РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016Справа №910/9715/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди в розмірі 27 385,97 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Руденко Д.В. (довіреність № 4 від 20.04.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 27 385,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 120.0460756.076 від 13.08.2013, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому позивачу, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 27 385,97 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2016 порушено провадження по справі № 910/9715/16 та призначено її до розгляду на 16.06.2016.

09.06.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація щодо страхового покриття.

16.06.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач просить суд відкласти розгляд справи та витребувати у відповідача докази сплати першого страхового платежу за договором добровільного страхування.

В судове засідання 16.06.2016 представники сторін не з'явились, витребуваних документів не надали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 розгляд справи відкладено на 19.07.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

15.07.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

В судове засідання 19.07.2016 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання 19.07.2016 з'явився представник відповідача, надав суду пояснення щодо обставин справи та заявив клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 28.07.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 28.07.2016 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.07.2016 заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що матеріали справи не містять доказів сплати першого страхового платежу, а тому договір добровільного страхування не діяв станом на дату ДТП та у позивача були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 28.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.08.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" (далі - страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 120.0460756.076, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки № 9252738 про дорожньо-транспортну пригоду, 23.08.2013 по автодорозі М-27 Одеса-Іллічівськ сталась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 13.09.2013 у справі № 497/2437/13-п, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

23.08.2013 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Протоколом огляду транспортного засобу від 23.08.2013 № 1713 встановлено кількість та характер пошкоджень транспортного "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-00762 від 11.09.2013, виданого ТОВ «ЕМЕРАЛД АВТО», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 27710,97 грн.

18.10.2013 позивач, на підставі страхового акту № 3539.206.13.01.01 від 10.10.2013, розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту, виплатив страхове відшкодування у розмірі 27 385,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 22015 від 18.10.2013.

Відповідно відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія" (відповідач у справі) відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3646657 (термін дії з 30.04.2013 по 29.04.2014).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 510,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивач на підставі укладеного з ОСОБА_2 договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 120.0460756.076, у зв'язку із настанням 23.08.2013 страхової події, а саме дорожньо-транспортної пригоди, здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 27 385,97 грн. (шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації).

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідачем, то останній взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Розмір страхового відшкодування визначено позивачем на підставі рахунку-фактури № СФ-00762 від 11.09.2013, вданого ТОВ «ЕМЕРАЛД АВТО», згідно із яким, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 27710,97 грн.

Виплата страхового відшкодування у сумі 27 385,97 грн. підтверджується платіжним дорученням від 18.10.2013 № 22015.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування, позивач набув права вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, у межах фактичних затрат.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що відбулась з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 27 385,97 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АС/3646657 встановлено, що безумовна франшиза становить 510,00 грн.

Із розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем не здійснено вирахування суми франшизи, встановленої полісом № АС/3646657, у зв'язку із чим судом здійснено перерахунок розміру страхового відшкодування.

За розрахунком суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 26 875,97 грн. (27 385,97 - 510).

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення суми майнової шкоди у розмірі 26 875,97 грн., у зв'язку із чим суд задовольняє позов частково.

Щодо твердження відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів сплати першого страхового платежу, а тому договір добровільного страхування не діяв станом на дату ДТП та у позивача були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, то суд зазначає наступне.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано копію розрахункової квитанції № 113552, з якої вбачається, що страхувальником сплачено перший страховий платіж 13.08.2013 у розмірі 1982,50 грн., а тому твердження відповідача є необґрунтованими та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія." (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 77, код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд. 19, код 30968986) страхове відшкодування у розмірі 26 875,97 грн. та 1352,34 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2016.

Суддя С.О. Турчин