ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"15" липня 2016 р. Справа № 921/355/16-г/14
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В розглянувши заяву № 33 від 11.07.2016р., Малого приватного підприємства "Смолоскип" про вжиття заходів до забезпечення позову у справі:

за позовом: Малого приватного підприємства "Смолоскип", вул. Галицька, 149, м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, 48400

до відповідача 1: Приватного підприємства "Золотопотіцьке", вул ОСОБА_1,69, м.Бучач, Тернопільська область, 48400

відповідача 2: ОСОБА_2, вул. Галицька, 147а, м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, 48400

відповідача 3: ОСОБА_3, вул.Коцюбинського, 25/8, м.Тернопіль, Тернопільська область, 46002

про визнання недійсним статуту ПП "Золотопотіцьке"

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_4Е, довіреність № б/н від 20.04.16 р.,

ОСОБА_5П, довіреність № б/н від 20.04.16 р.,

ОСОБА_6М, довіреність № б/н від 07.07.16 р.,

ОСОБА_7О, довіреність № б/н від 07.07.16 р.,

відповідача 2: ОСОБА_2Я, паспорт № НЮ0161688 від 03.06.08 р.,

відповідача 3: ОСОБА_8О, довіреність № б/н від 14.07.16 р.

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство "Смолоскип" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача 1: Приватного підприємства "Золотопотіцьке, відповідача 2: ОСОБА_2, відповідача 3: ОСОБА_3, про визнання недійсним статуту ПП " Золотопотіцьке".

Ухвалою суду від 23.06.2016р. порушено провадження по справі та її розгляд призначено на 15.07.2016р.

Водночас, 11.07.2016р. від МПП "Смолоскип" надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачам ПП "Золотопотіцьке", в тому числі ОСОБА_9 - керівнику, ОСОБА_10 Петровичу- підписанту, співвласнику ОСОБА_2, співвласнику ОСОБА_3:

- вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження всім належним майном ПП "Золотопотіцьке" в тому числі і коштами;

- здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін чи доповнень до ЄДР щодо ПП "Золотопотіцьке";

- відкривати банківські рахунки.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що предметом даного спору є визнання недійсним нової редакції Статуту ПП "Золотопотіцьке", який зареєстрований на підставі підроблених документів. Як слідує зі змісту заяви, новий керівник заволодів активами та розпоряджається ними по підроблених документах, чим спричиняє шкоду МПП "Смолоскип" у великих розмірах. Разом з тим, статутний капітал ПП "Золотопотіцьке" сформований МПП "Смолоскип", шляхом внесення нерухомого майна та основних засобів загальною вартістю 2 000 000 грн., що становить 100% статутного капіталу. Оскільки нові учасники можуть вільно розпоряджатися належним майном та грошовими коштами, згодом такі дії можуть призвести до утруднення або не можливості виконання рішення в цій справі.

Оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття визначених ним заходів до забезпечення позову, господарський суд вважає, що подана заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступні міркування.

Приписами статті 66 ГПК України передбачено право господарського суду на вжиття заходів до забезпечення позову, перелік яких є вичерпним та визначеним статтею 67 цього Кодексу, утому числі, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У постанові Пленуму "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011р. №16 ( далі - Постанова про забезпечення позову) Вищий господарський суд України наголосив на обов'язковості поданні доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову та розяснив, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні положення містяться у п.47 постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог.

Таким чином, підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Згідно з п. 47 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.10.2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників товариства.

Варто зазначити, що деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин, наведені і у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 4.

Зокрема, з приводу застосування заходів до забезпечення позову у корпоративних спорах, Пленум вказав , що :

- якщо необхідність вжиття заходу щодо забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що у разі невжиття такого заходу йому буде завдано значної шкоди, він повинен обґрунтувати можливість завдання такої шкоди, її розмір, зв'язок можливої шкоди з предметом спору, а також необхідність і достатність для її запобігання вжиття саме цього заходу щодо забезпечення позову ( п.6.5);

- суд має право заборонити вчинення певної дії лише товариству як юридичній особі, а не його органам. Стаття 67 ГПК України не передбачає такого заходу щодо забезпечення позову як заборона органам юридичної особи вчиняти певні дії (п.6.7);

- під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору (п.6.8).

Додатково у Постанові про забезпечення позову, Пленумом Вищого господарського суду висловлено правові позиції, за якими:

- обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання (п.3) ;

- виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності.

Натомість, подана приватним підприємством заява ні приписам процесуального законодавства , яке регламентує порядок та підстави для забезпечення позову, ні наведеним вище правовим позиціям, не відповідає.

Зокрема, за статтею 67 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачеві вчиняти лише певні дії, а не будь - які, на чому у своїй заяві наполягає МПП "Смолоскип". Крім того, наведена правова норма не передбачає такого заходу як заборона органам юридичної особи вчиняти певні дії, з огляду на що до керівника, підписанта та співвласників приватного підприємства забезпечення позову застосовуватись не може.

Заборона юридичній особі та її органам користуватись та розпоряджатись усім належним їй майном, в тому числі і коштами, як і позбавлення права відкривати банківські рахунки, на переконання суду, є ніщо іншим , як невиправданим блокуванням господарської діяльності господарюючого суб"єкта, за відсутності будь-яких на те правових підстав.

При цьому суд виходить із законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 ГК України).

Водночас, суд зважає і на те що вказані заходи не мають жодного відношення до предмета позову, і з ним не пов"язані.

Більше того, за процесуальним законодавством, застосований судом захід повинен забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. У даній справі вирішується корпоративний спір щодо визнання недійсним локального акту юридичної особи, а відтак, навіть у разі задоволення позову, жодних труднощів у виконанні судового рішення без застосування запропонованих позивачем заходів, суд не вбачає.

Крім того, щодо заборони відповідачам, директору ПП "Золотопотіцьке" та ОСОБА_10 здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін чи доповнень до ЄДР щодо ПП "Золотопотіцьке" суд зазначає , що за пунктом 14 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" перелічені вище особи субєктами державної реєстрації не являються, а відтак жодних реєстраційних дій вчиняти вони не можуть.

Таким чином, заява МПП "Смолоскип" про вжиття заходів до забезпечення позову до задоволення не підлягає, зважаючи на відсутність передбачених ст.66 ГПК України підстав та наявність, згідно ст.67 ГПК України прямої заборони щодо вчинення таких дій.

У пункті 6 постанови від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", Пленум Вищого господарського суду України вказав на те, що статтею 106 ГПК передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись вищезазначеним та ст.ст. 66, 67, 86, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви МПП "Смолоскип" про вжиття заходів до забезпечення позову № 33 від 11.07.2016р.про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

Суддя О.В. Руденко