ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2016 р. Справа № 925/358/16

За позовом комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 18 138 грн. 64 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 09.02.2016 №60;

від відповідача: особисто відповідач ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_3 за довіреністю від 10.06.2016.

Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" міста Монастирище звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 18 138 грн. 64 коп. у тому числі: 7256 грн. 36 коп. основного боргу за надані послуги з теплопостачання, 8326 грн. 30 коп. пені, 2337 грн. 30 коп. інфляційні нарахування і 218 грн. 67 коп. три проценти річних.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на невиконання відповідачем грошових зобовязань щодо оплати наданих йому позивачем у період з 01.05.2013 по 29.02.2016 послуг з теплопостачання за укладеним між сторонами договором про надання послуг з теплопостачання від 10.10.2006 №210-Т.

Ухвалою від 11.04.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 10 годину 30 хвилин 28.04.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 28.04.2016 Господарський суд Черкаської області у звязку з незявленням представника відповідача у судове засідання, призначене на 28.04.2016, відклав розгляд справи на 11 годину 02.06.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач у відзиві на позов, який надійшов до господарського суду 20.05.2016, проти позову заперечив, вказавши при цьому на:

припинення з 10.10.2012 укладеного між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання від 10.10.2006 №210-Т через закінчення строку його дії і подання відповідачем письмових повідомлень про небажання продовження його дії на новий строк;

безпідставне застосування позивачем до спірних правовідносин Закону України Про житлово-комунальні послуги, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі Правила №630), позаяк спірні правовідносини регулюються Законом України Про теплопостачання і Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198;

предявлення позивачем до стягнення з відповідача фактично вартості втрат теплової енергії в тепло-ізольованих транзитних стояках загально-будинкової системи опалення, що проходять через нежитлове приміщення відповідача, які (втрати) включаться до тарифу на теплову енергію і не передбачені чинним законодавством як окрема послуга.

01 червня 2016 року відповідач подав до господарського суду ряд клопотань про витребування від позивача доказів.

Ухвалою від 02.06.2016 Господарський суд Черкаської області у звязку з незявленням представника відповідача у судове засідання, призначене на 02.06.2016, відклав розгляд справи на 11 годину 13.06.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і витребував від позивача докази, вказані у поданих до господарського суду 01.06.2016 клопотаннях відповідача.

Ухвалою від 13.06.2016 Господарський суд Черкаської області за клопотанням представника відповідача продовжив строк розгляду спору на 15 днів і відклав розгляд справи на 11 годину 29.06.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

24 червня 2016 року до господарського суду надійшов ще один відзив на позов, у якому представник відповідача, крім уже приведених у раніше поданому відзиві на позов доводів в обґрунтування заперечень проти позову, заперечив факт отримання відповідачем від позивача у період з 01.05.2013 по 29.02.2016 послуг з теплопостачання, оскільки відповідач у цей період опалював своє приміщення кондиціонером.

Ухвалою від 29.06.2016 Господарський суд Черкаської області у звязку з необхідністю витребування нових доказів відклав розгляд справи на 11 годину 08.07.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 08.07.2016 за участю представників обох сторін, позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав, а відповідач і його представник підтримали заперечення проти позову, викладені у поданих ними відзивах на позов і заявили клопотання про витребування доказів, призначення у справі інженерно-технічної експертизи і про зупинення провадження у справі до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративної справи №826/16994/15. Господарський суд залишив ці клопотання відповідача та його представника без задоволення з огляду на те, що подане 08.07.2016 клопотання про витребування доказів є аналогічним поданому відповідачем 01.06.2016 клопотанню про витребування доказів, яке було розглянуте і задоволене господарським судом, запропонована відповідачем інженерно-технічна експертиза з відповідними питаннями не має значення для вирішення даного спору, дана справа може бути розглянута до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративної справи №826/16994/15.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

За договором дарування від 16.11.2004 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 як обдаровувана одержала у власність від дарувальниці ОСОБА_4 нежиле приміщення магазину Світлана загальною площею 62.2 кв. м., що знаходиться по вул. Леніна, 111 (нині вул. Соборна, 111) у м. Монастирище Черкаської області.

Магазин Світлана був створений внаслідок переобладнання жилої квартири, розташованої на першому поверсі житлового багатоквартирного будинку по вул. Леніна, 111 (нині вул. Соборна, 111) у м. Монастирище Черкаської області і відповідно є вбудованим у цей будинок приміщенням.

Система опалення приміщення магазину Світлана відповідача була складовою частиною внутрішньобудинкової системи централізованого опалення вказаного багатоквартирного будинку, оскільки при проектуванні останнього закладалося його централізоване теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм "СНиП 2.04.05-91 Отопление, вентиляция и кондиирование" щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув'язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об'єднує всі квартири та нежитлові приміщення в будинку.

10 жовтня 2006 року дочірнє підприємство Теплокомуненерго відкритого акціонерного товариства Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний заводяк виробник, правонаступником якого наразі є комунальне підприємство "Теплокомуненерго" міста Монастирище, і фізична особа-підприємець ОСОБА_1 як споживач уклали між собою договір про надання послуг з теплопостачання №210-Т (далі - договір №210-Т).

За договором №210-Т виробник зобовязався постачати споживачеві у для його магазину Світлана в опалювальний період теплову енергію в гарячій воді з централізованого опалення в передбачених договором обсягах, а споживач зобовязався оплачувати надану послугу за встановленими тарифами в передбачені договором строки.

Пунктами 6.2 та 6.3 договору №210-Т передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. До початку розрахункового періоду споживач сплачує виробнику вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

У п. 6.5 договору №210-Т його сторони встановили, що споживачам, які не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно з договірними навантаженнями з врахуванням середньомісячної температури теплоносія від теплових джерел виробника та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 7.2.5 договору №210-Т сторони передбачили пеню за несвоєчасне виконання споживачем розрахунків за теплову енергію у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 12.1 договору №210-Т останній набирає чинності з 15.10.2006 та діє до 31.12.2006.

Відповідно до п. 12.3 договору №210-Т припинення дії останнього не звільняє споживача від обовязку оплати спожитої теплової енергії.

У п. 12.4 договору №210-Т його сторони передбачили, що цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо до закінчення строку його дії, про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

В 2007 році відповідач за розробленим позивачем робочим проектом вузла обліку теплової енергії на приміщення магазину Світлана обладнав у цьому магазині горизонтальну систему опалення, підключену до внутрішньо будинкової системи опалення через засіб обліку. При цьому у приміщенні магазину Світлана залишилися транзитні стояки централізованого внутрішньобудинкового опалення.

Інших договорів щодо надання послуг з теплопостачання (централізованого опалення) чи купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не було укладено.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.07.2013 у справі №925/928/13 за позовом дочірнього підприємства Теплокомуненерго відкритого акціонерного товариства Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод, правонаступником якого наразі є комунальне підприємство "Теплокомуненерго" міста Монастирище, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5701 грн. 27 коп. заборгованості за договором №210-Т була встановлена обставина щодо дії цього договору у 2013 році.

03 серпня 2013 року рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2013 у справі №925/928/13 набрало законної сили, тому відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлені цим рішенням суду обставини не підлягають доведенню при розгляді цієї справи, тому господарський суд відхилив доводи відповідача щодо припинення дії договору №210-Т з 10.10.2012.

09 серпня 2013 року відповідач подав позивачу заяву від 09.08.2013, якою просив розірвати укладений між сторонами договір на теплопостачання з 01.08.2013 у звязку з непорозумінням.

Позивач не надав відповідачу згоди на розірвання договору №210-Т.

Відповідач не надав господарському суду доказів надіслання (вручення) позивачу у 2013-2015 роках передбаченої п. 12.4 договору №210-Т письмової заяви про припинення дії цього договору на наступний рік.

Отже, дія договору №210-Т в силу його п. 12.4 автоматично продовжувалася на 2014, 2015, 2016 роки.

У вказаний у позові період з 01.05.2013 по 29.02.2016 відповідач обладнану у магазині Світлана горизонтальну систему опалення, підключену до внутрішньо будинкової системи опалення через засіб обліку, не використовував, що підтверджується відповідними показниками цих засобів обліку. Водночас фактично теплопостачання (централізоване опалення) магазину Світлана у цей період відбувалося завдяки транзитним стояки централізованого внутрішньобудинкового опалення, що проходять через цей магазин.

Згідно з поданим з позовом розрахунком позивача вартість фактично наданих відповідачу послуг з теплопостачання (централізованого опалення) магазину Світлана через транзитні стояки централізованого внутрішньо будинкового опалення, що проходять через цей магазин, у період з 01.05.2013 по 29.02.2016 за встановленими тарифами становить 7256 грн. 36 коп.

За порушення встановленого п. 6.6 договору №210-Т строку оплати фактично спожитою у період з 01.05.2013 по 29.02.2016 теплової енергії позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 7.2.5 цього договору пеню у сумі 8326,30 грн. та передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 2337,31 грн. та 3% річних у сумі 218 грн. 67 коп.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії в Україні регулює Закон України Про теплопостачання, відповідно до ст. 19 якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пункти 18 та 19 Правил №630, передбачають такі умови щодо оплати послуг з централізованого опалення:

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

У разі застосування авансової системи оплати послуг виконавець періодично, раз на 6 місяців, здійснює перерахунок плати за фактично надані послуги, про що повідомляє споживача.

Таким чином, з огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства відповідач зобовязаний оплачувати позивачу на умовах договору №210-Т послуги з теплопостачання (централізованого опалення) його приміщення магазину "Світлана", що надавалися у період з 01.05.2013 по 29.02.2016 завдяки транзитним стоякам централізованого внутрішньобудинкового опалення, що проходять через цей магазин.

Порушення відповідачем цього зобовязання надає позивачу право вимагати примусового його виконання відповідачем шляхом стягнення з нього на свою користь боргу за надані послуги, а також стягнення з відповідача передбачених п. 7.2.5 договору №210-Т пені та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і 3% річних.

Заявлена у позові до стягнення сума боргу нарахована позивачем у відповідно до умов договору №210-Т, правильно визначених розрахунковим шляхом обсягів наданих послуг, чинних тарифів на послуги теплопостачання (централізованого опалення) у м. Монастирище Черкаської області та вимог чинного законодавства, тобто нарахована правильно.

Стягувану суму пені позивач нарахував з порушенням встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячного строку для нарахування штрафних санкцій.

За вказані позивачем у розрахунку стягуваних сум пені, інфляційних нарахувань та 3% річних періоди прострочення оплати наданих послуг позивач відповідно до вимог чинного законодавства, договору №210-Т, діючими у ці періоди обліковими ставками Національного банку України та індексами інфляції, має право на стягнення з відповідача 177 грн. 76 коп. пені, 217 грн. 59 коп. інфляційних нарахувань і 18 грн. 19 коп. згідно з розрахунком, поданим позивачем на вимогу господарського суду зі супровідним листом від 07.07.2016 №273.

Доводи відповідача про безпідставне застосування до спірних правовідносин Закону України Про житлово-комунальні послуги та Правил №630, а також про те, що вартість втрат теплової енергії в тепло-ізольованих транзитних стояках загально-будинкової системи опалення, що проходять через магазин Світлана, включаться до тарифу на теплову енергію і не передбачені чинним законодавством як окрема послуга господарський суд відхилив як помилкові.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7256 грн. 36 коп. основного боргу, 177 грн. 76 коп. пені, 217 грн. 59 коп. інфляційних нарахувань, 18 грн. 19 коп. три проценти річних.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача 582 грн. 69 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 19100, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище (вул. Суворова, 3, м. Монастирище, Черкаська область, 19100, ідентифікаційний код 25584373) на 7256 грн. 36 коп. основного боргу, 177 грн. 76 коп. пені, 217 грн. 59 коп. інфляційних нарахувань, 18 грн. 19 коп. три проценти річних і 582 грн. 69 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 27.07.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко