ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"22" липня 2016 р. № 01-39/903/509/16

Суддя господарського суду Волинської області Філатова С.Т., розглянувши матеріали справи №903/509/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг»

про стягнення 54 007 745,91грн.

Встановив:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» про стягнення 54 007 745,91грн. та заявою від 07.07.2016р. №11/1-36018 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ТзОВ «Зорі Прикарпаття» про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Розглянувши заяву, господарський суд не знаходить підстав для її задоволення, при цьому виходить із такого:

Відповідно до ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які згідно із ст. 44-49 ГПК України підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивач звернувся із заявою від 07.07.2016р. №11/1-36018 про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що обставини щодо неплатоспроможності ПАТ «ВіЕйБі Банк» та важкого фінансового становища останнього є загальновідомими та не потребують доказування.

Зазначив, що на підставі постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р. №63 „Про початок процедури ліквідації ПАТ „ОСОБА_3 та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Відповідно, було розпочато процедуру ліквідації ПАТ „ОСОБА_3 та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на строк з 20.03.2015р. по 19.03.2018р. Зазначена інформація є публічною та розміщена на офіційних сайтах Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Звернув увагу суду на ту обставину, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку до 01.09.2015 року відносилась до пільгових категорій та була звільнена від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір.

Положеннями Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору від 22.05.2015р. №484-УІП уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору. Зазначені зміни ускладнили роботу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо захисту прав і законних інтересів вкладників банків.

Порядок та розмір справляння судового збору визначається Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 8 липня 2011 року.

З 1 вересня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року за N 484-VIII, згідно з яким виключено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації з переліку платників, що звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 378,00 гривень.

Як вбачається із позовних матеріалів, позивач звернувся із позовною заявою майнового характеру на загальну суму 54 007 745,91грн., за подання якого справляється судовий збір, встановлений ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», який обмежується розміром 150 мінімальних заробітних плат (150 мін. заробітних плат х 1 378,00 грн. = 206 700,00 грн.).

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на особу, що звернулась з клопотанням, виходячи з вимог статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» при поданні позовної заяви судовий збір не сплатив, звернувся із заявою про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що обставини щодо неплатоспроможності ПАТ «ВіЕйБі Банк» та важкого фінансового становища останнього є загальновідомими та не потребують доказування.

Обґрунтовуючи необхідність відстрочення сплати судового збору, позивач посилається лише на проведення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів процедури ліквідації банку, яка продовжена до 19.03.2018р., та за відсутності будь-яких доказів та документів, які б підтверджували важкий фінансовий стан позивача.

Натомість, посилання позивача лише на загальновідомий факт процедури ліквідації банку не може слугувати беззаперечним доказом того, що важкий фінансовий стан на даний час перешкоджає сплаті судового збору.

Заява позивача про відстрочення сплати судового збору не містить вмотивованих обґрунтувань та доказів, які б об'єктивно підтверджували неможливість оплати судового збору та не подано жодного доказу на підтвердження того, що матеріальне становище позивача зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду справи та в подальшому він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України та стаття 42 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи приписи статті 129 Конституції України та зміст абзацу 3 пункту 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року за № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", в яких зазначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Вищий господарський суд України у п. 3 листа від 12.11.2015р. №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 N 484-VIII)" вказав, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

За таких обставин суд констатує відсутність належних і допустимих доказів, котрі б надали суду підстави скористатися своїм правом відстрочити сплату судового збору, що в сукупності з несплатою судового збору призводить до висновку про відхилення заяви та про неможливість прийняття до розгляду і повернення позовної заяви на підставі п. 4 ст.63 ГПК України.

При цьому судом також враховано правові позиції щодо застосування статті 8 Закону України „Про судовий збір, наведені зокрема, в ухвалах Вищого господарського суду України від 16.09.2015р. у справі №14/312, від 19.08.2015р. у справі №910/2597/14.

Вищий господарський суд України у п. 3.5 постанови пленуму Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначив, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно п. 4 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч.3 ст.63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суд, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» про відстрочення сплати судового збору від 07.07.2016р. №11/1-36018 (вхід. №11-1-36018 від 07.07.2016р.) відхилити.

2. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 07.07.2016р. №11/1-36017 (вхід. №01-47/541/16 від 19.07.2016р.) з додатками на 36 аркушах повернути без розгляду.

Суддя С.Т. Філатова