Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" липня 2016 р. Справа № 906/540/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2 від 04.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1/16 від 22.02.2016.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг"

до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод"

про стягнення 899493,44 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 780000,00 грн. основного боргу, 84393,44 грн. 36% річних, 35100,00 грн. інфляційних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзивах, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг" (продавець/позивач) та Приватним акціонерним товариством "Кремнянський крохмальний завод" (продавець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу №02/12-16 (а.с. 9-10), відповідно до якого договору позивач зобов'язався поставити і передати у власність покупця кукурудзу українського походження 2015 року врожаю згідно ДСТУ 4525-2006, іменований в подальшому товар, насипом на умовах, передбачених цим договором (а.с. 1.1. договору).

Згідно п.п. 4.1. договору позивач зобовязується передати покупцеві товар на DAP: франко-зерновий склад відповідача, за адресою: 11334, Житомирська обл., Лугинський район, с. Кремне, вул. Центральна, 90 або с. Кремне або Житомирська обл., Овручський район, с. Радчиці, вул. Шевченка, 39 (згідно Ікотермс у 2010р.)

Відповідно до п.п. 4.3. договору товар приймається покупцем :

- по кількості - на підставі даних складського або іншого документу заводу;

- за якістю - на підставі посвідчення якості або картки аналізу на товар, виданий лабораторією заводу.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що датою передачі товару вважається дата зарахування товару на особову складську квитанцію продавця і видачі заводом складських документів.

Також п.п. 4.5. договору сторони погодили, що право власності на товар і всі ризики повязані з ним, переходять від однієї сторони до іншої з моменту зарахування повної суми вартості товару на рахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п.п. 5.1. договору відповідач здійснює 100% оплату шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця, протягом трьох банківських днів після отримання товару на складську квитанцію продавця.

Також продавець зобов'язаний надати: оригінал рахунку - фактури виставленого на 100% вартості поставленого товару із зазначенням кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до оплати; оригінал видаткової накладної, виписаної у відповідності до діючого законодавства України на 100% вартості поставленого товару; зареєструвати податкову накладну на протязі 15 днів згідно п. 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України: копію паспорта підписанта даного договору (п.п. 5.1.1. договору).

Згідно п.п. 5.3. договору продавець зобов'язаний надати покупцю податкову накладну складену відповідно вимогам ст. 201 Податкового кодексу України а також копію квитанції про внесення такої до податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Пунктами 9.6, 9.7 договору сторони повідомили один одного, що вони є платниками податку на прибуток на загальних умовах, що передбачає виконання сторонами норм Податкового кодексу України.

29.01.2016 сторони у справі підписали додаткову угоду до договору купівлі-продажу №02/12-16 від 02.12.2015, згідно якої п.п. 6.1. договору викладено в наступній редакції: У разі порушення покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь продавця 36% річних за користування грошовими коштами за весь час прострочення (ст. 625 ЦК України). Проценти нараховуються з 04.02.2016 по день остаточного проведення розрахунку покупцем.

Як зазначає. позивач, на виконання умов договору відповідачу було продано товар згідно умов договору:

- по видатковій накладній №ФФВ00000645 від 29.01.2016 на суму 140 946,00 грн., строк оплати якої до 03.02.2016;

- по видатковій накладній №ФФВ00000646 від 29.01.2016 на суму 168 831,00 грн., строк оплати якої до 03.02.2016;

- по видатковій накладній №ФФВ00000647 від 29.01.2016 на суму 148 317,00 грн., строк оплати якої до 03.02.2016;

- по видатковій накладній №ФФВ00000648 від 29.01.2016 на суму 165 009,00 грн., строк оплати якої до 03.02.2016;

- по видатковій накладній №ФФВ00000649 від 29.01.2016 на суму 156 897,00 грн., строк оплати яких згідно встановлений до 03.02.2016.

На думку позивача, відповідач в порушення умов договору не розрахувався за проданий товар в сумі 780000,00 грн.

08.04.2016 на адресу відповідача ТОВ "Фідленс Фармінг" направлено претензію про погашення заборгованості в сумі 780000,00 грн.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 Цивільного Кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ст. 694 ЦК України).

В свою чергу, ст. 538 Цивільного Кодексу України визначає, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведені норми законодавства та зміст п.п. 4.4, 5.1 договору, відповідач повинен оплатити товар протягом 3-х банківських днів з дати зарахування товару на складську квитанцію.

Позивачем не подано суду підтвердження факту отримання товару на складську квитанцію.

Щодо невиконання позивачем п.п. 5.1.1., 5.3. договору суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Абзац перший пункту 201.10 статті 201 в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстр податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. (Абзац другий пункту 201.10 статті 201 із змінами, внесеними згідно із Законом №4834-VI від 24.05.2012; в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014\

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. (Абзац пункту 201.10 статті 201 в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014).

Підтвердження продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Однак позивачем не подано суду ні податкових накладних, ні квитанції про внесення останньої до Єдиного реєстру податкових накладних.

Крім вищезазначеного, господарський суд звертає увагу суду на те, що позивачем не доведено факту направлення відповідачу рахунків від 29.01.2016, копії яких долучено до матеріалів справи в судовому засіданні.

Таким чином, позивачем не подано суду підтвердження факту отримання товару на складську квитанцію. також не доведено передачу ТОВ "Кремнянський крохмальний завод" оригіналів рахунків та довідок про внесення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних.

В результаті невиконання умов договору в частині передачі позивачем відповідачу складської квитанції, оригіналів рахунків - фактур на оплату партії товару, квитанції про внесення таких податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних відповідно до вимог пунктів 5.1, 5.1.1, 5.3. договору, суд прийшов до висновку, що момент оплати товару не настав.

Отже, нарахування річних та інфляційних є безпідставним, оскільки виконання грошового зобов'язання не являється простроченим.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на підтвердження позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги пред'явлені передчасно, а в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.07.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.