РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016Справа №910/10082/16

За позовомПриватного акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА"
доПриватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (відповідач-1) Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія"
простягнення 7 799,56 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Мирончук Ю.І. по дов. № 894 від 12.08.15 р.

від відповідача-1: Гурнік А.І. по дов. № 11 від 20.04.16 р.

від відповідача-2: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ПЗУ УКРАЇНА" до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення 7 799,56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.07.2016.

14.06.2016 через загальний відділ діловодства від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

У судовому засіданні 04.07.2016 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що автомобіль "Daewoo Lanos", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на момент ДТП був застрахований в СТДВ "Гарантія" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0718657. Відповідач зазначає, що поліс № АЕ/0718657 було укладено значно раніше, ніж поліс № АС/4358665, укладений з відповідачем, у зв'язку з чим відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, про що було повідомлено позивачу листом № 791-у від 26.04.2016.

Також відповідачем у даному судовому засіданні подано клопотання про залучення до участі у справі Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" () у якості іншого відповідача з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Daewoo Lanos", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована СТДВ "Гарантія" за полісом № АЕ/0718657.

У даному судовому засіданні представник позивача проти задоволення даного клопотання не заперечував.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Зважаючи на те, що Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Гарантія" може відповідати за виплату страхового відшкодування у даній справі, суд задовольнив клопотання відповідача та залучив до участі у справі іншого відповідача - Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Гарантія" (04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, оф. 13, ).

Також, відповідачем було заявлено клопотання про витребування у МТСБУ інформації щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0718657, який належить Страховому товариству з додатковою відповідальністю "Гарантія", із обов'язковим зазначенням дати коли саме було укладено даний поліс.

Суд, розглянувши клопотання в частині витребування доказів, відмовив у його задоволенні зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься лист МТСБУ № 7/2-28/16599 від 15.06.2016 з зазначеною у клопотанні відповідача інформацією.

Розгляд справи було відкладено на 25.07.2016.

Представником позивача, з урахуванням залучення до участі у справі іншого відповідача, було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» або із Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» 7 799,56 грн.

У судовому засіданні 25.07.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача-1 проти позовних вимог заперечував та просив суд в частині позовних вимог, пред'явлених до відповідача-1 відмовити

Представники відповідача-2 судове засідання 25.07.2016 не з'явились. Від відповідача-2 заяв та клопотань процесуального характеру, на час проведення судових засідань до суду не надходило.

Відповідачу-2 було надіслано ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 за його місцезнаходженням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки, про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 04.07.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

З постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2013 у справі № 757/21279/13-п вбачається, що ОСОБА_3 18.09.2013 приблизно о 21:05 год. в м. Києві на бул. Лесі Українки, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Kia Optima, державний номер НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п. 10.1 Правил Дорожнього руху України.

Даною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425,00 грн.

Автомобіль марки Kia Optima, державний номер НОМЕР_2, застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ПЗУ Україна" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № АМ073360 від 24.07.2013.

Згідно з рахунком № СА-000150311 від 20.09.2013, складеним Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ-Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Kia Optima, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 11 123,56 грн. з ПДВ.

У відповідності до норм чинного законодавства та з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ073360 від 24.07.2013, позивач склав страховий акт №UА052/L01/03 від 07.11.2013, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки Kia Optima, державний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 7 799,56 грн.

На підставі складеного страхового акту №UА052/L01/03 від 07.11.2013 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", виконуючи свої зобов'язання за договором, сплатило на рахунок ТОВ «Світ-Авто» суму страхового відшкодування в загальному 7 799,56 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 17581 від 07.11.2013.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось пошкодження майна, із володінням та користуванням якого пов'язані майнові інтереси страхувальника, що є об'єктом майнового страхування за укладеним з страховиком договором.

Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" перейшло в межах фактичних затрат право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Таким чином, статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зважаючи на те, що кошти в розмірі 7 799,56 грн. були перераховані позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ-Авто» згідно платіжного доручення № 17581 від 07.11.2013, до позивача перейшло в межах 7 799,56 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність транспортного засобу марки - автомобіля марки Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, застрахована за двома договороми обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: у Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" згідно полісу № АС/4358665 від 03.07.2013, а також у Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» згідно полісу № АЕ/718657, який діяв з 19.12.2012 по 18.12.2013, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою МТСБУ.

18.11.2013 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» з вимогою про виплату страхового відшкодування в сумі 7 799,56 грн.

У відповідь на зазначену вимогу Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» повідомило позивача про те, що між власником транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, та СТДВ «Гарантія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, який набрав чинності значно раніше, ніж страховий поліс, виданий ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», у зв'язку з чим у останнього відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України страхувальний зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ст. 989 Цивільного кодексу України, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

Відповідно до умов договору (полісу) № АЕ/718657, виданого СТДВ «Гарантія» страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме - автомобіля марки Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1.

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 50 000,00 грн. та встановлено розмір франшизи - 1000,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, застрахована у відповідача-2 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/718657, то відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача-2.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки, умовами полісу № АЕ/718657 розмір франшизи встановлено у розмірі 1000,00 грн, тому страхове відшкодування позивачем при зверненні з позовом не зменшено та складає 7 799,56 грн.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач-2 не довів факт того, що шкоду транспортному засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, а також те, що відшкодуванню підлягає розмір саме виплаченого відшкодування, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-2 страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в розмірі 6 799,56 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ) суму страхового відшкодування в розмірі 6 799 (шість тисяч сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 56 коп., 1 201 (одна тисяча двісті одна) грн. 32 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.08.2016.

Суддя Т.Ю.Трофименко