РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016Справа №910/10069/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -
ОСОБА_1
простягнення 50000 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 981 від 09.06.2016;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.06.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 50000 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу ВАЗ-21043, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2399053, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 порушено провадження у справі № 910/10069/16; розгляд справи призначено на 21.06.2016; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1.

17.06.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та письмові пояснення, в яких позивач, зокрема, зазначив, що відновлювальний ремонт транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, не проводився, оскільки вказаний автомобіль було фізично знищено, з огляду на що акт виконаних робіт з ремонту вказаного транспортного засобу відсутній.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 12.07.2016.

04.07.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що автомобіль Toyota, державний номер НОМЕР_1, було фізично знищено, оскільки вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складав більше 70% його вартості, визначеної на момент настання страхового випадку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 26.07.2016.

22.07.2016 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не отримував протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП ані від страхувальника за договором добровільного страхування, ані від позивача заяви на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/2399053, що є порушенням положень ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, відповідач зазначив, що ДТП сталась 26.06.2015, однак, зважаючи, що станом на дату розгляду справи у суді він не отримував заяви на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/2399053 (тобто, більше року з дати ДТП), у відповідача існують підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні 26.07.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 26.07.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 12.07.2016 та розпискою про оголошення перерви від 12.07.2016.

Представник третьої особи у судове засідання 26.07.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 450.

У судовому засіданні 26.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 66966334, виданої ВДАІ з обслуговування м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, та постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.08.2015 у справі № 703/4693/15-пр. (провадження № 3/703/680/15 р.), яка набрала законної сили 08.09.2015, встановлено, що 26.06.2015 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21043, державний номер НОМЕР_2, порушив Правила дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

18.06.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Toyota, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 страхова сума становить 472228 грн. 00 коп., страховий тариф - 4,10%.

Відповідно до п. 9 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 строк його дії встановлено з 18.06.2015 по 17.06.2016.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з п. 10.5.10 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ встановлюється на основі висновку незалежної автотоварознавчої експертизи або рахунку СТО офіційного дилера (без врахування знижки на роботи, матеріали та запасні частини), або оцінки, підготовленої страховиком згідно принципів, визначених у системі Audatex або Eurotax, з урахуванням ПДВ, тобто згідно з цінами запасних частин і матеріалів, встановлених офіційним дилером ТЗ; часових норм ремонтних робіт, вказаних виробником ТЗ; ставки за 1 нормо-годину, встановленої офіційним дилером ТЗ.

Відповідно до Висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 1193/15 від 06.07.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (свідоцтво судового експерта автотоварознавця НОМЕР_3), складеного на підставі ліцензійного програмного забезпечення системи Audatex (ремонтна калькуляція № 499 від 06.07.2015), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 611504 грн. 09 коп.; дійсна (ринкова) вартість автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП становить 648002 грн. 76 коп.; розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, в результаті ДТП, яка сталась 26.06.2015, становить 611504 грн. 09 коп.

Відповідно до п. 2.1.18 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 повна загибель (конструкційна або фактична) - випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно з п. 10.5.10 договору (Загальні умови страхування) складає 70% і більше ринкової вартості такого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку.

Таким чином, враховуючи що суб'єктом оціночної діяльності у Висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 1193/15 від 06.07.2015 встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 611504 грн. 09 коп., а дійсна (ринкова) вартість автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП становить 648002 грн. 76 коп., суд дійшов висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 26.06.2015 за участю автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля ВАЗ-21043, державний номер НОМЕР_2, автомобіль Toyota, державний номер НОМЕР_1, за умовами договору добровільного страхування (п. 2.1.18 договору) було фізично знищено (вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає більше 70% ринкової його вартості, визначеної на момент настання страхового випадку).

Згідно з п. 10.5.3 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 розмір страхового відшкодування розраховується пропорційно відношенню ліміту відшкодування, що діє на момент настання страхового випадку до початкового ліміту відшкодування, встановленого на момент укладення договору страхування.

Відповідно до п. 10.5.9 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 розмір страхового відшкодування розраховується при повній загибелі застрахованого ТЗ як різниця ринкової вартості застрахованого ТЗ на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ, яка визначається на вибір страховика згідно порталу «АвтоОнлайн» або Звіту про оцінку ТЗ/акту оцінки ТЗ/висновку експертного дослідження. При цьому, залишки пошкодженого ТЗ залишаються у страхувальника/вигодонабувача.

Відповідно до Звіту № 4688/07/15 про оцінку транспортного засобу від 20.07.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Сател Груп» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16154/14 від 18.03.2014), ринкова вартість транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, становить 400700 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 6 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 безумовна франшизи за будь-якими ризиками при повній загибелі транспортного засобу становить 5% від страхової суми (страхова сума становить 472228 грн. 00 коп. відповідно до п. 5 договору, отже франшизи становить 23611 грн. 40 коп.)

Згідно зі страховим актом № UA036/L01/03 від 09.09.2015, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 становить 157219 грн. 61 коп. (648002,76 грн. - 400700,00 грн.) * 0,73 - 23611,40 грн.).

Судом встановлено, що 11.09.2015 позивач здійснив виплату страхового відшкодування за умовами Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015 у розмірі 157219 грн. 61 коп. на рахунок страхувальника через Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (призначення платежу - страхове відшкодування ОСОБА_3 для зарахування на карту НОМЕР_1, без ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 35575 від 11.09.2015 на суму 157219 грн. 61 коп.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21043, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2399053 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (копію Полісу АІ/2399053 долучено відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 12.07.2016).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№097986 від 18.06.2015, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21043, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2399053, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу ВАЗ-21043, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/2399053).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Висновок за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 1193/15 від 06.07.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, становить 611504 грн. 09 коп. є належним доказом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, з урахування встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені у первинній довідці за обставинами ДТП, виданій ВДАІ з обслуговування м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, та протоколі № 499 огляду транспортного засобу від 01.07.2015, складеному судовим експертом ОСОБА_4

При цьому, судом враховано, що згідно з п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено судом, відповідно до Висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 1193/15 від 06.07.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (свідоцтво судового експерта автотоварознавця НОМЕР_3), складеного на підставі ліцензійного програмного забезпечення системи Audatex (ремонтна калькуляція № 499 від 06.07.2015), дійсна (ринкова) вартість автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП становить 648002 грн. 76 коп. (тобто, вартість автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, до ДТП), а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, становить 611504 грн. 09 коп.

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, не перевищує вартості вказаного автомобіля до ДТП, в розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні підстави вважати, що відновлювальний ремонт транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1, є економічно необґрунтованим та автомобіль є фізично знищеним.

Крім того, ані у Висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 1193/15 від 06.07.2015, складеному суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (свідоцтво судового експерта автотоварознавця НОМЕР_3), ані у Звіті № 4688/07/15 про оцінку транспортного засобу від 20.07.2015, складеному суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Сател Груп» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16154/14 від 18.03.2014), експертами не зазначено, що відновлювальний ремонт автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, є технічно неможливим та автомобіль, відповідно, є фізично знищеним в розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, з огляду на відсутність ознак, за наявності яких транспортний засіб вважається фізично знищеним (якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2399053 у межах фактично здійснених ним витрат та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1 (з урахування франшизи та ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, за Полісом АІ/2399053).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2399053 становить 0 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2399053 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 157219 грн. 61 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1 (611504 грн. 09 коп.) з урахуванням ліміту відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну, у сумі 50000 грн. 00 коп. та беручи до уваги відсутність франшизи за Полісом АІ/23990532 (франшизи становить 0 «нуль»), суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 50000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він не отримував протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП ані від страхувальника за договором добровільного страхування, ані від позивача заяви на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/2399053, що є порушенням положень ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, відповідач зазначив, що ДТП сталась 26.06.2015, однак, зважаючи, що станом на дату розгляду справи у суді він не отримував заяви на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/2399053 (тобто, більше року з дати ДТП), у відповідача існують підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, суд зазначає, що наведені норми матеріального права регулюють порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Враховуючи викладене, до нового кредитора, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», обов'язок подачі заяви про виплату страхового відшкодування не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14.

Крім того, у постанові від 15.04.2015 у справі № 3-49гс15 Верховний Суд України зазначив, що норма п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код: 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код: 20782312) страхове відшкодування у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 01.08.2016

Суддя І.М. Отрош