РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016Справа №910/9334/16
За позовом Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик"

про визнання договорів недійсними

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Орендівський В.І. (довіреність № 44 від 06.06.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство "Гассіб" з іноземною інвестицією (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (відповідач) в якому просить суд :

- визнати недійсним кредитний договір № 06/12-6, що укладений в рамках генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 від 20.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією.

- визнати недійсним кредитний договір № 06/12-7, що укладений в рамках генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 від 21.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією.

- визнати недійсним кредитний договір № 06/12-8, що укладений в рамках генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 від 21.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що директор Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією - ОСОБА_2 не підписував кредитних договорів, а тому кредитні договори підлягають визнанню недійсними, оскільки суперечать положенням цивільного законодавства та інтересам Підприємства «ГАССІБ» з іноземною інвестицією, так як вказаними договорами обов'язок погашення кредитів покладений саме на Підприємство «ГАССІБ» з іноземною інвестицією, хоча кредитні договори були підписані особою, яка не мала на те відповідних повноважень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 порушено провадження по справі № 910/9334/16 та призначено її до розгляду на 14.06.2016.

14.06.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі, заява про відсутність аналогічного спору та клопотання про призначення експертизи.

14.06.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі та відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що усі кредитні договори підписані директором Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією, що підтверджується наданими відповідачем доказами.

В судове засідання 14.06.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

14.06.2016 в судовому засідання розглядалось клопотання позивача про призначення експертизи, розгляд якого було відкладено судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 відкладено розгляд справи № 910/9334/16 на 14.07.2016 та витребувано у сторін докази по справі.

14.07.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення щодо клопотання про призначення експертизи, у якому заперечив проти призначення та проведення судової експертизи.

В судове засідання 14.07.2016 з'явились представники позивача, відповідача та надали суду пояснення по справі.

Також представник позивача надав суду клопотання про продовження строку вирішення спору та усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи, надав пояснення щодо заявлених клопотань та просив суд їх задовольнити.

Крім того, в судовому засіданні 14.07.2016, суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність виклику в судове засідання керівника Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_2 для надання суду пояснень по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/9334/16, розгляд справи відкладено на 26.07.2016, викликано в судове засідання, що відбудеться 26.07.2016 керівника Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_2.

22.07.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі та первинні документи на підтвердження виконання сторонами умов спірних кредитних договорів.

У судове засідання 26.07.2016 з'явився представник відповідача.

Представник позивача, а також директор Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією у судове засідання на виклик суду не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

У судовому засіданні 26.07.2016 розглядалось клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи позивач зазначає, що кредитні договори підписані не уповноваженою на те особою, тобто не ОСОБА_2.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 року Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить частина 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Суд неодноразово зобов'язував позивача надати оригінали кредитних договорів для можливості призначення судової експерти, однак вимоги суду виконані не були. Більше того, суд зобов'язував позивач надати пояснення (обґрунтування) необхідності призначення експертизи, а саме, заяву за підписом керівника Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_2 щодо дійсності/недійсності підпису на спірному договорі, а також викликав у судове засідання керівника Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_2 для дачі пояснень. Однак, зазначені вимоги суду також виконані не були.

Враховуючи зазначене, обставини справи, характер спірних правовідносин, заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що для вирішення спору у даній справі у суду відсутня потреба у проведенні експертизи, у зв'язку із чим, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про призначення у даній справі судової експертизи.

У судовому засіданні 26.07.2016 представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 29.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.02.2012 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - кредитор, відповідач) та Підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією (далі - позичальник, позивач) укладено генеральний кредитний договір № 06/12 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 3100000 доларів США, терміном на 36 місяців з 27 лютого 2012 року до 26 лютого 2015 року, в межах якого здійснюються кредитні операції в іноземній валюті долари США за окремими кредитними договорами, що будуть укладені в рамках цієї Угоди, в порядку і на умовах, передбачених цією Угодою та Договорами. При цьому Договори є невід'ємною частиною цієї Угоди.

Додатковими Договорами № 2 від 13.09.2012, № 3 від 21.12.2012, № 4 від 27.08.2013, № 4 від 31.01.2013, № 6 від 30.09.2012, № 7 від 20.12.2013, № 8 від 21.08.2014, № 9 від 05.12.2014, № 10 від 19.12.2014 сторонами внесені зміни в генеральний кредитний договір в частині ліміту кредитних операцій, строків користування кредитними коштами, процентних ставок за користування кредитними коштами.

20.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - кредитор, відповідач) та Підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією (далі - позичальник, позивач) укладено кредитний договір № 06/12-6, що укладений в рамках генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 (далі - Договір № 06/12-6).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 06/12-6, в редакції Додаткового договору № 7 від 19.12.2014) кредитор відриває позичальнику на умовах генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 відкличну відновлювану кредитну лінію, з лімітом у сумі 2 984 500,00 дол. США, строком до 9 місяців з 5 грудня 2014 року до 20 серпня 2015 року терміном повернення кредитних коштів 20 серпня 2015 року згідно з графіком, зазначеним у п. 3.3, зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 11% річних з 19 грудня 2014 року по 30 червня 2015 року та 12% річних з 1 липня 2015 року по 20 серпня 2015 року.

Договір набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором та є невід'ємною частиною генерального договору.

21.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - кредитор, відповідач) та Підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією (далі - позичальник, позивач) укладено кредитний договір № 06/12-7, що укладений в рамках генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 (далі - Договір № 06/12-7).

Згідно з п.1.1 Договору № 06/12-7, в редакції додаткового договору № 2 від 05.12.2014, банк відриває позичальнику на умовах генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 відкличну відновлювану кредитну лінію, з лімітом у сумі 375 000,00 дол. США, строком до 9 місяців з 5 грудня 2014 року до 20 серпня 2015 року терміном повернення кредитних коштів 20 серпня 2015 року згідно з графіком, зазначеним у п. 3.3, зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 11% річних з 1 листопада 2014 року по 30 червня 2015 року та 12% річних з 1 липня 2015 року по 20 серпня 2015 року.

Договір набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором та є невід'ємною частиною генерального договору.

21.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - кредитор, відповідач) та Підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією (далі - позичальник, позивач) укладено кредитний договір № 06/12-8, що укладений в рамках генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 (далі - Договір № 06/12-8).

Згідно з п.1.1 Договору № 06/12-8, в редакції додаткового договору № 2 від 05.12.2014, банк відриває позичальнику на умовах генерального кредитного договору від 27.02.2012 № 06/12 відкличну відновлювану кредитну лінію, з лімітом у сумі 600 000,00 дол. США, строком до 9 місяців з 5 грудня 2014 року до 20 серпня 2015 року терміном повернення кредитних коштів 20 серпня 2015 року згідно з графіком, зазначеним у п. 3.3, зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 11% річних з 1 листопада 2014 року по 30 червня 2015 року та 12% річних з 1 липня 2015 року по 20 серпня 2015 року.

Договір набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором та є невід'ємною частиною генерального договору.

Положеннями п. 2.2 Договорів № 06/12-6, № 06/12-7, № 06/12-8 встановлено, що видача кредиту здійснюється при виконанні умов, зазначених у п. 1.2 цього Договору та п. 2.2 і 3.1 Генерального договору, в наступному порядку: надання банку платіжних документів та листа заявки на видачу кредиту, які повинні відповідати вимогам чинного законодавства та умовам цих Договорів.

Договори № 06/12-6, № 06/12-7, № 06/12-8 скріплено печатками обох контрагентів та підписано представниками обох сторін, а саме з боку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" заступником директора Вінницього регіонального відділення ОСОБА_3, а з боку Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією - директором ОСОБА_2, який на момент укладання договору обіймав посаду директора позивача.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що кредитні договори № 06/12-6, № 06/12-7, № 06/12-8 не підписувались директором позивача - ОСОБА_2, а тому кредитні договори підлягають визнанню недійсними, оскільки суперечать положенням цивільного законодавства та інтересам Підприємства «ГАССІБ» з іноземною інвестицією, так як вказаними договорами обов'язок погашення кредитів покладений саме на Підприємство «ГАССІБ» з іноземною інвестицією, хоча кредитні договори були підписані особою, яка не мала на те відповідних повноважень.

У поданому відзиві представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на відповідність кредитних договорів № 06/12-6, № 06/12-7, № 06/12-8, що укладені в рамках генерального кредитного договору № 06/12, вимогам чинного законодавства.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначено судом вище, між позивачем та відповідачем укладено генеральний кредитний договір № 06/12 від 27.02.2012, в рамках якого укладено кредитні договори № 06/12-6 від 20.12.2013, № 06/12-7 від 21.08.2014, № 06/12-8 від 21.08.2014.

З системного аналізу вищевикладених положень, суд дійшов висновку, що між сторонами склалися кредитні відносини, які регулюються нормами параграфу 2 Розділу ІІІ Книги п'ять Цивільного кодексу України.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до п.п. 2.1., 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк договору.

З урахуванням викладеного, істотними умовам кредитного договору, як господарського, відповідно до закону є умови про предмет, ціну, строк його дії, а також усі інші умови щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди (дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2008 у справі № 22/268).

Судом встановлено, що сторони, укладаючи Кредитні договори № 06/12-6 від 20.12.2013, № 06/12-7 від 21.08.2014, № 06/12-8 від 21.08.2014, погодили всі істотні умови для даного виду, зокрема погоджено суму кредиту (пункт 1.1.), строки повернення кредитних коштів (пункт 1.1., 3.3.), строк дії договору (пункти 6.2), розміри процентів та порядок їх сплати (пункти 1.1., 3.2.). Жодних заперечень щодо умов кредитних договорів при їх укладенні з боку позивача не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Частиною 3 ст. 92 Цивільного кодексу України встановлено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, не повинна перевищувати своїх повноважень.

Дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази судом встановлено, що підписанню Генерального кредитного договору № 06/12 від 27.02.2012, в рамках якого укладено кредитні договори № 06/12-6 від 20.12.2013, № 06/12-7 від 21.08.2014, № 06/12-8 від 21.08.2014, передувало засідання чергової загальної асамблеї компанії «Меркурі Трейдинг Компані» від 11 березня 2010р., на якому власники компанії «Меркурі Трейдинг Компані» вирішили надати згоду на отримання підприємством «Гассіб» кредиту на суму до 20 млн.євро та уповноважили директора підприємства «Гассіб» самостійно визначити всі істотні умови кредитних угод та угод щодо забезпечення та підписати всі необхідні документи.

Таким чином, враховуючи викладене ОСОБА_2 був уповноважений на укладення та підписання спірних кредитних договорів.

Кредитні договори № 06/12-6 від 20.12.2013, № 06/12-7 від 21.08.2014, № 06/12-8 від 21.08.2014 зі сторони позичальника (позивача) були підписані директором ТОВ Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_2 та скріплені печатками банку та Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією.

Позивачем не надано доказів втрати або викрадення печатки Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією, доказів звернення до органів внутрішніх справ із заявами про викрадення печатки підприємства матеріали справи не містять.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти видавались позивачу за письмовими заявами директора Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією - ОСОБА_2, які містять його підпис та печатку товариства.

Позивачем не заперечувався факт підписання зазначених заяв на видачу кредитних коштів саме директором ОСОБА_2.

Крім того, в подальшому позивачем здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитними договорами, що свідчить про схвалення правочину Підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією.

Відповідно до п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, те, що позивачем не доведено правомірності своєї позиції та враховуючи безпідставність заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в позовній заяві.

Підсумовуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" про визнання недійсними кредитних договорів № 06/12-6 від 20.12.2013, № 06/12-7 від 21.08.2014, № 06/12-8 від 21.08.2014.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2016.

Суддя С.О. Турчин