ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

28 липня 2016 р. Справа № 902/897/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Міліціанова Р.В.,

розглянувши в режимі відео конференції матеріали справи №902/897/15

за позовом: ОСОБА_1, 02068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

до: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", 22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, 31, код 30805594

про стягнення 46 789, 87 грн заборгованості по виплаті заробітної плати за частину березня та квітень 2014 року

за участю :

позивач ОСОБА_1, за паспортом НОМЕР_2 від 10.06.00 р.;

представника відповідача - Янчук В.В., за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за частину березня та квітень 2014 року в сумі 46 789, 87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працював Директором юридичного департаменту ДП "Українська горілчана компанія"Nemiroff" з 03.03.2014 року по 30.04.2014 року, був звільнений з посади на підставі ст.38 КЗпП, однак відповідачем не сплачено заборгованість по заробітній платі за другу половину березня та квітень 2014 року. При цьому, позивач належно виконував покладені на нього трудові обов'язки, здійснював представництво інтересів ДП "Українська горілчана компанія"Nemiroff" в судах, виконував іншу правову роботу, був не обізнаний про скасування виданої йому довіреності, в період винесення керівником відповідача такого наказу діяли ухвали судових установ про забезпечення позову та зупинення дій державного реєстратора щодо внесення відомостей про ОСОБА_3 як директора відповідача, тому останній не мав повноважень скасовувати його довіреність, протягом спірного періоду на підприємстві запроваджено простій, тому акти відповідача про нез'явлення на роботу не відповідають дійсності.

Крім того, станом на час розгляду справи існує три судові рішення про стягнення на його користь компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які набрали законної сили, та встановили преюдиційні факти стосовно розміру заробітної плати, котра має бути виплачена, дати звільнення позивача з роботи.

Станом на день звернення до суду заборгованість по заробітній платі залишається непогашеною.

З урахуванням наведеного, позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за частину березня та квітень 2014 року в сумі 46 789,87 грн.

Представники відповідача у судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечували, зазначали, що ОСОБА_1 працював на Дочірньому підприємстві "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 01.08.2007 року на різних посадах в юридичному департаменті, був звільнений з посади Заступника директора юридичного департаменту 29.08.2014 року за прогул в порядку п.4 ст.40 КЗпП України на підставі Наказу №323-НК, йому повідомлено про нарахування заробітної плати та можливість її отримання у відділенні банку.

Накази про переведення позивача з посади Заступника директора юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" на посаду Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" та його звільнення з роботи 30.04.2014 року підписані не уповноваженою особою, відповідачем направлено позивачу листи щодо зміни керівництва ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", викликано на підприємство з метою продовження роботи, скасовано довіреність на представництво інтересів.

ОСОБА_1 протягом кінця березня - квітня на робоче місце не з'являвся, не був повідомлений про простій підприємства, представляв відповідача у судових установах без належних повноважень, його дії суперечили інтересам ДП УГК "Nemiroff", відсутні будь - які докази виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків Директора юридичного департаменту, розрахунок за фактично відпрацьований час до 23.03.2014 року включно проведено у повному обсязі, отже відсутні підстави для виплати заробітної плати та задоволення позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.11.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 року прийнято нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто з ДП "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff" на користь ОСОБА_1 46789,87 грн. - заборгованості по виплаті заробітної плати за частину березня та квітень 2014 року.

Постановою Вищого господарського суду України скасовано Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 року у справі №902/897/15 та Рішення Господарського суду Вінницької області від 26.11.2015 року, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Судом касаційної інстанції зазначено, що обставинами, які мають бути встановлені судами при розгляді цього позову про стягнення заборгованості по заробітній платі є наявність трудових відносин між позивачем та відповідачем, фактичне та належне виконання працівником своїх обов'язків, передбачених, в даному випадку, посадовою інструкцією власника підприємства, розмір посадового окладу, підстави звільнення позивача та обставини видачі працівникові належно оформленої трудової книжки і проведення з ним розрахунку у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України; момент виконання власником або уповноваженим ним органом своєчасного розрахунку, момент фактичного припинення виконання трудових обов'язків є необхідними для визначення підстав звільнення позивача та обґрунтованості його вимог; слід також встановити обставини фактичного та належного виконання позивачем своїх обов'язків, передбачених, в даному випадку, посадовою інструкцією власника підприємства, фактичне місце роботи позивача, правила внутрішнього трудового розпорядку, дотримання позивачем цих правил, дотримання відповідачем обов'язку визначити позивачу робоче місце та забезпечити безперешкодний допуск до нього, підстави звільнення позивача та обставини дотримання процедури звільнення як позивачем, так і відповідачем, об'єктивної можливості оформлення трудової книжки, проведення розрахунку у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу законів про працю України.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши, з урахування вказівок Вищого господарського суду України, матеріали справи та надані докази, встановив наступне.

01 серпня 2007 року, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ДП "УГК "Nemiroff" на посаду головного юрисконсульта із супроводу господарсько-договірної діяльності та оподаткування (наказ №864 від 01 серпня 2007 року) (том.1 а.с.67, том.3 а.с.17, 60-63).

03 жовтня 2011 року, ОСОБА_1 було переведено на посаду Заступника директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff", з посадовим окладом у розмірі 19 800,00 грн. (наказ №1527-нк від 03 березня 2011 року). (том.1 а.с.67, том.3 а.с.17, 56, 63).

20 жовтня 2011 року єдиним власником ДП "УГК "Nemiroff" компанією „Nemiroff Holdings Limited" прийнято рішення № 20-10-2011/1 (том.4 а.с.184-188), яким, зокрема:

усунуто (відкликано) ОСОБА_4 від виконання обов'язків Генерального директора Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 24 жовтня 2011 року або в перший день після її виходу з відпустки (лікарняного), відпустки без збереження заробітної плати;

призначено ОСОБА_3 генеральним директором дочірнього підприємства з 25 жовтня 2011 року;

встановлено, що єдиною особою, яка має право вчиняти дії від імені Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", в тому числі підписувати договори (угоди, контракти), правочини (юридично значимі дії), та вчиняти будь-які інші дії без довіреності є Генеральний директор (керівник) Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_3.

03 березня 2014 року Заступником генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_6 винесено Наказ №159/1-НК про переведення позивача на посаду Директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff".

04.03.2014 року Ухвалою Господарського суду м. Києва у справі №910/3478/14 забезпечено позов ДП "УГК "Nemiroff" - заборонено всім державним реєстраторам реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області вносити записи про зміну керівника ДП "УГК "Nemiroff".

11 березня 2014 року ОСОБА_1 видано довідку, складену головним бухгалтером даного підприємства ОСОБА_7, про те, що він з 03 березня 2014 року працює на посаді Директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff" з місячним окладом - 31200,00 грн. (т.3 а.с.65березня 2014 року і його місячний оклад складає 31200,00 грн. посаді департаменту ).

12.03.2014 року Генеральним директором ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_3 винесено Накази про вступ до виконання посадових обов'язків, введення в обіг нових печаток, скасовано всі довіреності, видані до цієї дати (том.1 а.с.60-66),

13.03.2014 року Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3176/14 вжито заходи забезпечення адміністративного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_8 - зупинено реєстраційну дію від 12.03.2014 року щодо внесення змін до ЄДРЮОФОП про зміну керівника ДП "УГК "Nemiroff".

14.03.2014 року Генеральним директором ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_3 направлено ОСОБА_1 листи про скасування всіх довіреностей, виданих на ім'я позивача.

24.03.2014 року Наказом №24/03/2014 Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_3 затверджено акт про простій ДП "УГК "Nemiroff", який продовжено наказами від 31.03.2014 року, 07.04.2014 року, 14.04.2014 року, 22.04.2014 року до 31.05.2014 року.

Актами №1, №№3-6 від 24 березня, 02 червня, 01 липня, 01 серпня, 29 серпня "Про відсутність працівників на території підприємства та робочих місцях" комісією ДП "УГК "Nemiroff" встановлено відсутність на робочому місці ОСОБА_1 протягом періоду з 29.03.2014 року по 29.08.2014 року (том.2 а.с.88-96, 106-126).

ДП "УГК "Nemiroff" відображено факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці в табелях обліку використання часу за березень-серпень 2014 року (том.1 а.с.73-84).

17 квітня 2014 року, ДП "УГК "Nemiroff" листом №87-15/0332 повідомлено ОСОБА_1 про зміну керівництва ДП "УГК "Nemiroff" і викликано на підприємство з метою швидкого відновлення документів для вчасної виплати заробітної плати та інших обов'язкових виплат й встановлення факту наявності трудових відносин. (том.1 а.с.108-109)

В травні 2014 року, ДП "УГК "Nemiroff" отримало рекомендований лист від ОСОБА_6, в якому знаходились:

- оригінал наказу №815/К від 29 квітня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з 30.04.2014 року з посади Директора юридичного департаменту підприємства;

- копія заяви ОСОБА_1 на його звільнення від 15 квітня 2014 року;

- копія заяви ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації від 15 квітня 2014 року (том.1 а.с.86).

З отриманих документів встановлено, що 30 квітня 2014 року ОСОБА_6 до трудової книжки позивача було внесено запис про звільнення з посади Директора юридичного департаменту за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) (том.3 а.с.63, 66)

В червні 2014 року, ОСОБА_1 направив до ДП "УГК "Nemiroff" вимогу про сплату йому заробітної плати у розмірі 42 931,81 грн. за частину березня та квітень 2014 року, виходячи з того, що з 03 березня 2014 року по 29 квітня 2014 року він займав посаду директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff" з посадовим окладом у розмірі 31200,00 грн. (том.2 а.с.21-22).

22 липня 2014 року, Ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі №902/798/14, за заявою Компанії "Nemiroff Holding Limited", було порушено провадження про банкрутство ДП "УГК "Nemiroff", введено процедуру розпорядження майном боржника.

23 липня 2014 року було здійснено офіційне оприлюднення даного факту на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за №6508 - повідомлення про порушення провадження у справі №902/798/14 про банкрутство ДП "УГК "Nemiroff" із зазначенням про те, що граничний строк на пред'явлення грошових вимог кредиторів до боржника становить тридцять днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

24 липня 2014 року, рішенням Дарницького районного суду м. Києва, у справі №753/11485/14-ц, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до ДП УГК "Nemiroff" про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнуто з відповідача 181753,94 грн., з яких 103423,94 грн. - компенсація за невикористану відпустку та 78330,00 грн. - середній заробіток за час затримку розрахунку при звільненні за період з 01 травня по 24 липня 2014 року, виходячи з того, що ОСОБА_1, як директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff" було звільнено з роботи наказом №815/К від 29 квітня 2014 року, на підставі ст. 38 КЗпП, за власним бажанням та зобов'язано бухгалтерію підприємства провести повний розрахунок. (т.1 а.с.18-25).

29 серпня 2014 року, наказом №323-НК Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_3, ОСОБА_1 звільнено з посади Заступника директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff" за прогул, в порядку п.4 ст. 40 КЗпП України. (том.2 а.с.86-87)

01 вересня 2014 року, ДП "УГК "Nemiroff" направило ОСОБА_1 копію наказу №323-НК та повідомило, що розрахунок у розмірі 79717,43 грн. перераховано на його ім'я в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" по системі Аваль-Експрес. (т.1 а.с.112)

27 січня 2015 року, рішенням господарського суду Вінницької області, у справі №902/1547/14, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 23 червня 2015 року, задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто з ДП "УГК "Nemiroff" на користь позивача 139875,00 грн. - середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 25 липня по 12 грудня 2014 року.

27 квітня 2015 року, Рішенням Господарського суду Вінницької області, залишеним без змін Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10 липня 2015 року у справі №902/246/15, задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто з ДП "УГК "Nemiroff" 128685,00 грн. - середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та стягнуто з відповідача на користь позивача 128685,00 грн. - середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. (том.5, а.с. 4-12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1.1 Статуту ДП "УГК "Nemiroff" (том.1 а.с.118-148), Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" створено для здійснення господарювання з метою поліпшення економічного і соціального стану і одержання прибутку власником.

Згідно п. 1.3 Статуту підприємства, його єдиним власником є Компанія „Nemiroff Holdings Limited", зареєстрована у відповідності до законодавства Республіки Кіпр.

Відповідно до п. 5.2 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", вищим органом управління підприємства є власник підприємства, виконавчим органом підприємства є генеральний директор.

В силу п. 5.3.1 Статуту ДП "Українська горілчана компанія „Nemiroff", власник має право брати участь в управління підприємством шляхом прийняття рішень з найбільш важливих питань діяльності підприємства відповідно до процедури прийняття рішень.

Генеральний директор призначається і усувається з посади власником. Рішення про усунення (звільнення, відсторонення) генерального директора з посади приймається власником (п. 5.7.1 Статуту).

Відповідно до п. 5.7.5 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff", генеральний директор може бути усунений з посади відповідним рішенням власника в будь-який час і з будь-яких підстав.

Згідно пп. 5.3.1.5 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff", тільки власник може приймати рішення, зокрема, про призначення та усунення з посади генерального директора підприємства.

Підпунктом 5.6.5 Статуту ДП "УГК "Nemiroff" визначено, що Генеральний директор без довіреності діє від імені підприємства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях і державних органах; укладає трудові договори з посадовими особами, виконавчим персоналом та працівниками підприємства; здійснює прийняття та звільнення працівників підприємства.

Згідно з внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостями єдиною особою, яка з 25.10.2011 року має повноваження вчиняти без довіреності дії від імені відповідача, є Генеральний директор ОСОБА_3

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", яка визначає статус відомостей ЄДР, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до ЄДР, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до п. п. 5.6.5.8 та 5.6.13 статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff", виконавчий орган підприємства (генеральний директор) забезпечує виконання рішень власника, зобов'язань перед бюджетом та контрагентами за договорами; рішення власника підприємства є обов'язковим для виконавчого органу.

В силу п.5.6.5.14 Статуту, Генеральний директор укладає трудові договори з посадовими особами, виконавчим персоналом та працівниками Підприємства, здійснює прийняття та звільнення працівників.

Таким чином, вирішення питання працевлаштування, звільнення працівників Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff" віднесено до виключної компетенції Генерального директора.

У разі відсутності Генерального директора його обов'язки виконує особа. Спеціально уповноважена Власником Підприємства шляхом видачі відповідного рішення та оформлення відповідної довіреності (п.5.6.12 Статуту).

Тобто, делегування повноважень Генерального директора допускається виключно у випадку його відсутності та за наявності волевиявлення Компанії „Nemiroff Holdings Limited", як Власника Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff".

Вищеперелічені положення Статуту ДП УГК „Nemiroff" надають суду можливість зробити висновок про те, що вирішення питання про переведення працівників, звільнення їх з роботи не віднесено до безпосередньої компетенції Заступника генерального директора підприємства.

Матеріали справи не містять відомостей про прийняття Компанією „Nemiroff Holdings Limited" рішення про виконання обов'язків Генерального директора ОСОБА_6 та видачу відповідної довіреності.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_6 повноважень на видачу від імені ДП УГК „Nemiroff", як роботодавця позивача, Наказу №159/1-НК від 03 березня 2014 року про переведення ОСОБА_1 на посаду Директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff" та Наказу №815/К від 29 квітня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з цієї посади, починаючи з 30.04.2014 року.

Таким чином, дані накази не є документами уповноваженого органу підприємства, тобто не впливають на правовий статус працівника, його посаду, та не підтверджують припинення трудових відносин ОСОБА_1 з відповідачем.

Порядок ведення трудових книжок працівників врегульовано Інструкцією, затвердженою Наказом Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року.

Згідно з п.2.4. Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження).

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.4.1. Інструкції).

Отже, внесені ОСОБА_6, яке мала відповідних повноважень, записи до трудової книжки ОСОБА_1 про переведення та звільнення є недійсними (даний факт може бути встановлено судом при розгляді трудового спору - 2.10 Інструкції) та не мають юридичної сили.

При розгляді даної справи, надані позивачем накази, підписані ОСОБА_6, як не уповноваженою особою, записи у трудовій книжці, які суперечать вимогам п.п.2.4., 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, з огляду на положення ст.ст.34, 43 ГПК України, оцінюються судом як недопустимі докази переведення позивача на посаду Директора юридичного департаменту, припинення трудових відносин між працівником та роботодавцем.

Таким чином, суд доходить висновку, що протягом березня - квітня 2014 року позивач обіймав посаду Заступника директора юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff", оскільки Наказ №1527-нк від 03 березня 2011 року (том.3 а.с.56) підписано уповноваженою особою роботодавця, при переведенні на посаду Заступника директора юридичного департаменту ОСОБА_1 ознайомлено з посадовими обов'язками, ним 26.04.2012 року підписано посадову інструкцію (том.5 а.с.144-149), протягом спірного періоду Генеральним директором ОСОБА_3 не винесено наказу про звільнення позивача із займаної посади.

Отже, на виконання вказівок ВГСУ, судом встановлено наявність трудових відносин між позивачем та відповідачем у березні - квітні 2014 року.

Водночас, вирішення питання про припинення трудових відносин виходить за межі даного судового розгляду, оскільки позивач в рамках цієї справи не оскаржує наказ про його звільнення від 29.08.2014 року, також не просить стягнути заробітну плату після 30.04.2014 року.

Також, відсутні інші належні та допустимі докази виконання позивачем роботи саме як Директора юридичного департаменту, оскільки посадову інструкцію за цією посадою 08.08.2011 року підписано лише ОСОБА_6, видана довіреність від 23.09.2011 року не містить вказівок про виконання повноважень ОСОБА_1 як Директором цього департаменту.

Крім того, суд критично оцінює надані позивачем та направлені суду заяви працівників ДП УГК "Nemiroff" ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14. (нотаріальні), пояснення ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 (том.3 а.с.129-225), ОСОБА_19, ОСОБА_20 (том.4 а.с.54-78).

Так, за своєю правовою природою та змістом вказані заяви є письмовими поясненнями, на які позивач посилається як на докази виконання посадових обов'язків Директора юридичного департаменту.

Відповідно до ч.2 ст.32 ГПК України, засобами доказування можуть бути, зокрема, пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Отже, доказове значення можуть мати лише пояснення представників сторін (позивач, відповідач) та осіб, які приймають безпосередню участь в процесі (треті особи, посадові особи (ст.ст. 26, 27, 30 ГПК України).

Зазначені особи участі в судовому процесі не приймали.

Тому, письмові пояснення фізичних осіб - працівників ДП УГК "Nemiroff" не можуть бути прийняті судом в якості належних засобів доказування обставин виконання позивачем посадових обов'язків.

Лист Генерального директора ТОВ «НЕМІРОФФ-СЕРВІС» (том.4 а.с.58, 59) є лише позицією керівника цієї юридичної особи, який не обізнаний у правовому змісті документів про переведення позивача, містить відомості про те, що після 19.03.2014 року документи не були підписані посадовими особами відповідача.

Не підтверджує також перебування ОСОБА_1 на посаді Директора юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" видана йому довідка від 11.03.2014 року, складена головним бухгалтером ОСОБА_7, про те, що з 03 березня 2014 року позивач працює на посаді Директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff" з місячним окладом - 31200,00 грн. (т.3 а.с.65березня 2014 року і його місячний оклад складає 31200,00 грн. посаді департаменту ).

Вказана довідка складена на підставі виданого ОСОБА_6 наказу про переведення, який винесений без достатніх повноважень, головний бухгалтер підприємства не є органом, який розглядає трудові спори або особою уповноважено надавати правову оцінку актам про проходження працівниками трудової діяльності.

Довідка головного бухгалтера не є документом, який визначає посаду працівника, оскільки прийняття такого рішення на ДП "УГК "Nemiroff" віднесено до виключної компетенції Генерального директора.

Сторони не заперечували, що ОСОБА_1 протягом спірного періоду перебував у трудових відносинах з ДП УГК "Nemiroff", позивач підтвердив проведення з ним часткового розрахунку за березень 2014 року, відповідач надав відомості про перерахування заробітної плати ОСОБА_1 як Заступнику директора юридичного департаменту по 23.03.2014 року включно, починаючи з 24.03.2014 року було складено акти щодо прогулу.

Отже, судом встановлено, що протягом спірного періоду перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем (24.03.2014 року по 30.04.2014 року), ОСОБА_1 обіймав посаду Заступника директора юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" з посадовим окладом - 19 800,00 грн.

Тому, доводи позивача стосовно обрахунку заборгованості із заробітної плати з посадового окладу Директора юридичного департаменту в розмірі 31200,00 грн. суперечать встановленими судом обставинам та є необґрунтованими.

Не спростовують даного висновку винесені судові рішення, які набрали законної сили (Рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/11485/14-ц від 24 липня 2014 року, Рішення Господарського суду Вінницької області 27 січня 2015 року у справі №902/1547/14 та від 27 квітня 2015 року у справі №902/246/15), та обставини, що були предметом дослідження в ході їх розгляду, на встановлення яких посилався позивач як на преюдиціальні факти.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначена преюдиція не носить для суду безумовного характеру, оскільки сторони зобов'язані довести сам факт її існування, тобто подібність обставин, які були предметом іншого судового розгляду, а також те, що оцінка фактам об'єктивної дійсності, яка надана в рамках іншої справи, повинна бути застосована при новому судовому розгляді.

У п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Будь - яке судове рішення не має для іншого складу суду наперед встановленої сили, викладені у судовому акті обставини повинні бути оцінені в сукупності з іншими засобами доказування та фактичними обставинами спірних правовідносин, що є предметом даного судового розгляду.

Сутність преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, при визначенні обов'язковості врахування іншим судовим рішенням обставин слід брати до уваги, окрім суб'єктного складу учасників, предмет позову та характер спірних відносин, встановлювати, що аналогічне питання вже було предметом аналізу у розглянутій справі.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

При винесенні Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2014 року у справі №753/11485/14-ц вирішувалось питання про стягнення на користь позивача грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Тобто, предметом судового розгляду не було стягнення заробітної плати.

Дарницький районний суд міста Києва при винесенні вказаного рішення обмежився лише посиланням на наявність Наказу №815/К від 29.04.2014 року про звільнення позивача з посади Директора юридичного департаменту, довідку про його заробітну плату та обчислив розмір грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому, мотивувальна частина даного рішення не містить аналізу правомірності винесення Наказу №815/К від 29.04.2014 року, обсягу повноважень особи, яка його підписала, обставин фактичного виконання позивачем трудових обов'язків протягом спірного періоду, відомостей про перебування його на робочому місці та інше.

Вирішення даних питань взагалі не входить до предмету судового розгляду щодо стягнення з роботодавця компенсації за несвоєчасно проведені розрахунки.

Отже, посилання суду у справі №753/11485/14-ц на наявність такого документа як Наказу №815/К від 29.04.2014 року, обчислення середнього заробітку із суми заробітної плати, обґрунтований розмір якої не був предметом судового розгляду, не може вважатись преюдиціальним фактом при розгляді справи № 902/897/15.

Рішення Господарського суду Вінницької області 27 січня 2015 року у справі №902/1547/14 та від 27 квітня 2015 року у справі №902/246/15 також не містять детального мотивування обставин, які є предметом даного судового розгляду, обмежені використанням Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2014 року у справі №753/11485/14-ц як преюдиції, тому також не можуть бути враховані судом в контексті застосування ч.3 ст.35 ГПК України.

Суд також виходить з того, що визначення розміру заробітної плати носить первісний характер та є основою для проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки її виплати.

Власне, рішення по даній справі може мати правові наслідки для прийняття рішень при вирішенні позовів за похідними вимогами, а не навпаки.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування положень ч.3 ст.35 ГПК України, надані позивачем остаточні судові рішення не мають доказового значення.

При визначенні правових підстав для стягнення на користь позивача конкретної суми заробітної плати суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Тобто, підставою для стягнення на користь працівника заробітної плати є встановлення обставин виконання ним роботи під час перебування у трудових відносинах з роботодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 01.03.2014 року по 23.03.2014 року включно позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 13822,64 грн. (довідка ДП УГК "Nemiroff" від 28.06.2016 року №68-30/059), решта грошових коштів, яка була нарахована ОСОБА_1 виплачена за лютий 2014 року та в якості середнього заробітку за затримку розрахунку.

Докази щодо проведення розрахунків по заробітній платі до 23.03.2014 року, перерахування середнього заробітку за час затримки розрахунку, виплату коштів згідно судових рішень наявні в матеріалах справи (том.1 а.с.67-69, том.3 а.с.33-48).

Позивач не заперечував отримання даних грошових коштів.

ОСОБА_1 посилався на відсутність повноважень ОСОБА_3 як Генерального директора ДП УГК "Nemiroff", зокрема, стосовно скасування його довіреності, затвердження примірників печаток, вирішення питання стосовно трудових правовідносин з огляду на чинність у березні - квітні 2014 року Ухвали Господарського суду м. Києва від 04.03.2014 року у справі №910/3478/14 забезпечено позов ДП "УГК "Nemiroff" якою заборонено всім державним реєстраторам реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області вносити записи про зміну керівника ДП "УГК "Nemiroff", а також Ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3176/14 від 13.03.2014 року, якою вжито заходи забезпечення адміністративного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_8 - зупинено реєстраційну дію від 12.03.2014 року щодо внесення змін до ЄДРЮОФОП про зміну керівника ДП "УГК "Nemiroff".

Суд критично оцінює такі доводи ОСОБА_1, оскільки згідно зі ст. 24 КЗпП (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Таким чином, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

У п.7 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 6 листопада 1992 року взагалі не згадано укладення трудового договору виходячи з визначення ч.1 ст. 24 КЗпП України, а йдеться тільки про два юридичні факти, з якими пов'язується виникнення трудових правовідносин, - наказ про прийняття на роботу і фактичний допуск до роботи.

Отже, для початку перебігу трудових відносин працівника і роботодавця достатньо одночасного існування двох юридичних фактів: волевиявлення роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) та фактичний допуск працівника до виконання роботи.

Положення КЗпП України, в частині регулювання трудових відносин, мають пріоритет перед нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Отже, виникнення трудових відносин керівника юридичної особи, набуття відповідних прав, гарантій та покладення на нього трудових обов'язків не залежить від факту внесення відомостей до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань України.

Матеріали справи містять Рішення єдиного власника ДП "УГК "Nemiroff" - Компанії „Nemiroff Holdings Limited" № 20-10-2011/1 від 20 жовтня 2011 року (том.4 а.с.184-188) про призначення з 25.10.2011 року на посаду Генерального директора підприємства ОСОБА_3, а також Наказ останнього від 12.03.2014 року про вступ до виконання посадових обов'язків.

Дія вказаних документів не зупинялась, рішення про їх скасування не приймалося, що свідчать про виникнення трудових правовідносин та набуття ОСОБА_3 статусу Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" в розумінні ст.24 КЗпП України.

Тому, чинні на момент виникнення спірних правовідносин судові рішення, якими зупинено дії державного реєстратора щодо внесення відомостей про керівника відповідача, жодним чином не обмежили компетенцію ОСОБА_3 із затвердження нових печаток підприємства, скасування довіреності ОСОБА_1

Відповідно до ст.248 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Суд виходить з того, що довіреність втрачає чинність з моменту її скасування, не виконання обов'язку з повідомлення представника та третіх осіб впливають на права та обов'язки саме третіх осіб (ч.3 ст.248 ЦК України), при цьому строк дії самої довіреності не продовжується.

З огляду на положення ч.3 ст.248 ЦК України, вчинені представником право чини вважатимуться правомірними до того часу як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності.

Надавши докази направлення ОСОБА_1 листів про скасування довіреності (опис вкладення до цінного листа, чек, відповідачем не надано відомостей про їх отримання позивачем.

Водночас, копії матеріалів справи №910/3478/14, яка перебувала у провадженні Господарського суду м. Києва, містять докази долучення 24.03.2014 року до матеріалів цієї справи листа Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" про скасування довіреності ОСОБА_1, документів стосовно направлення на його адресу повідомлень про дану обставину.

Зміст вказаних документів було доведено до відома позивача у судовому засіданні, в якому він приймав особисту участь, що вбачається з протоколу судового засідання від 24.03.2014 року у справі №910/3478/14.

Тобто, з 24.03.2014 року ОСОБА_1 мав змогу довідатись про припинення його повноважень як представника підприємства.

Відповідно до положень посадової інструкції Заступника директора юридичного департаменту (том.5 а.с.144-149), ОСОБА_1 мав право представляти інтереси ДП "УГК "Nemiroff" у судових установах виключно на підставі виданої довіреності.

З огляду на встановлені обставини та положення ч.3 ст.248 ЦК України, подальша участь ОСОБА_1 у судових засіданнях від імені ДП "УГК "Nemiroff", складання процесуальних документів вчинено без відповідних повноважень.

Питання чинності довіреності є правовою категорією цивільних правовідносин, водночас, у галузі трудового права, припинення дії довіреності свідчить лише про обмеження позивача з виконання однієї з трудових функцій, примусове відсторонення від виконання частини трудових обов'язків, які в цілому не припиняються, адже роботодавцем не винесено наказ про його звільнення.

У п.67 Правових позицій Верховного суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ окремо розглядається випадок, коли працівник без дозволу адміністраціі виконує певне службове завдання не на своєму робочому місці, але протягом робочого часу, тобто йдеться про випадок, коли роботу виконано, але за відсутності виконавця на робочому місці без дозволу.

Такі дії за своєю правовою суттю є порушенням трудової дисципліни, однак не підпадають під поняття прогулу.

Тобто, роботодавець у випадку виконання працівником обов'язків, які не входять до його компетенції, або здійснені без відповідного дозволу, за порушення трудової дисципліни, має право застосувати одне з дисциплінарних стягнень, передбачених КЗпП України (догана чи звільнення) або внутрішніми документами (колективних договір, правила внутрішнього трудового розпорядку, посадова інструкція, контракт, тощо).

При цьому, відсутні нормативні підстави для звільнення роботодавця від обов'язку виплатити заробітну плату за період виконання працівником обов'язків у зазначений спосіб.

Позивачем надано допустимі докази згідно яких він з 24.03.2014 року по 28.04.2014 року включно приймав участь в судових засіданнях, складав процесуальні документи (матеріали справ №911/537/14 та №911/538/14 Господарського суду Київської області; №910/3478/14 Господарського суду м. Києва; 826/3176/14 Окружного адміністративного суду м. Києва), які відповідачем не спростовано.

ДП "УГК "Nemiroff" мало можливість шляхом застосуванням заходів дисциплінарного впливу, а не шляхом не виплати заробітної плати, надати оцінку вчиненню позивачем дій, які суперечили інтересам роботодавця, на чому наголошували представники відповідача.

Документи ДП "УГК "Nemiroff", які регулюють трудові відносини (посадова інструкція Заступника директора юридичного департаменту, колективний договір (том.5 а.с.194-208) не передбачають можливості зменшення розміру заробітної плати у випадку виконання обов'язків без відповідного дозволу, протягом спірного періоду роботодавець ДП "УГК "Nemiroff" не скористався правом застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень або звільнення із займаної посади, що покладає на відповідача обов'язок виплатити заробітну плату за виконану роботу.

Також, суперечать вимогам ст.ст. 34, 113 КЗпП України, фактичним обставинам справи, складення відповідачем Актів №1, №№3-6 від 24 березня, 02 червня, 01 липня, 01 серпня, 29 серпня (том.2 а.с.88-96, 106-126) про прогул та відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.

Дії працівника, що виразились у відсутності за робочим місцем, можуть кваліфікуватись як прогул лише у випадку дотримання роботодавцем вимог законодавства про працю щодо належної організації робочого місця та оформлення трудових відносин.

Відповідно до ст.57 КЗпП України, час початку і закінчення роботи має встановлюватись правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності.

ОСОБА_1 у години роботи приймав участь в судових засіданнях, тому дотримувався правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з ст.29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний, зокрема, проінформувати під розписку про умови праці, визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Однак, відповідачем не дотримано даних вимог закону, колективний договір, наказ про прийняття на роботу, посадова інструкція, підписана ОСОБА_1, не містять відомостей про визначення позивачу конкретного робочого місця, характер роботи юрисконсульта передбачає можливість відрядної праці поза межами території підприємства.

Правила внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві відсутні, ДП "УГК "Nemiroff" керується трудовим законодавством, яке було прийнято у період СРСР та не суперечить Конституції України, про що зазначено у письмових поясненнях від 22.06.2016 року.

Режим роботи на підприємстві врегульовано положеннями Колективного Договору (п.4.3. - том.5 а.с.199), з огляду на час роботи судових установ, поштових відділень ОСОБА_1 приймав участь в судових засіданнях, здавав документи до канцелярії, направляв поштовою кореспонденцією у робочий час ДП "УГК "Nemiroff".

Згідно з актом від 28.03.2014 року, складеним інвентаризаційною комісією ДП "УГК "Nemiroff", на підприємстві було проведено інвентаризацію наявності трудових книжок та особових карток працівників №П-2 в період з 24 березня 2014 року по 28 березня 2014 року, в результаті якої не було виявлено особову картку та трудову книжку ОСОБА_1

17.04.2014 року ДП "УГК "Nemiroff" звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області з запитом про надання інформації стосовно працівників, які перебувають в трудових відносинах з підприємством.

Листом ПФУ в Немирівському районі Вінницької області від 22.04.2014 р. вих. №685/06-47/03 відповідачу надано інформацію щодо працівників, які за відомостями ПФУ перебували в трудових відносинах з ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" в період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року .

Дані акти підтверджують порушення роботодавцем правил організації роботи із зберігання та ведення трудових книжок працівників.

На підставі п.п.5.1. - 6.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" мало змогу виготовити дублікат трудової книжки ОСОБА_1, внести відповідні записи про прийняття на роботу, проходження служби та, за наявності достатніх правових підстав, про звільнення із займаної посади.

Крім того, 24.03.2014 року Наказом №24/03/2014 Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_3 затверджено акт про простій ДП "УГК "Nemiroff", який продовжено наказами від 31.03.2014 року, 07.04.2014 року, 14.04.2014 року, 22.04.2014 року.

Згідно ст.30 Закону України "Про оплату праці" роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Тому, ДП "УГК "Nemiroff" зобов'язано було забезпечити у табелях обліку робочого часу за березень - квітень 2014 року відображення відомостей про простій.

Суд критично оцінює позицію відповідача з приводу того, що ОСОБА_1 не перебував у простої так як не виходив на роботу, вчинив прогул, оскільки наданим позивачем доказам стосовно представництва інтересів надана вище правова оцінка, визнано їх допустимими.

Продовження виконання трудових обов'язків підтверджує перебування ОСОБА_1 хоча не на робочому місці, однак за місцем роботи, що не може бути кваліфіковано як прогул.

Згідно ст.34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Простій оголошується на всьому підприємстві, структурному підрозділі, однак нормами чинного законодавства не передбачено можливості застосування простою вибірково відносно окремих працівників.

З контексту ст.113 КЗпП України, простій може впливати на розмір заробітної плати працівників, однак визначені даною нормою тарифи оплати праці є мінімальними гарантіями і не позбавляють роботодавця можливості нараховувати та виплачувати заробіток у повному обсязі.

Надавши на вимогу суду Довідку від 28.06.2016 року про розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1, ДП «УГК «Nemiroff» не зроблено застережень про зменшення розміру посадового окладу позивача на час простою.

Таким чином, не дотримання вимог законодавства про працю щодо визначення робочого місця, порушення правил обліку робочого часу у період простою, не збереження трудової книжки, не притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, винесення наказу про звільнення 29.08.2014 року, свідчать про неможливість кваліфікації дій позивача як прогул в розумінні п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно статті 21 Закону України "Про оплату праці": працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як визначено ч.2 ст. 233 КЗпП України, разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи, встановлені судом факти у сукупності та надана їм правова оцінка, той факт,, що трудовий договір із ОСОБА_1 в період березня - квітня 2014 року не було розірвано уповноваженою особою, відповідач зобов'язаний провести розрахунок по заробітній платі за період виконання ОСОБА_1 трудової функції.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На виконання змагальних повноважень позивачем доведено та надано докази виконання трудових обов'язків в період з 24.03.2014 року по 28.04.2014 року включно (так 28.04.2014 року до Вищого адміністративного суду України подано клопотання про недопущення до участі у справі №802/4654/13-а не уповноважених осіб), при цьому суд враховує, що складання процесуальних документів здійснювалось в період часу між судовими засіданнями.

Водночас, судом не прийнято пояснення фізичних осіб в якості допустимих доказів виконання трудових обов'язків 29.04.2014 року та 30.04.2014 року, іншими засобами доказування дані обставини не підтверджено.

Оскільки, за березень 2014 року позивачу нараховано та виплачено 13822,64 грн., то за період з 24.03.2014 року по 31.03.2014 року підлягає сплаті: 19800,00 грн. - 13822,64 грн. = 5977,36 грн.

У квітні 2014 року 21 робочий день (20 квітня - Пасха).

З 01.04.2014 року по 28.04.2014 року включно - 19 робочих днів, тому підлягає сплаті: 19800,00 грн. / 21 день х 19 днів = 17914,29 грн.

Загальна сума заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1:

5977,36 грн. + 17914,29 грн. = 23891,65 грн.

Тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, позов подано до суду 26.06.2015 року, після порушення провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (Ухвала Господарського суду Вінницької області у справі №902/798/14 від 22.07.2014 року), за своєю правової суттю позовні вимоги мають характер кредиторських (конкурсні), станом на 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1218,00 грн., то за подачу позовної заяви слід сплатити 1218,00 грн. (пп.10 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції чинній на момент пред'явлення позову).

Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 46 789, 87 грн., позов задоволено частково, в розмірі 51,06% від первісних вимог, тому на користь Державного бюджету України з відповідача слід стягнути 621,91 (шістсот двадцять одна гривня дев'яносто одна копійка) грн. - судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.43, 45, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 93, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, 31 код 30805594) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 23 891,65 (двадцять три тисячі вісімсот дев'яносто одна гривня шістдесят п'ять копійок) грн. - не виплаченої заробітної плати за період з 24.03.2014 року по 30.04.2014 року включно, за відрахуванням усіх необхідних платежів.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул.. Горького, 31 ) до Державного бюджету України 621,91 (шістсот двадцять одна гривня дев'яносто одна копійка) грн. - судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Повне рішення складено 02 серпня 2016 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( 02068, АДРЕСА_1)

3 - відповідачу (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, 31)