РІШЕННЯ

21 липня 2016 року Справа № 913/670/16

Провадження №17пн/913/670/16

За позовом Комунального підприємства Попаснянський районний водоканал, м. Попасна Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м. Луганськ Луганської області

про зобовязання вчинити певні дії.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 04.01.2016 № 30.

Суть спору: КП Попаснянський районний водоканал заявлено вимогу зобовязання ТОВ Луганське енергетичне обєднання припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання обєктів єдиної технологічної системи КП Попаснянський районний водоканал, як такого, що може порушити права інших осіб та завдати шкоди довкіллю шляхом встановлення заборони ТОВ Луганське енергетичне обєднання вчинити дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх обєктів КП Попаснянський районний водоканал.

Представником позивача в судовому засіданні 13.06.2016 було надано лист від 10.06.2016 № 12/612, в якому зазначено, що 21.04.2016 о 16-00 відбулося обмеження до рівня 0 кВт (відключення) обєкту Комунального підприємства Насосна ВРЗ 1п, приєднання НС ВРЗ I підйому. На обґрунтування своїх доводів представник позивача надав копію акту про обмеження електропостачання № 210416-2 від 21.04.2016, яку залучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.06.2016 надав відзив на позовну заяву від 09.06.2016 № 08-02/785, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу повністю з огляду на наступне.

Відповідачем попередження про обмеження постачання електроенергії надані позивачу на законних та обґрунтованих підставах, оскільки позивач систематично порушує умови договорів про постачання електричної енергії № 225 від 01.07.2015, № 780 від 29.07.2015, № 467 від 01.07.2015, № 2 від 01.07.2015 та № 300 від 01.07.2015, не здійснює оплату планових платежів, частково сплачує за спожиту електроенергію за попередні періоди.

Не зважаючи на постійно зростаючу заборгованість позивача, відповідач не обмежував електропостачання обєктів питного водопостачання та водовідведення споживача, які забезпечують життєдіяльність населених пунктів згідно з вимогами п.7.10 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (у редакції постанови НКРЕ № 910 від 17.10.2005) (далі ПКЕЕ).

Відповідч вказує, що позивачем не надано жодного доказу про факт відключення енергопостачальником обєктів споживача, а саме актів про обмеження постачання електроенергії, які складаються та підписуються уповноваженими особами сторін у разі такого обмеження.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про електроенергетику енергопостачальними мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електроенергії обмежити його електроспоживання до рівні екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

З метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру через обмеження або припинення електропостачання, Кабінет Міністрів України постановою від 26.12.2003 № 2052 затверджений Порядок складання переліку споживачів та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання. Перелік складається, переглядається та затверджується обласною держадміністрацією за погодженням з Міненерговугіллям, Мінприроди, відповідними територіальними органами ДСНС, Держгірпромнагляду та енергопостачальником. Перелік доводиться до енергопостачальників для погодження з відповідними споживачами величини екологічної броні електропостачання, яка має бути затверджена Держенергонаглядом.

Позивачем не надано відповідачу при укладанні договору, як того вимагає п.п.6 п. 5.4 ПКЕЕ, актів екологічної, аварійної та технологічної броні споживання. Величина екологічної броні (мінімальний рівень споживання електроенергії споживачем, який забезпечує передумови для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру) має бути затверджена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики (ч.1 ст.24 Закону України Про електроенергетику).

Представником відповідача у судовому засіданні 23.06.2016 було подано пояснення №08-02/866 від 21.06.2016, згідно яких відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на відсутність доказів, що підтверджують дії позивача які можуть порушити права інших осіб або завдати шкоди довкіллю.

Також відповідач звертає увагу на те, що перш ніж відключити обєкт споживача від електропостачання, представниками ТОВ Луганське енергетичне обєднання було вивчено технологічний процес водопостачання. У звязку з чим після відключення насосної станції ВРЗ за рахунок підвищення тиску води у водопостачальній мережі, водопостачання міста не припинялось.

Водночас відповідачем не було подано жодних доказів на підтвердження вищевказаних доводів.

У судовому засіданні 23.06.2016 представником позивача було подано заперечення на відзив відповідача згідно якого він вказує на те, що позовна вимога про зобовязання позивача припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання обєктів єдиної технологічної системи відповідача, як такого, що може порушити права інших осіб та завдати шкоди довкіллю шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх обєктів позивача, по суті є вимогою про спонукання відповідача у майбутньому не вчиняти вказаних дій, а не вимогою припинити триваюче правопорушення, що підпадає під ознаки такого способу захисту як припинення дії, у розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Також, позивач вказує на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що відсутній факт вчинення відповідачем дій, які порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, отже, відсутні правові підстави для задоволення позову. Позивач у свою чергу вважає, що ця заява не відповідає дійсності, оскільки позивачем було надано до суду копію акту № 210416-2 від 21.04.2016 про обмеження електропостачання насосної станції "Насосна станція ВРЗ Іп".

Крім того, позивач звертає увагу на те, що відповідач не володіє інформацією, щодо схеми чи особливостях технологічного процесу підприємства позивача, а тому не може знати обмеження чи відключення яких саме обєктів позивача призведе до зупинки водопостачання споживачів.

Водночас, представником відповідача у судовому засіданні 21.07.2016 було подано лист №08-02/969 від 19.07.2016 разом з довідкою виконавчого комітету Попаснянської міської ради №02-06-1115 від 14.07.2016, згідно якої вбачається, що з 21.04.2016 по дату надання довідки, водопостачання м. Попасна не припинялось.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши пояснення представників сторін, що прибули у судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

Між Комунальним підприємством Попаснянський районний водоканал (позивач у справі), як Споживачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (відповідач у справі), як Енергопостачальником, були укладені договори про постачання електричної енергії від 01.07.2015 №№ 225, 300, 467, 780 та 2 (далі Договори).

Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Попаснянської ради від 23.12.2014 № 41/1, позивач є підприємством, створеним для задоволення суспільних та особистих потреб регіону шляхом систематичного здійснення виробничо господарської, науково дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності у сферах визначених предметом діяльності позивача.

Згідно з пунктом 3.1 Статуту, КП ПРВ субєкт господарювання, метою якого є задоволення суспільних та особистих потреб регіону шляхом систематичного здійснення виробничо-господарської науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності у сферах визначених предметом діяльності КП ПРВ, спрямованої на отримання прибутку в порядку, передбаченому законом, з метою задоволення на його основі спільних соціально-економічних інтересів територіальних громад та членів трудового колективу КП ПРВ.

Відповідно до п. 3.2 Статуту, одним з предметів діяльності позивача, зокрема, є задоволення споживчого попиту на послуги водопостачання, водовідведення; забір,очищення та постачання води; каналізація, відведення та очищення стічних вод.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з дати укладання договорів на його адресу систематично надходять попередження щодо відключення обєктів підприємства від електропостачання. Такі дії відповідача створюють загрозу зупинення процесу розподілу між споживачами води, яка подається у мережі водопостачання та до втрати управління технологічними процесами водопостачання та контролю якості води автоматизованими системами.

Позивач вказує на те, що відключення від енергопостачання його обєктів, більша частина яких безпосередньо задіяна в технологічному процесі подачі води та очищення стічних вод може призвести до негативних санітарно екологічних наслідків.

Як зазначає позивач, відповідач при вчиненні оспорюваних дій не врахував особливий статус позивача як підприємства, яке надає житлово комунальні послуги з водопостачання населення районів Луганської області, оскільки відповідно до статті 6 Закону України Про питну воду та питне водопостачання державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах, зокрема заборони відключення обєктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як обєктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Відповідно до статті 7 цього Закону, держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом, зокрема обмеження, тимчасової заборони (зупинення) в установленому порядку діяльності, що порушує режим функціонування систем питного водопостачання та водовідведення.

Згідно відомостей позивача, з огляду на складність технологічних процесів водопостачання, у випадку припинення/обмеження електропостачання, відновлення електропостачання, як і відновлення водопостачання після зупинки водопровідних споруд внаслідок припинення/обмеження електропостачання, потребує значних енерго- та часових витрат, наявності відповідних фахівців, є економічно затратними.

Обєкти відповідача, які мають статус обєктів підвищеної небезпеки, встановлена відповідна броня щодо обмеження/припинення електропостачання.

Вказане, на думку позивача, свідчить про існування небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру у випадку припинення/обмеження електропостачання позивача відповідачем за відсутності відповідним чином встановленої броні, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з вимогою зобовязати відповідача припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання обєктів єдиної технологічної системи КП «Попаснянський районний водоканал», як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю шляхом встановлення заборони ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх обєктів позивача.

Також позивач звертає увагу на те, що 21.04.2016 о 16-00 відбулося обмеження до рівня 0 кВт (відключення) обєкту Комунального підприємства Насосна ВРЗ 1п, приєднання НС ВРЗ I підйому (лист від 10.06.2016 № 12/612). На обґрунтування своїх доводів представник позивача надав копію акту про обмеження електропостачання № 210416-2 від 21.04.2016, яку залучено до матеріалів справи (а.с. 65).

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін, надані ними докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про електроенергетику електроенергія є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Як зазначено у статті 6 вказаного Закону, постачання електроенергії здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між енергопостачальником та споживачем, споживач зобовязаний безумовно виконувати умови договору на постачання електричної енергії, в тому числі в частині її своєчасної оплати енергопостачальнику.

Підпунктом 2. п. 10.2 ПКЕЕ визначено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

У відповідності з п. 8 Додатку «Порядок розрахунків» до Договорів, розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії, оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Водночас, як зазначає відповідач та не заперечує позивач, він має перед відповідачем заборгованість за спожиту електроенергію за договором № 225 від 01.07.2015 у загальній сумі 11893202,26 грн., за договором № 780 від 29.07.2015 у загальній сумі 1939441,47 грн., за договором №467 від 01.07.2015 у сумі 2219,52 грн., за договором № 2 від 01.07.2015 у загальній сумі 65416479,28 грн., за договором № 300 від 01.07.2015 у загальній сумі 7765526,48 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах: заборони відключення об'єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об'єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Згідно ч.9 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію споживач зобов'язаний обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю його припинити в разі відсутності такої.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Також, сторони в пункті 6.1.4 Договорі погодили, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем спожитої електричної енергії в строки встановлені Додатком «Порядок розрахунків» та несплати за необліковану електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 п. 7.5 ПКЕЕ, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Згідно з абз. 2 ч. 8 п. 7.5 ПКЕЕ, попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

Отже, у звязку з невиконанням позивачем умов договорів щодо оплати обсягу спожитої електричної енергії, йому були надіслані попередження про обмеження постачання електроенергії на законних та обґрунтованих підставах (а.с.35-42, 53-70, 80-98, 109-122, 133-154).

У тексті позовної заяви позивач звертає увагу на те, що на його обєкти, які мають статус обєктів підвищеної небезпеки, встановлена відповідна броня щодо обмеження/припинення електропостачання.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», екологічна броня електропостачання споживача це мінімальний рівень споживання електричної енергії споживачем (крім побутових споживачів), який забезпечує передумови для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальники погоджують з відповідним споживачем величину екологічної броні електропостачання, яка має бути затверджена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики. У разі недосягнення згоди між споживачем та енергопостачальником щодо величини екологічної броні електропостачання остаточне рішення приймається центральним органом виконавчої влади з державного енергетичного нагляду.

Відповідно до п. 7.2 ПКЕЕ, у разі, якщо споживач має погоджену технологічну, аварійну та екологічну броню, обмеження постачання електричної енергії має бути виконано не нижче зарезервованого рівня аварійної броні, а за відсутності оплати за обсяг електричної енергії, що необхідний для забезпечення аварійної броні, не нижче рівня екологічної броні.

Для споживачів, які мають погоджену екологічну броню електропостачання, обмеження може бути застосовано до рівня екологічної броні електропостачання.

Згідно п.п. 6 п. 5.4 ПКЕЕ, для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про спільне використання технологічних електричних мереж заявник (споживач, власник технологічних електричних мереж (основний споживач) або субспоживач) має надати відповідній організації акти екологічної, аварійної та технологічної броні споживача (за наявності).

Таких актів при укладанні вищезазначених Договорів позивачем надано не було. Екологічна або технологічна броня встановлені не були.

Постановою Кабінету Міністрів № 2052 від 26.12.2003 затверджено Порядок складання переліку споживачів та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання (далі Порядок).

Згідно п.2 Порядку, до переліку споживачів електроенергії та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання (далі - перелік), включаються споживачі, обєкти яких в установленому порядку включено до Державного реєстру обєктів підвищеної небезпеки

Відповідно до п.3 Порядку, перелік складається, переглядається та затверджується Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Міненерговугіллям, Мінприроди, відповідними територіальними органами ДСНС, Держгірпромнагляду, Держенергонагляду та енергопостачальником за формою згідно з додатком.

Пунктом 4 Порядку визначено, що перелік доводиться до енергопостачальників, що здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електроенергії за регульованим тарифом у відповідному регіоні, для погодження з відповідними споживачами величини екологічної броні електропостачання, яка має бути затверджена Держенергонаглядом.

Водночас, у судовому засіданні 23.06.2016 позивачем було надано лист № б/н, б/д, згідно якого вбачається, що на обєкти позивача екологічної броні не встановлено. Інших доказів на підтвердження цього факту також не надано.

Представником відповідача листом №08-02/969 від 19.07.2016 було надано довідку виконавчого комітету Попаснянської міської ради №02/06-1115 від 14.07.2016, згідно якої вбачається, що з 21.04.2016 по дату надання довідки, водопостачання м. Попасна не припинялось.

Позивач посилається на статтю 6 Закону України Про питну воду та питне водопостачання як на нормативне обґрунтування своїх вимог, згідно якої державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах: заборони відключення об'єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об'єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Однак, дана норма є декларативною та містить перелік принципів формування державної політики в сфері водопостачання, на виконання яких повинні прийматись імплементаційні норми, що встановлюють зокрема, порядок та підстави заборони відключення.

Суд зазначає, що позивач просить припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання обєктів єдиної технологічної системи КП Попаснянський районний водоканал, як такого, що може порушити права інших осіб та завдати шкоди довкіллю шляхом встановлення заборони ТОВ Луганське енергетичне обєднання вчинити дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх обєктів КП Попаснянський районний водоканал.

Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що всі його обєкти займаються виключно постачанням питної води та водовідведенням, також не наведено переліку таких обєктів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи недоведеність наявності законних підстав для заборони відключення всіх обєктів позивача від мережі електропостачання, наявність низки вищезазначених норм чинного законодавства, що надають право електропостачальній організації здійснювати обмеження або відключення споживача від мережі у разі наявності боргу, та недоведеність наявності виключних підстав, що унеможливлюють відключення позивача від електромережі, суд вважає, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням судових витрат на позивача згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено: 26.07.2016.

Суддя О.С. Фонова