РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016Справа №910/9407/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ай Бі Груп"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення заборгованості в розмірі 1 080 612,85 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Сокольська О.О., за довіреністю;

від відповідача: Попович Л.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ай Бі Груп" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 080 612,85 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2016 було порушено провадження у справі № 910/9407/16, розгляд справи призначено на 15.06.2016.

09.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

13.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про перенесення розгляду справи.

15.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/9407/16 від 26.05.2016.

15.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

15.06.2016 представник позивача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/9760/16 від 30.05.2016 позивач виконав.

Представник відповідача 15.06.2016 у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/9631/16 від 30.05.2016 відповідач виконав.

Враховуючи нез'явлення представника відповідача у судове засідання та необхідність витребування нових доказів, розгляд справи відкладено на 13.07.2016.

13.07.2016 представником позивача були подані письмові пояснення по суті спору та документи для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 13.07.2016 представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 13.07.2016 з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ві Ай Бі Груп» (далі - постачальник, позивач) та Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (далі - покупець) було укладено Договір поставки № ПЗ/НХ-151863/НЮ (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію (далі - товар), відповідно до Специфікації № 1(Додаток № 1), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей товар на умовах даного Договору. Найменування товару: шестигранник (2015 року випуску), виробник товару: ВАТ «ІЖСТАЛЬ» Росія, кількість та асортимент товару визначені у Специфікації № 1 (Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного Договору. (пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору).

Пунктами 3.1, 3.2, 3.4 Договору визначено, що покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації № 1 (Додаток № 1). Ціни в накладних і рахунках - фактурах вказуються в національній валюті України. Сума Договору становить 1 098 204,00 грн у тому числі ПДВ 20% 183 034,00 грн.

22.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» (далі - відповідач) в особі в.о. начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» та заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» та позивачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою сторони внесли зміни до Договору в частині місцезнаходження та банківських реквізитів сторін та замінено покупця на його правонаступника у зв'язку із реорганізацією Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця». Інші умови Договору були залишені без змін.

Позивач зазначає суду про те, що ним 31.12.2015 було поставлено відповідачу товар, визначений Договором у Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору), на загальну суму 1 080 612,85 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією видаткової накладної № 53 від 31.12.2015.

В свою чергу, відповідачем не були виконані його зобов'язання за Договором, зокрема, не було оплачено поставлений позивачем товар, внаслідок чого, на думку позивача, у відповідача виникла заборгованість за Договором в розмірі 1 080 612,85 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Таким чином, умови оплати поставленого товару покупцем регулюється Договором, зокрема, розділом 4, яким передбачено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється у безготівковій формі. Покупець здійснює оплату поставленого товару на підставі виставлених рахунків протягом 5 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної. До рахунку додається видаткова накладна.

Проаналізувавши зазначений розділ Договору, суд дійшов до висновку про те, що підставою для оплати покупцем поставленого товару є рахунок, який має бути виставлений постачальником.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає суду про те, що у нього не було фактичних підстав для оплати коштів за поставлений товар, так як ним не було отримано рахунок, згідно умов розділу 4 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 4 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Таким чином, розділ 4 Договору було укладено сторонами на основі вільного волевиявлення, так як протилежного суду доведено не було, а тому всі його умови є погодженими, а відповідно і обов'язковими для виконання обома сторонами.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутній рахунок на оплату поставленого позивачем товару, який згідно з умовами п. 4.2 Договору мав бути виставлений постачальником з метою отримання оплати, та докази його виставлення позивачем відповідачу, що фактично означає, що позивачем не було доведено суду порушення відповідачем прав позивача.

Додана позивачем до матеріалів справи копія Акту звірки взаєморозрахунків за період: 27.11.2015-17.05.2016 між сторонами, не є первинним документом, відповідно до приписів чинного законодавства України, а, відповідно, і належним доказом, в розумінні статей 33, 34 ГПК України, а тому до уваги суду не приймається.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 1 080 612,85 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, у зв'язку із відмовою у позові.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 21.07.2016.

Суддя О.В. Нечай