ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р.Справа № 922/2294/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_1, с. Хролі
до ДП "Харківський завод транспортного устаткування" м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача -ОСОБА_2, ОСОБА_1

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року до суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та просить суд стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, заборгованість за Договором № 04/07-15 про виконання робіт, в сумі 14160 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, інфляційні втрати за прострочення розрахунку за Договором № 04/07-15 про виконання робіт за період з 16.10.2015 по 25.11.2015 включно в сумі 179,55 .

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, 3% річних за весь період прострочення розрахунку за Договором № 04/07-15 про виконання робіт за період з 16.10.2015 по 25.11.2015 включно в сумі 89,77 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, неустойку (пеню) в розмірі 0,1% за кожен день прострочення за Договором № 04/07-15 про виконання робіт, за весь період прострочення розрахунку з 16.10.2015 по 25.11.2015 включно, тобто за 41 день прострочення, в сумі 1092,24 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, інфляційні втрати за несвоєчасний розрахунок за Договором № 04/07-15 про виконання робіт за період з 26.11.2015 по 30.06.2016 включно в сумі 834,74 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, 3% річних за весь період несвоєчасного розрахунку за Договором № 04/07-15 про виконання робіт за період з 26.11.2015 по 30.06.2016 включно в сумі 253,72 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, неустойку (пеню) в розмірі 0,1% за кожен день прострочення за Договором № 04/07-15 про виконання робіт, за весь період несвоєчасного розрахунку з 26.11.2015 по 30.06.2016 включно, тобто за 218 днів прострочення, в сумі 3086,88 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1, сплачений судовий збір.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позов, в якому визнає борг частково в сумі 18620,74 грн. Крім того, відповідач надав клопотання щодо відкладення розгляду справи через зайнятість представника в іншому судовому процесі.

Позивач в судовому засіданні погодився з сумою перерахунку відповідача, та не наполягає на повному задоволенню позовних вимог.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" .

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася

25.08.2015 між Державним підприємством «Харківський завод транспортного устаткування» (далі Відповідач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі Позивач) було укладено Договір № 04/07-15 про виконання робіт ( а.с.36-38).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.1.1, 1.1.2 Договору, Замовник доручив, а Виконавець прийняв зобовязання на виконання наступних робіт: очистка колодців 23 шт., проведення гідродинамічної прочистки трубопроводу (Dy=100, 150, 200).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що вартість робіт за цим Договором складає 24960,00 гривень., в тому числі ПДВ 20% - 4160,00 грн.

23.09.2015 ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 04/07-15 від 25.08.2015, яким пункт 1.1 Договору викладено в новій редакції «очищення колодязів - 19 шт.», та пункт 4.1 викладено в новій редакції «Вартість робіт за даним Договором складає 26640,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% 4440,00 грн.». Додаткова угода набрала чинності з дати її підписання (пункт 4 Додаткової угоди) ( а.с.34).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що дата початку виконання робіт 30.08.2015, а дата закінчення робіт 15.11.2015.

Відповідно до пункту 2.2 Договору, Виконавець має право виконати вищезазначені роботи достроково.

Відповідно до пункту 2.3 Договору, здача робіт Виконавцем та прийняття їх результатів Замовником оформлюється ОСОБА_3 приймання-передачі виконаних робіт, який підписується ОСОБА_3 протягом 3-х робочих днів після фактичного завершення робіт.

Відповідно до пункту 4.2 Договору, оплата виконаних робіт проводиться Виконавцю протягом 10 календарних днів з моменту підписання ОСОБА_3 приймання-здачі виконаних робіт.

Оплата здійснюється в безготівковій формі на рахунок Виконавця в національній валюті (пункт 4.3 Договору).

Відповідно до ОСОБА_3 прийому-передачі виконаних робіт № 142 від 05.10.2015, Виконавець здав, а Замовник прийняв наступні роботи: 1.Очищення колодязів в кількості 19 шт. на загальну суму 3800,00 грн., 2. Гідродинамічне прочищення трубопроводу в кількості 460 метрів на загальну суму 18400,00 грн., на загальну суму 26640,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 4440,00 грн.

Таким чином, Виконавець виконав роботи у строки, визначені пунктом 2.1 Договору, які зазначені вище, претензії щодо якості виконаних робіт на адресу Виконавця не надходило, а виконані роботи прийняті Замовником, про що свідчить підпис представника Замовника у вищезазначеному ОСОБА_3 № 142 від 05.10.2015 приймання-передачі виконаних робіт ( а.с.35).

Враховуючи вищевикладені умови Договору, ДП «ХЗТУ» мало здійснити оплату прийнятих робіт протягом 10-ти календарних днів з дати підписання ОСОБА_3 приймання-передачі виконаних робіт, тобто по 15.10.2015 включно.

Проте, ДП «ХЗТУ» часткову оплату за Договором здійснило тільки 26.11.2015 на суму 12480,00 грн., тобто з простроченням строку оплати на 41 день (з 16.10.2015 по 25.10.2015 включно).

Відповідно до пункту 5.7 Договору, у разі порушення строків перерахування грошових коштів за виконані роботи, Замовник сплачу Виконавцю неустойку в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Стаття 509 ЦКУ визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 526 ЦКУ, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦКУ, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦКУ визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім суми заборгованості, Позивач має право вимагати сплату неустойки. Так, згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Стаття 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Стаття 231 Господарського кодексу України (далі ГКУ) визначає, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов'язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов'язань, визначається відповідним суб'єктом господарювання - господарською організацією.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 N 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Вищезазначеного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій, якщо інше не встановлено договором або законом, обмежено шестимісячним терміном від дня, коли зобовязання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач нарахував пеню за період з 26.11.2015 року по 30.06.2016 року, тобто після строку позовної давності. Тому, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі в розмірі 3086,88 грн. є безпідставними та підлягають частковому задоволенню в розмірі 2010,72 грн.

Таким чином, за неналежне виконання зобовязань за Договором та у звязку з порушенням Замовником пункту 5.7 Договору щодо строку оплати виконаних робіт Виконавцю, відповідач має сплатити позивачу всього 18620,74 грн., з яких: сума основного боргу 14160,00 грн., інфляційні втрати з 16.10.2015 року по 25.11.2015 року що становлять 179,55 грн., 3 % річних - за період з 16.10.2015 року по 25.11.2015 року що становить 89,77 грн., пеню з 16.10.2015 року по 25.11.2015 року що становлять 1092,24 грн., інфляційні втрати з 26.11.2015 року по 30.06.2016 року що становлять 834,74 грн., 3 % річних за період з 26.11.2015 року по 30.06.2016 року що становлять - 253,72 грн., пеню за період з 26.11.2015 року по 30.06.2016 року що становить 2010,72 грн.,

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне судові витрати у даній справі покласти на відповідача, з вини якого спір доведено до суду, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,75,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування», ( , адреса: 61102, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, адреса: 62480, АДРЕСА_1) , заборгованість за Договором № 04/07-15 про виконання робіт, в сумі 14160, 00 грн. , інфляційні втрати - 1014,29 грн., 3 % річних - 343,49 грн., пеню - 3102,96 грн. та 1378,00 грн. судового збору.

В частині стягнення пені в сумі 1076,16 грн. - відомовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_4