ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.07.2016 Справа № 920/98/16

За позовом Управління майном Сумської обласної ради, м. Суми,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумипрестиж», м. Суми,

про визнання договору підряду недійсним,

Головуючий суддя: Джепа Ю. А.

Судді: Лиховид Б.І.

ОСОБА_1

за участю представників:

позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 28.09.2015), ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 (довіреність б/н від 31.07.2015)

при секретарі судового засідання Осокіній А.М.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати недійсним з моменту його укладення договір підряду № 11 від 18.09.2013, укладений між сторонами у справі, а також стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюваний договір з боку позивача був підписаний неуповноваженою особою, а саме: замість керівника управління ОСОБА_5 цей договір та наступні документи на його виконання були підписані його заступником ОСОБА_3

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у звязку з необґрунтованістю вимог та зазначає, що йому не було відомо про той факт, що договір був підписаний неуповноваженою особою, оскільки у подальшому цей договір та документи, складені на його виконання (кошториси, акти виконаних робіт, дефектні акти тощо) були скріплені печаткою позивача.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 18.04.2016 був призначений колегіальний розгляд даної справи у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.04.2016 сформований склад судової колегії: головуючий суддя Джепа Ю.А., судді: Жерьобкіна Є.А., Лиховид Б.І. У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Лиховида Б.І. на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.05.2016 був сформований наступний склад колегії: головуючий суддя Джепа Ю.А., судді Жерьобкіна Є.А., Резніченко О.Ю. У звязку з відпусткою судді Жерьобкіної Є.А. на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.06.2016 був сформований наступний склад колегії: головуючий суддя Джепа Ю.А., судді Резніченко О.Ю., Левченко П.І. У звязку з лікарняним судді Левченка П.І. на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.07.2016 був сформований наступний склад колегії: головуючий суддя Джепа Ю.А., судді Резніченко О.Ю., Лиховид Б.І. У звязку з відрядженням судді Резніченко О.Ю. на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.07.2016 був сформований наступний склад колегії: головуючий суддя Джепа Ю.А., судді Лиховид Б.І., Моїсеєнко В.М.

10.05.2016 до господарського суду надійшла заява позивача № 427 про призначення почеркознавчої експертизи у справі з метою вирішення питання про належність підпису особі, уповноваженій чи неуповноваженій на підписання договору підряду № 11 від 18.09.2013 та інших документів, повязаних з виконанням цього договору, та витребування документів у відповідача.

07.06.2016 позивачем подано до суду письмові додаткові пояснення № 529 від 07.06.2016, де останній зазначає, що не визнає факту виконання відповідачем ремонтних робіт за договором підряду № 11 від 18.09.2013, сам договір та повязані з ним документи, оскільки вони підписані неуповноваженою особою. Печатка Управління майном Сумської обласної ради знаходилась на час укладення договору у начальника управління ОСОБА_5, що підтверджується актом приймання-передачі печатки від 16.04.2015. Позивач також зазначав, що доступу до печатки інші працівники установи не мали.

Заступник начальника Управління майном Сумської обласної ради ОСОБА_3, викликаний у судове засідання для дачі пояснень у порядку ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, повідомив, що дійсно, договір підряду № 11 від 18.09.2013, а також всі документи, повязані з виконанням цього договору, підписував особисто у присутності свого безпосереднього керівника ОСОБА_5, хоча у якості повноважної особи на цих документах був зазначений ОСОБА_5, і обидва усвідомлювали цей факт. Крім цього, ОСОБА_3 наголосив, що печатка, якою скріплені всі вищезазначені документи, знаходилась у начальника Управління майном Сумської обласної ради ОСОБА_5, іншим особам не передавалась. Після підписання договору та інших документів, складених на його виконання, ОСОБА_5 скріплював їх після проставлення підпису ОСОБА_3 печаткою установи.

За таких обставин представники сторін не заперечували про недоцільність призначення у справі почеркознавчої експертизи, оскільки викликана посадова особа позивача ОСОБА_3 особисто підтвердив факт того, що на оспорюваному договорі міститься його особистий підпис, а не безпосереднього керівника ОСОБА_5

Тому суд залишає без розгляду клопотання позивача № 427 про призначення почеркознавчої експертизи у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2013 між Управлінням майном Сумської обласної ради, замовником в особі начальника управління ОСОБА_5, що діє на підставі Положення, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумипрестиж», підрядником в особі директора ОСОБА_6, що діє на підставі Статуту, був укладений договір підряду № 11 на ремонт кабінетів.

Відповідно до розділу 2 укладеного договору сторони визначили, що відповідач зобовязався виконати роботи з поточного ремонту кабінетів у встановлений цим договором строк та відповідно (в обсягах) до договірної ціни та локального кошторису. Позивач зобовязався надати відповідачу як підряднику за договором фронт робіт, а також оплатити вартість робіт на обєкті. Додатками до договору є договірна ціна та локальний кошторис. Такі додатки підписуються сторонами та є невідємною частиною договору підряду.

Вартість робіт відповідно до пункту 4.2 договору підряду № 11 визначена договірною ціною та локальним кошторисом і становить 29908,80 грн.

Пунктами 8.1, 8.2 укладеного договору сторони погодили порядок здачі-прийняття робіт. Так, по закінченню виконання робіт підрядник повідомляє про це замовника, який у свою чергу зобовязаний організувати та розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом здачі-прийому виконаних робіт, підписаним обома сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов укладеного договору підряду сторонами у справі були складені та підписані і скріплені печатками наступні документи: договірна ціна, обєктний кошторис № 2-1, зведений кошторисний розрахунок, локальний кошторис № 2-1-1, відомість ресурсів до локального кошторису № 2-1-1, дефектний акт, акт приймання виконаних будівельних робіт за 01.09.2013-30.09.2013.

Присутній у судових засіданнях представник позивача пояснював, що ремонтні роботи на обєкті позивача хоч і виконувались протягом дії договору підряду, однак він не може однозначно стверджувати, що ці роботи проводились саме за оспорюваним договором.

При цьому представник позивача наголошував, що спірний договір, а також всі документи, складені на його виконання підписані з боку замовника неуповноваженою особою, а відтак, даний договір повинен бути визнаний недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, по-перше, договір та всі документи щодо його виконання підписані неуповноваженою особою, а по-друге, про даний факт був обізнаний відповідач. Додатково позивач звертав увагу суду на те, що заборгованість за виконані відповідачем ремонтні роботи у розмірі 29908,39 грн. взагалі не обліковується по бухгалтерському обліку управління.

Відповідач проти таких тверджень позивача заперечував з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи документи, проаналізувавши положення діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та визнання договору підряду № 11 від 18.09.2013 недійсним, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 5.2 Положення про Управління майном Сумської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням обласної ради шостого скликання від 27.07.2012 управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади обласною радою. На час відсутності начальника управління його обовязки виконує заступник.

Судом також встановлено, що відповідно до табелів робочого часу працівників управління за вересень 2013 року начальник управління майном Сумської обласної ради ОСОБА_5 протягом вересня 2013 року перебував на робочому місці та здійснював безпосереднє керівництво діяльністю управління.

У договорі підряду № 11, підписаному сторонами 18.09.2013, тобто у період здійснення начальником управління своїх повноважень, як особа, уповноважена на його підписання з боку замовника, вказаний саме начальник управління ОСОБА_5 Даний договір та усі повязані з ним документи підписані однією і тією ж особою, скріплені печаткою позивача, відтак відповідач не мав підстав мати сумніви стосовно приналежності підпису на вищевказаних документах іншій особі, ніж у них зазначено. Тим більше, що законодавством обовязок доказування факту такої обізнаності покладений саме на позивача.

Відповідно до абзаців 6, 7 пункту 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобовязує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обовязку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Відповідно до пункту 3.4 цієї ж Постанови наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи зясовувати повязані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т.ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що сам договір і наступні складені на його виконання документи скріплені печаткою позивача, яка зі слів заступника начальника управління майном Сумської обласної ради та наданих представником позивача пояснень перебувала у розпорядженні начальника управління та іншим особам не передавалась.

Також встановлено, що договір підряду № 11 від 18.09.2013 та всі документи, повязані з виконанням цього договору, підписував особисто заступник начальника ОСОБА_3 у присутності безпосереднього керівника ОСОБА_5, хоча у якості повноважної особи на цих документах був зазначений ОСОБА_5, і обидва усвідомлювали цей факт. Крім цього, ОСОБА_3 в судовому засіданні наголосив, що після підписання договору та інших документів, складених на його виконання, ОСОБА_5 скріплював їх печаткою установи.

Відтак зазначене свідчить про схвалення правочину юридичною особою, який був вчинений від її імені неповноважною особою.

Не знайшли підтвердження у ході судового розгляду справи і твердження позивача щодо відсутності у бухгалтерському обліку управління даних щодо заборгованості за спірним договором у розмірі 29908,39 грн., оскільки представником відповідача був поданий суду акт звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами, укладений між сторонами у справі станом на 01.01.2014, у якому відображена сума заборгованості у розмірі 29908,39грн. та зазначено, що це є заборгованість саме за договором підряду № 11 від 19.08.2013. Даний акт також підписаний представником позивача та скріплений його печаткою.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, так як рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача недоведеними, безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

У відповідності до ст. ст. 44, 49 ГПК України, Закону України «Про судовий збір», судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 22.07.2016.

Головуючий суддя Ю.А.Джепа

Суддя Б.І.Лиховид

Суддя В.М.Моїсеєнко