ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Справа № 925/1933/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Буднік А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до публічного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод», м. Черкаси, вул. Чигиринська, 86

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство «Дорстрой», Черкаська область, м. Христинівка, вул. Н.Терещенка, буд. 1А,

про стягнення 447 146,06 грн. штрафних санкцій,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

третьої особи: ОСОБА_3 за довіреністю.

Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод», в якому просить суд стягнути з відповідача 447 146,06 грн., в тому числі: 371 298,72 грн. пені та 75 847,34 грн. штрафу за прострочення виконання робіт за договором підряду №468 від 15.09.2011р., та відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримала та вказала на наявність договірних відносин з відповідачем, укладання письмового договору про забезпечення виконання зобовязання у виді пені та несвоєчасне виконання ним робіт за договором (прострочення здачі робіт складає близько двох років).

Представник відповідача вимоги заперечив частково та просить зменшити розмір санкцій на 83% з мотивів часткового виконання зобовязання, збитковості діяльності товариства та сезонності його роботи.

Представник третьої особи вимоги заперечила та вказала на відсутність правових підстав для застосування пені, оскільки у відповідача перед позивачем відсутнє грошове зобовязання, як того вимагає п. 3 ст. 549 ЦК України. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення неустойки.

На спростування доводів відповідача та третьої особи позивач посилається на рішення господарського суду Черкаської області у справі №925/1934/15 між цими ж сторонами.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін:

Між Департаментом економічної політики та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради з однієї сторони, Департаментом житлово-комунального комплексу виконавчого комітету Черкаської міської ради з другої сторони (надалі - ОСОБА_4) та ПАТ «Черкаський асфальтобетонний завод» (надалі - Відповідач) за результатами проведення конкурсних торгів 15.09.2011р. укладено Договір підряду №468.

Згідно рішення Черкаської міської ради «Про заміну замовника» від 20.06.2013р. №3-1705 Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради (далі - Позивач) визначено ОСОБА_4 за вищезазначеним Договором. П. 2 цього рішення моментом переходу прав та обов'язків за угодою встановлено дату укладення додаткової угоди - 21.08.2013р. (Додаткова угода №7 від 21.08.2013р.).

Відповідно до п.1.1. Договору Відповідач зобов'язувався виконати роботи з будівництва зливної каналізації по вул. Козацькій в м. Черкаси (надалі - ОСОБА_5) за переліком, обсягами робіт та використовуючи матеріали, що наведено в додатках №1-4 договору, які є невід'ємними його частинами, а також згідно проектно-кошторисної документації на виконання цих робіт.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна Договору становила 11 318 804, 40 грн. При цьому фінансування 2011 року становило 11 176 488, 40 грн.

П. 5.1 Договору встановлено, що Відповідач зобов'язаний розпочати роботи за договором протягом 3 календарних днів з моменту отримання ним на свій розрахунковий рахунок авансу і завершити виконання робіт з будівництва ОСОБА_5 в термін до 28.02.2012р.

На виконання п. 4.1 Договору ОСОБА_4 перерахував Відповідачу аванс у розмірі 30 % від суми передбаченої фінансуванням на 2011 рік, а саме 3 352 946, 40 грн. (платіжне доручення №1157 від 16.09.2011р.).

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 28.02.2012р. термін виконання робіт за Договором був продовжений до 28.02.2013р., Додатковою угодою №5 від 27.02.2013р. - до 15.08.2013р., Додатковою угодою №8 від 16.10.2013р. - до 20.06.2014р.

Остаточний термін виконання робіт по Договору був встановлений Додатковою угодою №9 від 20.06.2014р. - 22.12.2014р. Цією ж додатковою угодою було внесено зміни до 3.1 Договору, згідно з яким ціна Договору становила 8 788 583,12 грн.

Таким чином, п. 5.1 Договору (зі змінами) встановлює, що Підрядник (Відповідач) зобов'язаний завершити виконання робіт з будівництва ОСОБА_5 в термін до 22.12.2014р. Згідно з Актом звірки, підписаним між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та ПАТ «Черкаський асфальтобетонний завод», станом на 01.03.2013р. між підписантами кредиторська та дебіторська заборгованість відсутня.

Відповідно додаткової угоди №9 від 20.06.2014р. на момент її підписання фінансування за 2011 та 2012 роки склало 5 218 268, 53 грн.

Відповідно до додаткової угоди № 9 від 20.06.2014р. фінансування у 2013р. було відсутнє.

З дати визначення Позивача ОСОБА_4 (додаткова угода № 7 від 21.08.2013р.), Позивачем сплачено 2 053 366,74 грн. згідно платіжних доручень.

Станом на 22.10.2015р. вартість непереданого Відповідачем ОСОБА_5 згідно з Договором складає:

8 788 583,12 - 5 218 268, 53 - 2 053 366, 74 = 1 516 946, 85 грн.

За порушення відповідачем зобовязання за договором позивач нараховує 371298,72 грн. пені та 75847,34 грн. штрафу.

Позивач наполягає на задоволенні позову та стягненні санкцій, відповідач заявляє про одностороннє розірвання договору та зменшення пені до 17% пропорційно обєму виконаних робіт.

09.08.2013р. відповідач уклав з третьою особою приватним підприємством «Дорстрой» договір підряду №468/07 як із субпідрядником робіт по будівництву зливової каналізації по вул. Козацькій в м. Черкаси.

Вимога позивачем до субпідрядника не заявлена.

Третя особа ПП «Дорстрой» не заявляв вимог до позивача та відповідача.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін та учасників, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами.

Позивач та відповідач є субєктами господарювання на будівельному ринку України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини підряду на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору (з послідуючими змінами та доповненнями).

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За своїм змістом представлений договір підряду від 15.09.2011р. №468 є договором підряду і відповідає вимогам ст. 837 ЦК України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити вказану роботу.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору підряду на виконання робіт по будівництву зливової каналізації по вул. Козацькій у м. Черкаси від 15.09.2011р. №468 (а.с. 9-19). Договір не заперечний сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є чинним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Згідно ст. 875 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовнику.

Позивач та відповідач в судовому засіданні підтвердили тривале прострочення виконання робіт та закінчення будівництва. Строк закінчення будівництва та здачі каналізації визначений договором 22 грудня 2014р. додаткова угода №9, п. 3 (а.с. 19). ОСОБА_5 не зданий замовнику в експлуатацію і на момент розгляду справи.

Спірний договір передбачає виконання робіт з будівництва та облаштування зливової каналізації по вул. Козацькій у м. Черкаси (п. 1.1 договору).

Платіжним доручення №1157 від 16.09.2011р. замовник перерахував виконавцю аванс 3352946,40 грн. (а.с. 20).

Порядок розрахунків передбачений розділом 4 Договору (а.с. 9). Остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться замовником протягом 30 банківських днів з моменту і на підставі підписаних замовником та підрядником актів виконаних робіт за формами КБ-2в і КБ-3.

Відповідач не виконав протягом 2011-2014р.р. передбачені Договором роботи та не підтвердив їх виконання двосторонніми актами приймання виконаних робіт, які підписані Позивачем та Відповідачем за формою КБ-2в, КБ-3. Закінчений обєкт не здано в експлуатацію. Спору в частині вартості виконаних робіт немає.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Прострочення виконання робіт не спростовано відповідачем.

Позивач наполягає на стягненні санкцій на умовах договору за несвоєчасне виконання робіт чи їх невиконання.

Представник відповідача наполягає на тому, що спірний договір №468 вже розірваний відповідачем в односторонньому порядку на підставі листів. Представник відповідача не довів наявності згоди позивача на таке розірвання договору та дотримання ним процедури розірвання договору відповідно приписів ст. 651-654 ЦК України та ст. 188 ГК України. Письмової угоди про розірвання договору відповідачем не представлено.

Суд також враховує відсутність спору в суді в частині розірвання спірного договору №468 від 15.09.2011р. чи визнання його недійсним.

Заперечення відповідача та представника третьої особи стосовно неможливості застосування санкцій і такого виду відповідальності в виді пені за негрошовим зобовязанням, оскільки це не передбачено ЦК України і прямо протирічить ч. 3 ст. 549 ЦК України - позивач спростовує посиланням на приписи спеціальної норми ст. 230 ГК України по відношенню до загальної норми ЦК України.

Суд також критично оцінює доводи представника третьої особи про застосування позовної давності до стягнення санкцій з мотивів пропуску позивачем строку на звернення до суду з вимогами.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його порушеного права.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 371298,72 грн. пені за період з 22.12.2014р. до 22.06.2015р. з урахуванням облікової ставки НБУ за спірний період, та 75847,34 грн. штрафу (як 5% від вартості не зданих робіт (1516946,85 грн.), з простроченням понад 30 днів) підлягають до задоволення.

Суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені відповідно до приписів ст. 81 ГПК України, оскільки наявне тривале прострочення виконання зобовязання біля двох років поспіль. Заявник не наводить виняткових обставин для зменшення пені. Всі наведені ним мотиви відносяться до ризиків господарської діяльності відповідача. Суд також не враховує майновий стан відповідача, оскільки фінансування робіт по будівництву відповідачем проводилось за рахунок місцевого бюджету.

Суд не застосовує строк позовної давності до спірних відносин за заявою третьої особи, оскільки господарський суд Черкаської області вже вирішував спір між цими ж сторонами з цих же підстав стосовно виконання робіт за рамковою угодою №178-478 до договору підряду №468 (а.с. 84), тобто має місце переривання перебігу строку позовної давності приписи п. 2 ст. 264 ЦК України. Рішення суду у справі №925/1934/15 набрало законної сили.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подавав свого розрахунку вимоги. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 6707,19 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача публічного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод», м. Черкаси, вул. Чигиринська, 86, ідентифікаційний код 21366202, номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача - Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36, ідентифікаційний код 38715770, номер рахунку в банку невідомий

371298,72 грн. пені, 75847,34 грн. штрафу та 6707,19 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 25.07.2016р.

Суддя Г.М. Скиба