РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016Справа №910/10474/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» до публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення 36 061, 19 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Корсун Ю.Ю. (довіреність № Ц-2/3-04/186-16 від 29.04.2016),

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 36 061, 19 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору поставки від 31.12.2014 № МДМ-13.50-14-1291/127, укладеного між позивачем (покупцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (постачальником), згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною від 02.11.2015 № 49645096, на адресу позивача (одержувач вантажу, графа « 4» залізничної накладної) за посилочною накладною у вагонах № 65872665 та № 60596822 надійшов вантаж - кокс доменний, вантажовідправник (графа « 1» накладної) - публічне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний комбінат». 09.11.2015 на станції Маріуполь-Сорт. Донецької залізниці був складений комерційний акт № БН 724449/1391, яким засвідчено недостачу вантажу у вагоні № 65872665 в кількості 7 350 кг, про що в накладній № 46085775 зроблено відповідну відмітку. 09.11.2015 на станції Маріуполь-Сорт. Донецької залізниці був складений комерційний акт № БН 724450/1392, яким засвідчено недостачу вантажу у вагоні № 60596822 в кількості 2 700 кг, про що в накладній № 46085775 зроблено відповідну відмітку. Отже, на думку позивача, обставини недостачі, які зафіксовані вищевказаними комерційними актами свідчать про незабезпечення залізницею збереження вантажу в процесі перевезення, що є підставою для стягнення з відповідача збитків у розмірі 36 061, 19 грн. Оскільки, на думку позивача, правонаступником державного підприємства «Донецька залізниця» є публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», останнє повинно відшкодувати позивачеві збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.07.2016.

15.06.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не є правонаступником державного підприємства «Донецька залізниця», оскільки процедура реорганізації підприємств залізничного транспорту, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604, призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. Наразі, державне підприємство «Донецька залізниця» є юридичною особою, яка самостійно здійснює господарську діяльність і, відповідно, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 розгляд справи відкладено на 18.07.2016 у зв'язку із нез'явленням представника позивача у судове засідання.

18.07.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові документи для доручення до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 18.07.2016, представник відповідача з'явився, надав пояснення по суті спору та підтримав позицію, викладену у відзиві.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 18.07.2016, повторно не з'явився, вимог ухвал суду від 08.06.2016 та 04.07.2016 не виконав, про поважність причин нез'явлення та невиконання вимог суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Крім того, в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень позивачу завчасно.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 18.07.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕС ХОЛДИНГ», як постачальником, та публічним акціонерним товариством «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА», як покупцем (позивач), був укладений договір від 31.12.2014 № МДМ-13.50-14-1291/127 відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити коксову продукцію виробництва публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», публічного акціонерного товариства «Донецьккокс», публічного акціонерного товариства «Запоріжкокс», публічного акціонерного товариства «МК «Азовсталь», на умовах, передбачених договором» (п. 1.1. договору).

На виконання умов договору ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», як вантажовідправником, на станцію «Маріуполь-Сортувальний» Донецької залізниці за накладною № 49645096 від 02.11.2015 було відправлено вагони №№ 65943672, 60596822, 65872665, 60338225, 60417367, 65336661, 65887804, 65846982 з вантажем «кокс доменний».

Вантажоодержувачем за вказаною накладеною є ПАТ «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА», тобто позивач.

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Під час приймання вантажу у вагоні № 60596822 було виявлено недостачу вантажу у розмірі 2 700 кг, про що на станції «Маріуполь-Сортувальний» Донецької залізниці було складено комерційний акт від 09.11.2015 БН № 724450/1392 відповідно до статті 52 Статуту, в якому зафіксовано ознаки порушення маркування вантажу, в технічному відношенні вагон прибув справний.

Під час приймання вантажу у вагоні № 65872665 було виявлено недостачу вантажу у розмірі 7 350 кг, про що на станції «Маріуполь-Сортувальний» Донецької залізниці було складено комерційний акт від 09.11.2015 БН № 724449/1391 відповідно до статті 52 Статуту, в якому зафіксовано ознаки порушення маркування вантажу, в технічному відношенні вагон прибув справний.

Розмір шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вагоні № 65872665 за розрахунком позивача становить 28 309, 88 грн. Розмір шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вагоні № 60596822 за розрахунком позивача становить 7 751, 31 грн. А всього у розмірі 36 061, 19 грн.

Спір у даній справі виник, як зазначає позивач, внаслідок порушення залізницею правил перевезення вантажу та обов'язку щодо збереження вантажу під час перевезення, наслідком чого стало фіксування вказаного порушення зі складанням Комерційних актів від 09.11.2015 БН № 724450/1392 та від 09.11.2015 БН № 724449/1391, та виникнення у залізниці перед позивачем заборгованості в розмірі 36 061, 19 грн.

Як зазначає позивач, відповідно до пункту 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735, ПАТ «Українська залізниця» утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного «Українська залізниця». Відтак позивач вважає, що ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків підприємств залізничного транспорту, зокрема Державного підприємства «Донецька залізниця». З огляду на викладене, позивач просить стягнути суму збитків у розмірі 36 061, 19 грн саме з відповідача у справі.

Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Матеріалами справи підтверджується, що вагони № 65872665 та № 60596822 було прийнято до перевезення державним підприємством «Донецька залізниця» та видано позивачу зі складанням комерційних актів від 09.11.20165 БН № 724450/1392 та від 09.11.20165 БН № 724449/1391, якими встановлено недостачу вантажу.

Вирішуючи питання чи є публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» правонаступником державного підприємства «Донецька залізниця» суд виходить з такого.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», як нова юридична особа утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Як вбачається із положень наведеного Закону та постанови Кабінету Міністрів України всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ «Укрзалізниця», реорганізовуються шляхом злиття.

Статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України).

Комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до чинного цивільного законодавства України, при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Тому сама по собі вказівка в Законі України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 та статуті відповідача про те, що публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств.

За змістом пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Крім цього, в п. 5 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Станом на день розгляду справи у суду відсутні дані про проведення інвентаризації майна державного підприємства «Донецька залізниця», складання актів інвентаризації майна, а також складання та затвердження передавальних та зведених актів майна для передачі майна від державного підприємства «Донецька залізниця» до статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Судом встановлено, що дані про внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення державного підприємства «Донецька залізниця» відсутні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця», оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Укрзаліниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, а перервадальний акт між підприємствами не складався, що свідчить про те, що ПАТ «Українська залізниця» не має відповідати за неналежне виконання своїх зобов'язань з боку ДП «Донецька залізниця».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що суду не надано належних та допустимих доказів переходу прав і обов'язків від державного підприємства «Донецька залізниця» до відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26 липня 2016 року.

Cуддя Я.А. Карабань