РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2016Справа № 910/8362/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Інститут паперу"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай.Ес.Пі.Груп"

про стягнення 86 588, 83 грн. та зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача:Атрашкевич Є.В.- представник за довіреністю № 15-09 від 22.09.2016 р.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Інститут паперу" (далі - ПрАТ "Інститут паперу") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай.Ес.Пі.Груп" (далі - ТОВ "Ай.Ес.Пі.Груп") про стягнення 60 449,50 грн. та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди приміщення № 50-15 від 01.10.2015 р. в частині своєчасного внесення орендної оплати та компенсації вартості комунальних послуг.

У позові ПрАТ "Інститут паперу" просило суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 60 449,50 грн., яка складається із орендної плати у сумі 47 593,14 грн., 3 338,14 грн. - пені, 9 518,62 грн. - 20 % річних, а також зобов'язати ТОВ "Ай.Ес.Пі.Груп" звільнити орендоване приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7 (кімната № 714) і повернути його за актом приймання-передачі.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги в частині розміру грошового стягнення, просив стягнути з відповідача 86 588,93 грн., яка складається з заборгованості по орендній платі у сумі 66 712,62 грн., 6 533,69 грн. - пені, 13 342,52 грн. - 20 % річних, в іншій частині позовні вимоги залишив без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував збільшені позовні вимоги, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 01.10.2015 р. між Приватним акціонерним товариством "Інститут паперу" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай.Ес.Пі.Груп" (орендар) був укладений договір оренди приміщення № 50-15 (далі - договір оренди), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування об'єкт оренди для здійснення статутної діяльності та розміщення офісу.

Відповідно до пунктів 2.3 та 2.4 договору об'єктом оренди визначена кімната № 14, загальною площею 30,5 кв.м., що знаходиться в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7.

Положеннями пункту 3.1 договору визначено, що за користування об'єктом оренди орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендну плату у відповідності і на умовах, передбачених цим договором. Сторони дійшли згоди про те, що орендар здійснює перший платіж за користування об'єктом оренди протягом 3-х банківських днів з дня підписання даного договору. Перший платіж включає в себе орендні платежі за поточний та останній місяць оренди. Всі наступні платежі здійснюються щомісячно авансом на підставі виставлених орендодавцем рахунків. Рахунок по оплаті орендної плати за поточний місяць виставляється орендодавцем не пізніше 15 числа поточного місяця і оплачується орендарем за поточний місяць згідно виставленого рахунку не пізніше 25 числа місяця, в якому виставлено рахунок.

Розмір орендної плати за місяць становить 8 235,00 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції (пункт 3.2 договору).

Відповідно до пункту 3.3 договору всі комунальні послуги: електропостачання приміщень, водопостачання та каналізація, опалення приміщень оплачуються орендарем в розмірі 0,43 % від рахунків, що виставляються комунальними службами міста орендодавцю.

У пункті 5.1 договору сторонами погоджено, що приймання-передача об'єкту оренди здійснюється за актом прийому-передачі об'єкту оренди, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 6.1 договору строк оренди об'єкту по цьому договору встановлений з 01.10.2015 р. по 30.09.2016 р., обчислення строку починається з моменту підписання сторонами акту прийому - передачі об'єкту оренди.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов договору надав відповідачу в оренду приміщення (кімната № 714), загальною площею 30,5 м.кв., за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 01.10.2015 р.

Разом з тим, отримавши об'єкт оренди та користуючись ним, відповідач не сплатив орендодавцю орендну плату та компенсацію за комунальні послуги за період з грудня 2015 р. по квітень 2016 р. у сумі 47 593,14 грн. Вказаний факт підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0001572 від 31.12.2015 р., № ОУ-0000007 від 29.01.2016 р., № ОУ-0000147 від 29.02.2016 р., № ОУ-0000300 від 31.03.2016 р., № ОУ-0000572 від 30.04.2016 р., рахунками-фактури № СФ-0001605 від 10.12.2015 р., № СФ-0000006 від 14.01.2016 р., № СФ-0000156 від 09.02.2016 р., № СФ-0000314 від 14.03.2016 р., № СФ-0000593 від 11.04.2016 р., наявними у матеріалах справи та поясненнями представника позивача.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до ТОВ "Ай.Ес.Пі.Груп" з вимогами сплатити наявну у нього заборгованість (листи № 08-01 від 21.01.2016 р., № 18-02 від 15.02.2016 р., № 11-04 від 13.04.2016 р.), однак ці листи були повернуті позивачу з відміткою пошти про повернення за закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.ст. 1, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, судом встановлено, що у відповідача в силу закону та договору виник обов'язок по сплаті орендних платежів та відшкодування витрат на комунальні послуги за період з грудня 2015 р. по квітень 2016 р. у сумі 47 593,14 грн.

Також у судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з відсутністю оплати 13.04.2016 р. позивач листом № 11-04 звернувся до ТОВ "Ай.Ес.Пі.Груп", у якому попередив останнього про розірвання договору у разі несплати заборгованості з орендної плати. У цьому ж листі позивач просив звільнити орендоване приміщення та передати його орендодавцю за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з умов договору (п. 4.4.4) орендар має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши орендодавця про це у письмовій формі за один місяць до дати дострокового розірвання. Згідно з п. 6.2 договору дія договору припиняється, зокрема, за ініціативою орендаря відповідно до п. 4.4.4 цього договору.

Отже, суд приймає до уваги лист № 11-04 13.04.2016 р. позивача про дострокове розірвання договору, який мав бути направлений відповідачу за місяць до цього, а також враховуючи ту обставину, що ТОВ "Ай.Ес.Пі.Груп" істотно порушило умови договору оренди, суд приходить до висновку, що договір оренди приміщення № 50-15 від 01.10.2015 р. є розірваним з 14.05.2016 р. (після спливу одного місяця від дня направлення повідомлення про розірвання).

Згідно з п. 3.6 договору по закінченню строку договору, або у випадку розірвання договору, всі платежі передбачені договором, сплачуються по день фактичної здачі об'єкту оренди, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкту оренди.

Судом встановлено, що ТОВ "Ай.Ес.Пі.Груп" після припинення договору орендоване приміщення позивачу не повернуло, а продовжило ним користуватись протягом травня, червня 2016 р., у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за ці місяці по сплаті комунальних послуг та послуг оренди за фактичне користування майном у сумі 19 119,48 грн., що підтверджується рахунками-фактури № СФ-0000627 від 11.05.2016 р., № СФ-0000793 від 09.06.2016 р. та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000601 від 31.05.2016 р., № ОУ-0000759 від 30.06.2016 р.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Отже, оскільки відповідач фактично користувався об'єктом оренди за період з грудня 2015 р. по червень 2016 р., а належних доказів оплати за його користування суду відповідачем не надано, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу за договором оренди у сумі 66 712,62 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просив також стягнути з відповідача пеню у сумі 6 533,69 грн., нараховану на заборгованість, яка виникла за кожним актом приймання-передачі за період з грудня 2015 р. по травень 2016 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У договорі оренди (пункт 7.3.1 договору) сторони домовились, що у випадку прострочення сплати орендних платежів, передбачених даним договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як вже було встановлено судом, договір оренди № 50-15 від 01.10.2015 р. припинив свою дію 14.05.2016 р., отже, домовленість сторін щодо нарахування пені з цього часу також втратила свою дію. З огляду на вказані обставини вимоги позивача про стягнення нарахованої суми пені за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000601 від 31.05.2016 р. (за травень 2016 р.) задоволенню не підлягає.

При цьому суд враховує, що орендна плата та відшкодування комунальних послуг здійснюється у поточному місяці згідно виставленого рахунку не пізніше 25 числа місяця, в якому виставлено рахунок, тобто строк орендної плати за травень 2016 р. до припинення договору (14.05.2016 р.) для відповідача ще не настав.

Стосовно іншої частини пені, нарахованої за кожним актом приймання-передачі робіт (надання послуг) за період з грудня 2015 р. по квітень 2016 р. (коли діяла домовленість сторін про пеню), суд вважає її нарахування обгрунтованою та такою, що заявлена правомірно.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ст. 232 ГК України, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 6 248,69 грн.

Крім того, у позові заявлена вимога про стягнення 20 % річних у сумі 13 342,52 грн., нарахованих на загальну суму заборгованості, яка виникла за період з грудня 2015 р. по червень 2016 р. на підставі п. 7.3.3 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно з п. 7.3.3 договору у випадку, якщо прострочення платежу буде проводитись більше 30 календарних днів, орендодавець має право додатково стягнути з орендаря 20 % від простроченої суми за весь період прострочення сплати орендодавцю платежів, передбачених умовами цього договору оренди (ст. 625 ЦК України).

На підставі наведеного суд вважає, що вимоги про стягнення 20 % річних є такими, що заявлені правомірно, однак, нарахування 20 % річних має здійснюватись в порядку ст. 625 ЦК України та з урахуванням того, що договір оренди № 50-15 від 01.10.2015 р. припинив свою дію 14.05.2016 р., отже, домовленість сторін щодо нарахування 20 % річних з цього часу також втратила свою дію.

З огляду на вказані обставини вимоги позивача про стягнення нарахованої суми 20 % річних на заборгованість, що виникла у травні-червні 2016 р., задоволенню не підлягають.

Що стосується іншої частини 20 % річних, нарахованих за кожним актом приймання-передачі робіт (надання послуг) за період з грудня 2015 р. по квітень 2016 р. (коли договір оренди діяв), суд провів власний перерахунок цієї суми та дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20 % річних у сумі 3 140,78 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач.

Окрім усього, позивач просив зобов'язати ТОВ "Ай.Ес.Пі.Груп" звільнити орендоване приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7 (кімната № 714) і повернути його за актом приймання-передачі.

Розглядаючи цю позовну вимогу, суд враховує положення ч. 1 ст. 785 ЦК України, відповідно до якої у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 4.2.13 після закінчення строку дії договору або у випадку дострокового розірвання орендар зобов'язується здати по акту-прийому передачі об'єкту оренди у триденний строк орендодавцю майно у належному технічному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Також згідно з п. 8.1 договору після закінчення строку оренди зобов'язаний передати орендодавцю об'єкт оренди протягом 3 днів з моменту закінчення строку оренди за актом приймання-передачі об'єкту оренди.

Отже, зважаючи на умови укладеного договору та встановлені обставини у справі, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ "Інститут паперу" в частині зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення та повернути його за актом приймання-передачі є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Інститут паперу" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай.Ес.Пі.Груп" про стягнення стягнення 86 588, 83 грн. та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай.Ес.Пі.Груп" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, офіс 714, ідентифікаційний код 36844335) на користь Приватного акціонерного товариства "Інститут паперу" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, ідентифікаційний код 31812534) заборгованість у сумі 66 712 (шістдесят шість тисяч сімсот дванадцять) грн. 62 коп., пені у сумі 6 248 (шість тисяч двісті сорок вісім) грн. 69 коп., 20 % річних у сумі 3 140 (три тисячі сто сорок) грн. 78 коп., 2 589 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 11 коп. судового збору.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ай.Ес.Пі.Груп" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, офіс 714, ідентифікаційний код 36844335) звільнити орендоване приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7 (кімната № 714) та повернути його за актом приймання-передачі Приватному акціонерному товариству "Інститут паперу" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, ідентифікаційний код 31812534).

У решті позову - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 21 липня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 26 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.