ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2016 р. Справа № 911/1370/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», с. Ковалівка, Васильківського р-ну Київської області

до Фермерського господарства «Ямбуренко», с.Чепиліївка, Білоцерківського р-ну Київської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (далі позивач) до Фермерського господарства «Ямбуренко» (далі відповідач) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Провадження у справі №911/1370/16 порушено відповідно до ухвали суду від 20.04.2016 року та призначено справу до розгляду на 10.05.2016 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 10.05.2016 року не зявився та надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи. У судовому засіданні 10.05.2016 року розгляд справи відкладався на 23.06.2016 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.06.2016 року подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Також, у судовому засіданні 23.06.2016 року відповідачем у справі подано зустрічну позовну заяву до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» за участю третіх осіб: Головного управління Держгеокадастру у Київській області; Приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2; Приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 про визнання права оренди, визнання недійсними та скасування наказів, визнання правочинів недійсними та скасування їх державної реєстрації, відшкодування збитків.

Враховуючи, що відповідач подав зустрічний позов 23.06.2016 року, в той час, як розгляд справи фактично розпочався у судовому засіданні 10.05.2015 року і відповідно до протоколу судового засідання від 10.05.2016 року у судовому засіданні досліджено матеріали справи та подані учасниками судового процесу докази, обговорено обставини справи, розяснено права та обовязки на підставі ст. 22 ГПК України, з огляду на ч. 5 ст. 22, ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 23.06.2016 року було відмовлено в прийнятті зустрічного позову та відкладено розгляд справи до 12.07.2016 року

Крім того, представником відповідача у судовому засіданні 23.06.2016 року подано клопотання про продовження строків розгляду справи №911/1370/16, яке було задоволено судом.

В судовому засіданні 12.07.2016 року позивач позовні вимоги підтримав та надав пояснення на відзив відповідача. Відповідач проти позову заперечував. У звязку з чим, в судовому засіданні 12.07.2016 року оголошувалась перерва до 14.07.2016 року.

В судове засіданні 14.07.2016 року позивач не зявився, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, на підставі Договору оренди земельної ділянки від 25.03.2016 року №214, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.03.2016 року (індексний номер 13908921), Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» (позивач) отримало в оренду земельну ділянку загальною площею 45,7155 га, кадастровий номер: :01:001:0049, яка знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада.

Також, на підставі Договору оренди земельної ділянки від 25.03.2016 року №212, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.03.2016 року (індексний номер 13908811), Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» (позивач) отримало в оренду земельну ділянку загальною площею 38,9965 га, кадастровий номер: :01:013:0056, яка знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада

Також, на підставі Договору оренди земельної ділянки від 25.03.2016 року №210, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.03.2016 року (індексний номер 13908735), Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» (позивач) отримало в оренду земельну ділянку загальною площею 24,8915 га, кадастровий номер: :01:006:0027, яка знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада.

У звязку з чим, позивач стверджує, що правомірно отримав в оренду та оформив право користування наведеними земельними ділянками у відповідності до вимог чинного законодавства.

Як зазначає позивач, в результаті обстеження отриманих в оренду земельних ділянок у квітні 2016 року (акти обстеження земельних ділянок від 13.04.2016 року) було встановлено, що вищенаведені земельні ділянки (розташовані в межах Сухоліської сільської ради Білоцерківського району, Київської області, кадастрові номери :01:001:0049 площею 45,7155 га; :01:013:0056 38,9965 га; :01:006:0027 площею 24,8915 га) фактично використовуються Фермерським господарством «Ямбуренко» (відповідачем), яке проводить сільськогосподарські роботи по вирощуванню пшениці на земельних ділянках, чим перешкоджає правомірному використанню вказаних земельних ділянок ПСП «Агрофірма «Світанок».

Позивач стверджує, що Фермерське господарство «Ямбуренко» неправомірно здійснює використання належних позивачу на праві оренди трьох вищезазначених земельних ділянок та проводить на них сільськогосподарські роботи, що є порушенням передбаченого ст.25 Закону України «Про оренду землі» права позивача самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

З метою захисту своїх прав та законних інтересів, згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, ст.27 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.386, ч.І ст. 391 Цивільного кодексу України ПСП «Агрофірма «Світанок» стверджує, що може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, в тому числі усунення перешкод в орендному користуванні зазначеними вище трьома земельними ділянками шляхом припинення, недопущення та запобігання будь-яких сільськогосподарських робіт та іншої діяльності на них Фермерським господарством «Ямбуренко».

У звязку з чим, позивач звернувся до суду за захистом свого права оренди вищезазначених трьох земельних ділянок з позовом про усунення перешкод в орендному користуванні земельною ділянкою площею 45,7155 га кадастровий номер: :01:001:0049, земельною ділянкою площею 38,9965 га кадастровий номер: :01:013:0056, земельною ділянкою площею 24,8915 га кадастровий номер: :01:006:0027, які знаходяться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада, шляхом припинення, недопущення та запобігання будь-яких сільськогосподарських робіт та іншої діяльності на зазначених вище земельних ділянках Фермерським господарством «Ямбуренко».

Відповідач в ході розгляду справи надав відзив на позов, в якому зазначив, що правомірно користується спірними земельними ділянками, які були передані йому на баланс гр.ОСОБА_4, який є головою Фермерського господарства «Ямбуренко» і отримував наведені земельні ділянки в оренду саме з метою розширення Фермерського господарства «Ямбуренко», збільшення посівних площ, тобто для цілей використання землі саме в господарській діяльності фермерського господарства.

Відповідач зазначив, що наведені в позові земельні ділянки належать на праві оренди громадянину ОСОБА_4, в підтвердження чого, посилався на накази ГУ Держземагентства у Київській області від 23.12.2014 року за№10-13285/15-14-сг, №10-13286/15-14-сг, №10-13290/15-14-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», якими ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок орієнтовним розміром 45,7155 га, 24,8915 га та 38,9965 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Наказами ГУ Держземагент ства у Київській області від 24.03.2015 року за №10- 2586/15-15-сг, №10-2587/15-15-сг, №10-2588/15-15-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_4 та надано йому в оренду земель ні ділянки, загальною площею 45,7155 га (кадастровий номер :01:001:0049), 24,8915 га (кадастровий номер :01:006:0027) та 38,9965 га (кадастровий номер :01:013:0056) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, строком на 49 років, розташованих на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На підставі вищенаведених Наказів, 01.04.2015 року були укладені відповідні Договори оренди землі площею 45,7155 га (з кадастровим номером: :01:001:0049), площею 24,8915 га (з кадастровим номером: :01:006:0027), площею 38,9965 га (з кадастровим номером: :01:013:0056), що розташовані за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада, між ГУ Держземагентства у Київській області, в особі виконуючого обовязки начальника Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 строком на 49 років, які посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2, зареєстровані в реєстрі за № 633, № 635, № 631, та проведено державну реєстрацію права оренди вищевказаних земельних ділянок.

Таким чином, відповідач стверджує, що наведені в позові земельні ділянки, які належать на праві оренди громадянину ОСОБА_4 з 01.04.2015 року, були правомірно і за достатніх підстав передані останнім в користування для здійснення сільськогосподарської діяльності Фермерському господарству «Ямбуренко», головою якого є ОСОБА_4

При цьому, відповідач зазначає, що у травні 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ГУ Держземагентства у Київській області, ОСОБА_4 за участю третіх осіб Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області, приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсними наказів ГУ Держземагентства у Київській області та договорів оренди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.10.2015 року, позов задоволено, визнано недійсними та скасовано накази ГУ Держземагентства у Київській області від 23.12.2014 року №№ 1 0-13285/1 5-14-сг, 10-13286/15-14-сг, 10-13290/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду. Визнано недійсними та скасовано накази ГУ Держземагентства у Київській області від 24.03.2015 року №№10-2586/15-15-сг, 10-2587/15-15-сг, 10-2588/15-15-сг, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_4 Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, скасовано їх державну реєстрацію та зобовязано ОСОБА_4 повернути земельні ділянки ГУ Держземагентства у Київській області.

Відповідач зазначає, що оскаржував рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29.10.2015 року в касаційному порядку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2015 року відкрито касаційне провадження та зупинено виконанни рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року до закінчення касаційного провадження.

Також, відповідач зазначив, що вищевказана ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про зупинення виконання судового рішення, супровідним листом за вих. №-87666/0/19-15 від 25.12.2015 року була направлена особам, які беруть участь у справі, в тому числі і до Головного управління Держземагенства у Київській області. Також, до моменту зупинення касаційною інстанцією оскаржуваних ОСОБА_4 судових рішень, останній в листопаді 2015 року звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якій повідомляв, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.10.2015 року, яким визнано недійсними укладені з ОСОБА_4 договори оренди земельних ділянок, оскаржується ним в касаційному порядку і разом із касаційною скаргою заявлено клопотання про зупинення вищевказаних судових рішень.

У звязку з чим, відповідач стверджує, що Головне управління Держземагенства у Київській області було обізнане з наміром ОСОБА_4 касаційного оскарження рішення Білоцерківського міськрайонпого суду Київської області від 24.07.2015 року, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.10.2015 року та зупиненням касаційною інстанцією виконання наведених рішень суду. Також, оскільки земельні ділянки були засіяні озимою пшеницею, ОСОБА_4 просив Головне управління Держгеокадастру у Київській області до моменту закінчення збору врожаю не передавати у власність чи надавати в оренду іншим особам, орендовані ним земельні ділянки.

Однак, як зазначає відповідач, не дивлячись на те, що судові рішення, якими визнано недійсними Договори оренди землі з ОСОБА_4, були зупинені касаційною інстанцією, Головне управління Держгеокадастру у Київській області 15.02.2016 року видало Наказ №17 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону», відповідно до якого передані в оренду ОСОБА_4 земельні ділянки, які на той час були засіяні пшеницею, були виставлені на земельні торги.

В ході земельних торгів, їх переможцем стало ПСП «Агрофірма «Світанок», з яким 25.03.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області уклало договори оренди спірних земельних ділянок.

В той же час, відповідач зазначає, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 29.10.2015 року, якими визнано недійсними укладені з ОСОБА_4 договори оренди спірних земельних ділянок та скасовано їх державну реєстрацію, скасовані за наслідками касаційного перегляду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У звязку з чим, відповідач зазначає, що дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по проведенню земельних торгів згідно Наказу від 15.02.2016 року № 17, щодо належних ОСОБА_4 земельних ділянок, і передача таких земльних ділянок позивачу, були неправомірними, оскільки виконання судового рішення було зупинено касаційною інстанцією і в подальшому рішення скасовано, що свідчить про чинність укладених з ОСОБА_4 договорів оредни землі на момент подання даного позову.

Позивачем у справі були надані пояснення з приводу викладених у відзиві обставин.

Дослідивши викладені у позові обставини, враховуючи заперечення відповідача та пояснення позивача, судом встановлено, що спір, що розглядається у справі, виник між двома господарюючими субєктами, оскільки саме відповідач - Фермерське господарство «Ямбуренко» засіяло та використовує у своїй господарській діяльності три спірні земельні ділянки, що належать позивачу - ПСП «Агрофірма «Світанок» на підставі Договорів оренди земельної ділянки від 25.03.2016 року за №214 :01:001:0049), №212 :01:013:0056), №210 :01:006:0027), які посвідчені нотаріально та зареєстровані в установленому чинним законодавством порядку, не оскаржені та не визнані недійсними, тому з огляду на ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірними.

При цьому, факт сільськогосподарського використання Фермерським господарством «Ямбуренко» трьох вищезазначених спірних земельних ділянок відповідач не заперечує та визнає у своєму відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що йому належить існуюче у гр. ОСОБА_4 право користування спірними земельними ділянками.

Таким чином, відповідачем у справі за даним негаторним позовом є юридична особа - Фермерське господарство «Ямбуренко», яке, за твердженням позивача та самого відповідача, і вчиняє дії, в яких вбачаються ознаки чинення перешкод у землекористуванні позивача.

За своєю правовою природою негаторний позов є способом захисту права оренди, не повязаним із позбавленням володіння, оскільки відповідач перешкоджає користуванню земельними ділянками, тобто використанню позивачем корисних властивостей речі у відповідності до цілей та мети землекористування, при цьому без створення першкод у володінні земельними ділянками.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду та розгляду спору право корисування земельними ділянками належить позивачу - ПСП «Агрофірма «Світанок» на підставі Договорів оренди земельної ділянки від 25.03.2016 року за №214 :01:001:0049), №212 :01:013:0056), №210 :01:006:0027), які посвідчені нотаріально та зареєстровані в установленому чинним законодавством порядку, не оскаржені та не визнані недійсними.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, позивач набув право оренди спірними земельними ділянками у встановленому чинним законодавством порядку, таке право посвідчене і не спростоване у встановленому законодавством порядку.

В той же час, досліджуючи посилання відповідача на наявність у нього права користування спірними земельними ділянками, судом встановлено наступне.

Доказів державної реєстрації за Фермерським господарством «Ямбуренко» відповідного речового права на три вищезазначені земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0049; :01:013:0056; :01:006:0027 чи відповідних правочинів, з яких виникає право землекористування у встановленому законодавством порядку, відповідач суду не надав.

Щодо посилань відповідача на набуття ним права користування спірними земельними ділянками у звязку з передачею їх Фермерському господарству «Ямбуренко» на баланс гр. ОСОБА_4, як головою та членом господарства, який який отримав спірні земельні ділянки в користування 01.04.2015 року у звязку з необхідністю розширення Фермерського господарства «Ямбуренко» та збільшення посівних площ, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Статтею 12 Закону україни «Про фермерське господарство» визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Таким чином, з огляду на наведені норми законодавства, фермерське господарство набуває земельні ділянки у власність та користування безпосередньо як юридична особа, або набуває права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться саме у власності членів фермерського господарства.

Хоча, чинним законодавством передбачено захист права користування на рівні з правом власності, відповідне право стосується виключно питань захисту. При цьому, суд не приймає посилання відповідача, що право користування в господарських відносинах ототожюнється з правом власності, оскільки право власності передбачає також правомочність щодо розпорядження майном, якої право користування не передбачає, однак, яка необхідна для правомірного розпорядження майном.

Крім того, щодо відчуження права користування чужою річчю, до якого належить будь-яке договірне право користування, ч. 3 ст. 407 Цивільного кодексу України визначено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу.

Таким чином, враховуючи, що гр. ОСОБА_4 отримав в користування земельні ділянки державної або комунальної власності, належне йому право користування не могло відчужуватись, тобто передаватись іншим особам, в тому числі і фермерському господарству, членом якого він є, що також кореспондується з відповідними нормами ст. 31 Земельного кодексу України та ст.12 Закону україни «Про фермерське господарство», які передбачають перехід до фермерського господарства права користування лише земельними ділянками, які перебувають у власності його членів.

Тому, ермерське господарство не могло набути прав користування та володіння спірними земельними ділянка від голови фермерського господарства, як його члена, відповідно і голова гр. ОСОБА_4 не міг розпорядитись земельними ділянками, оскільки земельні ділянки не перебували у його власності і ні земельні ділянки, ні право користування ними не підлягало відчуженню, в тому числі, шляхом передачі на баланс відповідачу, як різновиду відчуження, який передбачає набуття відповідного обсягу прав (обліку, володіння, користування).

Також, як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 04.11.2014 року у справі №3-157гс14, фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), саме як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства.

У судових рішеннях у справі №6-20100св09, справі №6-20859св07, справі №6-13576св07, справі №6-14879св07, справі №6-20275св07 Верховний Суд України дійшов висновку, що після одержання державного акта на право приватної власності чи користування землею або укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство реєструється у раді, що передала у власність або надала у користування земельну ділянку, і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи та з цього часу обов'язки власника чи землекористувача земельної ділянки здійснює селянське (фермерське) господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Державна реєстрація Фермерського господарства «Ямбуренко» як юридичної особи відбулась 30.12.2008 року, і з цього моменту у відповідача виникло право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок) в користування, саме як у юридичної особи, а не як громадянина з метою створення фермерського господарства. В той час, як договори оренди земельних ділянок між Головним управліннням Держземагенства у Київській області та фізичною особою ОСОБА_4, на які посилається відповідач, нотаріально посвідчені та зареєстровані 01.04.2015 року.

Таким чином, доводи Фермерського господарства «Ямбуренко» про те, що до нього перейшли права та обовязки по укладеним з ОСОБА_4 договорам оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року є помилковими та не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Відповідно, Фермерське господарство «Ямбуренко» не довело належними та допустимими доказами, що воно на законних підставах отримало відповідне речове право на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0049; :01:013:0056; :01:006:0027.

Отже, відповідач використовує в господарській діяльності надані позивачу в оренду земельні ділянки без наявності відповідного речового права на них.

Також, позивач звертає увагу, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на даний час речові права на спірні земельні ділянки зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем на підставі чинних договорів оренди.

У звязку з чим, суд зазначає, що з огляду на фактичні обставини, оскільки земельні ділянки ніколи не були зареєстровані за відповідачем і у відповідача не виникало законне право користування ними, питання щодо нявності у гр. ОСОБА_4 прав на землю, не підлягають дослідженню в матеріалах даної справи, оскільки не впливають на результат вирішення спору, оскільки, навіть за одночасної наявності прав на землю у позивача та ОСОБА_4, у відповідача відсутні підстави для набуття прав на спірні земельні ділянки і його землекористування є неправомірним.

За наявності встановленого судом права землекористування у позивача, чинних договорів оренди, враховуючи спірність права землекористування гр. ОСОБА_4, відповідні питання підлягають вирішенню в межах спору щодо землекористування безпосередньо між ПСП «Агрофірма «Світанок» та попереднім землекористувачем - гр. ОСОБА_4, і, як встановлено судом, не впливають на наявність у відповідача права землекористування, яким він обґрунтовує свої заперечення проти позову.

Таким чином, результати розгляду Білоцерківським районним судом Київської області цивільної справи №357/6449/15-ц не впливають на результати розгляду даної господарської справи, крім того, предметом цивільної справи є визнання недійсними Договорів оренди з ОСОБА_4, що не впливає на обсяг прав землекористування відповідача у спірних відносинах з позивачем.

Крім того, суд звертає увагу на неправомірність обґрунтування відповідачем наявності в нього права землекористування, обставинами щодо наявності відповідного права в іншої особи.

Щодо посилання відповідача на за сіяння спірних земельних ділянок озимою пшеницею, суд зазначає, що рішення суду про припинення права оренди ОСОБА_4 було у липні 2015 року і набрало законної сили у жовтні 2015 року, тому відповідач повинен був врахувати спірність права оренди і усвідомлювати ризики відповідної господарської діяльності на земельних ділянках, права на які оскаржуються.

Також суд враховує, що на момент проведення земельних торгів, на підставі яких позивач набув право землекористування, рішення Білоцерківського районного суду набрало законної сили. При цьому, зупинення виконаня судового рішення касаційною інстанцією регулює процесуальні питання примусового виконання, однак не змінює порядку та термінів набрання судовим рішення законної сили.

Як визначено ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки, зокрема, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Як визначено ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно з огляду на ст.ст. 16, 386, 391, 396 Цивільного кодексу України орендар вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Як зазначено в Листі Верховного Суду України від 01.04.2014 року «ОСОБА_4 практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України», покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК).

Як зазначено в Листі Верховного Суду України від 01.07.2013 року «ОСОБА_4 деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливому порушенню, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушень його права.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Також, в Листі Верховного Суду України від 01.07.2013 року «ОСОБА_4 деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» зазначано, що власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Із зазначеним позовом може звернутися також особа, яка відповідно до закону або договору має право володіння та користування майном, у тому числі у випадку, коли зазначені перешкоди чиняться власником такого майна.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Згідно з п. 9.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 «Про судове рішення» визначено, що у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій зазначається відповідний припис, наприклад: «Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)», «Такому-то припинити такі-то дії, які перешкоджають доступу такого-то у приміщення (із зазначенням тих же даних про приміщення)», строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що за наслідками розгляду позовних вимог, виходячи зі встановлених судом обставин та висновків про необхідність захисту порушеного права користування позивача шляхом усунення перешкод в орендному користуванні належними йому земельними ділянками, відповідачу необхідно припинити та утримуватись від будь-яких сільськогосподарських робіт та іншої діяльності на спірних земельних ділянках.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат по сплаті судового збору покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Зобовязати Фермерське господарство «Ямбуренко» (09174, Київська обл., Білоцерківський район, село Чепиліївка, вулиця Жовтнева, будинок 2 А, ідентифікаційний код 36261889) усунути перешкоди в землекористуванні Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (08652, с. Ковалівка, Васильківський район, Київська область, вул.Леніна, 1, ідентифікаційний код 03754024), а саме припинити та утримуватись від дій по здійсненню будь-яких сільськогосподарських робіт та іншої діяльності на земельних ділянках: площею 45,7155 га кадастровий номер: :01:001:0049, площею 38,9965 га кадастровий номер: :01:013:0056, площею 24,8915 га кадастровий номер: :01:006:0027, які знаходяться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада, які перешкоджають Приватному сільськогосподарському підприємству «Агрофірма «Світанок» (08652, с. Ковалівка, Васильківський район, Київська область, вул.Леніна, 1, ідентифікаційний код 03754024) користуватись належними йому на праві оренди за Договорами оренди земельних ділянок від 25.03.2016 року №210, 212, 214 земельними ділянками.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Ямбуренко» (09174, Київська обл., Білоцерківський район, село Чепиліївка, вулиця Жовтнева, будинок 2 А, ідентифікаційний код 36261889) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (08652, с. Ковалівка, Васильківський район, Київська область, вул.Леніна, 1, ідентифікаційний код 03754024) 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 26.07.2016 р.