Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" липня 2016 р. Справа № 906/659/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 01.07.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність №1/16 від 22.02.2016;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавест-Агро" (с. Підлозці Млинівський район Рівненська область)

до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (с. Кремне Лугинський район Житомирська область)

про стягнення 585237,70 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 585237,70грн. за неналежне виконання договору купівлі-продажу №1603282 від 29.03.2016, з яких: 569120,00грн. - основний борг, 3601,82грн. - 3% річних, 12515,88грн. - пеня. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

25.07.2016 до господарського суду від відповідача надійшов попередній відзив на позовну заяву, клопотання про витребування додаткових доказів, відзив від 14.07.2016 за вих.№57 про визнання основного боргу в сумі 569120,00грн. та клопотання про залучення третьої особи, а саме зберігача зерна пшениці ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2".

25.07.2016 до господарського суду від ТОВ "Хавест-Агро" надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи акту звірки розрахунків станом на 25.07.2016, підписаного уповноваженими представниками обох сторін.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Також заперечив проти заявленого клопотання про залучення третьої особи, оскільки спір виник між юридичними особами та не впливає на права та обов'язки ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2".

Представник відповідача в судовому засіданні позов в частині основного боргу визнав, щодо стягнення пені та 3% річних заперечив. Клопотання про витребування додаткових доказів та клопотання про залучення третьої особи - ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" підтримав.

Відповідно ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Представником ПАТ "Кремнянський крохмальний завод" не наведено та не надано доказів в підтвердження існування обставин, які зумовлюють необхідність залучення третьої особи до участі у справі в порядку ст. 27 ГПК України, оскільки предметом даної позовної заяви являється стягнення заборгованості з юридичної особи ПАТ "Кремнянський крохмальний завод" за неналежне виконання договору купівлі-продажу №1603282 від 29.03.2016, укладеного з позивачем - ТОВ "Хавест-агро" .

На підставі вищевикладеного суд вважає, що рішення у даній справі безпосередньо не вплине на права ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2", що є підставою для відмови в залученні його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також суд відмовляє в задоволенні клопотання ПАТ "Кремнянський крохмальний завод" про витребування у ТОВ "Хавест-агро" оригіналів договорів купівлі-продажу та складського зберігання, оригіналів специфікації до договору, видаткової та податкової накладної, рахунків на оплату та акту звірки рахунків, оскільки оригінали вказаних документів були надані представником позивача для огляду в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хавест-Агро" (продавець/позивач) та Приватним акціонерним товариством "Кремнянський крохмальний завод" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу №1603282 (а.с.12-14), за умовами якого продавець зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити пшеницю III класу українського походження, 2015 року врожаю згідно ДСТУ 3768:2010, іменований в подальшому "Товар", насипом на умовах, передбачених даним договором (п.1.1 договору).

Кількість товару та ціна на товар вказується у специфікаціях до даного договору, які є невід'ємними його частинами (п.п.2.1, 2.3 договору).

Загальна вартість договору становить суму специфікацій до даного договору (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору ціна на товар вказується в специфікаціях з урахуванням ставки ПДВ - 20% згідно п.15 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Поставка здійснюється на умовах EXW Франко-склад постачальника (згідно правил Інкотермс 2010) за aдресою, визначеною в додатках до даного договору (п.4.1 договору).

Плату за зберігання та всі ризики відносно товару до моменту передачі товару покупцю відповідно до складської квитанції, видаткової накладної та трьохстороннього акту прийому-передачі здійснює постачальник (п.4.2 договору).

Приймання Товару по кількості та якості здійснюється на підставі трьохстороннього акту прийому-передачі, укладеного між постачальником, покупцем та зерновим складом, а також по кількості - на підставі складської квитанції виданої на ім'я покупця, по якості - на підставі картки аналізу товару, що видана зерновим складом.

Покупець зобов'язується надати постачальнику копію договору на складське (відповідальне зберігання, укладеного з відповідним зерновим складом (елеватором), яка необхідна постачальникові для своєчасного та в повному обсязі переоформлення товару, який поставляється за даним договором на ім'я покупця (п.4.4 договору).

Згідно п.5.1 договору, покупець здійснює попередню оплату в розмірі 30% від загальної вартості товару, вказаного в специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Остаточна оплата товару, що поставляється за даним договором, проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів після поставки Товару та передачі покупцю документів, зазначених в п.5.2 1 даного Договору

Відповідно до п.5.2.1 договору продавець зобов'язаний надати: оригінал рахунку-фактури виставленого на 100% вартості поставленого товару із зазначенням кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати; оригінал видаткової накладної, виписаної у відповідності до діючого законодавства України на 100% вартості поставленого товару; зареєструвати податкову накладну на протязі 15 днів згідно п.201.10 ст.201 розділу 5 Податкового кодексу України; складські документи на товар, що оформлені зерновим складом на ім'я покупця; картки аналізу зерна, що видані зерновим складом.

Оплата вважається здійсненою в момент зарахування коштів на розрахунковий рахунок продавця (п.5.3 договору).

Право власності на товар від постачальника до покупця переходить після отримання покупцем документів, вказаних в п. 5.2.1 даного договору.

На виконання умов договору купівлі-продажу №1603282 від 29.03.2016 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 812000,00грн., що підтверджується відповідною специфікацією №1 від 29.03.2016 (а.с.15).

Поставка відбувалась на умовах EXW - франко-склад (Інкотермс-2010) позивача за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Молодогвардійська, буд 11 (ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2") (згідно п.4 Специфікації №1).

Враховуючи, що між позивачем та ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" укладений договір складського зберігання продукції №22-3 від 25.07.2015р - поставка продукції здійснювалась саме з цієї адреси.

З метою виконання умов договору купівлі продажу №1603282 від 29 березня 2016 позивач звернувся до ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" з письмовим клопотанням про переоформлення належної ТОВ "Хавест-Агро" пшениці 3 класу в кількості 203 200 кг на ПАТ "Кремнянський крохмальний завод" (а.с.20), на виконання якого ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" виписав складську квитанцію на зерно №58 від 12 квітня 2016 року на їм я відповідача.

Відповідачем підписана та скріплена печаткою накладна №23 від 12 квітня 2016 року про отримання товару в кількості 203180кг на суму 812720,00грн. по довіреності №31 від 12.04.16 (а.с.22-23).

Як вбачається з листів б/н від 13 квітня 2016 року та 14 квітня 2016 року, ПАТ "Кремнянський крохмальний завод" звертався до ДП "Луцький КХП №2" з проханням відвантажити пшеницю в кількості 437 490 кг (203 200 кг з яких були придбані в позивача).

Всього по Договору купівлі-продажу №1603282 від 29 березня 2016 р. відповідачу було поставлено товару (пшениця 3 класу) в період з 11.04.2016р. по 12.04.1016 р. на загальну суму 812720,00грн., які відповідач оплатив частково в сумі 243600,00грн., залишок заборгованості станом на 01.06.2016 року становить у розмірі 569120,00 грн., що не заперечується відповідачем та підтверджується актом звірки розрахунків, підписаним уповноваженими представниками обох сторін.

22.04.2016 позивач направив ПАТ "Кремнянський крохмальний завод" претензію з вимогою розрахуватися за отриманий товар, яка залишена без відповіді та реагування (а.с.26).

Не проведення відповідачем розрахунків за поставлений товар стало приводом для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов наступних висновків.

Оцінюючи подані докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з врахуванням приписів чинного законодавства, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 569120,00грн. належним чином доведений та документально підтверджений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 12515,88грн. - пені, 3601,82грн. - 3% річних.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити неустойку (пеню).

Згідно п.6.1 договору у випадку, якщо покупець здійснить оплату пізніше строків, передбачених п.п 5.1, Розділу 5 "Порядок розрахунків", покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,02% загальної суми вартості товару, обумовленої п.3.2 даного договору за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, з урахуванням положень п.6.1 договору та зважаючи на вимоги Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", господарський суд прийшов до висновку, що правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 8309,15грн., нарахованих за період з 18.04.2016 по 30.06.2016 на суму простроченої заборгованості 569120,00грн.

У задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 4206,73грн. суд відмовляє за безпідставністю її нарахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, господарський суд прийшов до висновку, що правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3405,39грн., нарахованих за період з 18.04.2016 по 30.06.2016.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів сплати боргу не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 569120,00грн. - основного боргу, 8309,15грн. - пені та 3405,39грн. - 3% річних обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (11334, Житомирська область, Лугинський район, с. Кремне, вул. Центральна, 90, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавест-Агро" (35132, Рівненська область, Млинівський район, с. Підлозці, вул. Незалежності, 4, ):

- 569120,00 грн. - основного боргу;

- 8309,15 грн. - пені;

- 3405,39 грн. - 3% річних;

- 8712,52 грн. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27 липня 2016 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (за заявою)

3 - відповідачу - електронною поштою