлення у орендодавця щодо поновлення дії договору оренди не виникає потреби в оформленні відповідного юридичного акту органу місцевого самоврядування, який не компенсує по суті тих правових наслідків, які виникають за договором у разі припинення його дії.

Відповідно до п.2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає, що правова позиція щодо об'єднання у ст. 33 Закону України "Про оренду землі" двох випадків пролонгації договору оренди, висловлена у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 у справах №№6-219цс14, 6-10цс15, від 18.03.2015 у справах №№6-3цс15, 6-4цс15, від 15.04.2015 у справі №6-55цс15.

Так, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на положення ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та наголошує на тому, що відповідач протягом місяця з моменту звернення до нього позивача з листом про поновлення договору оренди не надав своїх заперечень на таку пропозицію.

При цьому, колегія суддів ураховує, що ч. 2 ст. 33 Закону унормовано, що намір орендаря на поновлення договору оренди реалізується шляхом повідомлення про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

У даному випадку, матеріалами справи стверджується, що позивач більш ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору (3 липня 2015 року) звернувся до орендодавця із листом про поновлення договору оренди. При цьому, міська рада відреагувала на таке повідомлення позивача та листами від 28.07.2015р., 11.09.2015р. надавала відповіді позивачу.

Водночас, не грунтується на законі твердження скаржника про те, що у нього виникає право на поновлення договору оренди за відсутності відповіді орендодавця, у місячний термін на надісланий орендарем лист повідомлення про поновлення договору оренди.

За наведених обставин, належить відзначити, що реалізація орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі на підставах, визначених ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не є беззаперечною у разі відсутності на те волевиявлення орендодавця у формі укладення додаткової угоди про таке поновлення із узгодженням сторонами усіх істотних умов договору.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, сторонами не було досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди на умовах, запропонованих орендарем. Відтак, в силу дії ч. 4 ст. 33 Закону, переважне права на укладення договору оренди землі на новий строк у орендаря є припиненим.

Разом з тим, підстави для поновлення договору оренди землі, визначені ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», теж є обмеженими з огляду на встановлення зі сторони орендодавця права реагувати на продовження орендарем користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору. В даному випадку, відповідач відреагував та направив лист - повідомлення, відповідно до якого заперечує у поновленні договору оренди.

В той же час, з огляду на виникнення спірних правовідносин у даній справі з приводу укладення додаткової угоди, належить враховувати, що за приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Згідно із ч. 1 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Ураховуючи наведені правоположення, колегія суддів констатує, що сторонами у двосторонньому порядку, встановленому Законом, не було вчинено дій, орієнтованих на укладення додаткової угоди про поновлення дії договору оренди землі на той самий строк у редакції, запропонованій позивачем.

Окрім того, безпідставними є твердження скаржника про право останнього поновити договір, встановивши на власний розсуд інший строк його дії.

При цьому, належить враховувати, та як правильно відзначив суд першої інстанції, за змістом ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додатковою угодою до договору оренди землі засвідчується лише факт поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, тобто строк договору оренди землі у цьому випадку є незмінним.

Більше того, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена можливість зміни істотних умов договору за згодою сторін, однак, такі зміни мають розглядатися в процесі розгляду листа-повідомлення з проектом додаткової угоди і узгоджуватись у разі необхідності і за відсутності заперечень. Адже, у розумінні ст. 15 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору є істотною умовою договору оренди землі.

Натомість, у даному випадку, з огляду на заперечення орендодавця щодо поновлення договору, останній не погоджувався на збільшення строку дії договору.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами належним чином стверджується той факт, що відповідач у встановленому законом порядку висловив свою позицію щодо поновлення договору оренди та своєчасно направив на адресу позивача лист №1.1.-16/6764 від 19.11.2015р., яким повідомив позивача про те, що ОСОБА_1 міська рада заперечує у поновленні договору оренди землі у звязку з тим, що з 25.10.2010р. товариством не розпочато будівництво торгово-сервісного комплексу, що було передбачено п.14 та підпунктом 4 пункті 30 договору оренди, та у звязку із систематичним невиконанням товариством пунктів 9, 11 договору оренди землі.

Необгрунтованим є посилання скаржника на те, що суд першої інстанції відмовив у позові у т.ч. і з підстав нецільового використання земельної ділянки, оскільки таких висновки оскаруване рішення не містить, проте судом першої інстанції правомірно констатував порушення позивачем зобов'язань за договором (стор. 6 рішення).

За наведених обставин, судова колегія суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання укладеною додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі від 21.10.2010 р. є необґрунтованими, такими, що не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать наведеним вище приписам чинного законодавства, а тому позов не підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, а, відтак, дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про відмову у позові.

В силу дії норм ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Між тим, є безпідставним посилання скаржника на положення статті 1 Першого протоколу Конвенції, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Наведена норма права не має у даному випадку правового зв'язку із реалізацією позивачем свого переважного права у поновленні договору оренди землі. Оскільки означена норма регулює правове положення саме законного власника відповідного майна та встановлює його безспірне право у реалізації правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження майном, власником якого виступає відповідна фізична або юридична особа. У даному випадку, законним власником земельної ділянки, яка є об'єктом за договором оренди, виступає орган місцевого самоврядування. Відтак, саме орган місцевого самоврядування першочергово реалізує своє право як власника по відношенню до земельної ділянки, яке не може бути піддане будь якому обмеженню зі сторони землекористувачів.

З огляду на наведені вище висновки, здійснені за результатами апеляційного провадження у даній справі, судова колегія відзначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, рішення господарського суду Волинської області від 06.06.16 р. у справі №903/176/16 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування в порядку статті 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Волинської області від 06.06.16 р. у справі №903/176/16 залишити без змін, а апеляційну Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" - без задоволення.

2. Справу №903/176/16 повернути в господарський суд Волинської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.