ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 911/1623/16

У справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка

до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Скайд

про стягнення 50000,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 3 від 04.01.2016 року);

від відповідача: не зявився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Скайд про стягнення 50000,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Договору добровільного страхування на транспорті № 030117/4017/0000142 від 08.06.2015 року позивачем (Страховиком) було виплачено Страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 121911,96 грн. за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.02.2016 року в м. Києві на перехресті вул. ОСОБА_3 та вул. Урлівська. Винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність власника винного в ДТП автомобіля застрахована відповідачем Публічним акціонерним товариством Страхова компанія СКАЙД за Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 7746536. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, що надають право страховику звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 50000,00 грн. вирахуванням франшизи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.05.2016 року порушено провадження у справі № 911/1623/16 та призначено до розгляду на 21.06.2016 року.

В судове засідання, яке відбулось 21.06.2016 року представники сторін не зявилися, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 17.05.2016 року не виконали, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, у звязку з чим, розгляд справи відкладався до 05.07.2016 року.

В судовому засіданні 05.07.2016 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 05.07.2016 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

ОСОБА_5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2015 року Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Уніка (позивач, Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування на транспорті № 030117/4017/0000142 (далі - Договір), відповідно до якого було застраховано автомобіль «Renault Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - автомобіль «Renault Sandero»).

ОСОБА_5 розгорнутої довідки УПС МВС у м. Києві № 85636591, 10.02.2016 року в м. Києві на перехресті вул. ОСОБА_3 та вул. Урлівська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Sandero», що належить ОСОБА_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Fluence», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автомобіль «Renault Fluence»), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа Хімгруп», під керуванням ОСОБА_4 (копії наявні в матеріалах справи).

10.02.2016 року ОСОБА_2 (Страхувальником) було подано до позивача заяву № 00186753 про подію, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування на рахунок авторизованого СТО Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Мотив Лтд».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Мотив Лтд» було оглянуто застрахований ТЗ, проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу, складено ремонтну калькуляцію № а199 від 19.02.2016 року на суму 124506,41 грн. та виставлено ОСОБА_2 рахунок на оплату № 1320 від 16.02.2016 року на суму 124506,41 грн.

Позивачем, на підставі ремонтної калькуляції № а199 від 19.02.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Мотив Лтд», рахунку на оплату № 1320 від 16.02.2016 року на суму 124506,41 грн., складено страховий акт № 00186753 від 18.03.2016 року, який містить розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 121911,96 грн. (124506,41 грн. (сума страхового відшкодування) 2594,45 грн. (франшиза).

У звязку з чим, позивачем видано наказ № 00186753 від 18.03.2016 року про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 121911,96 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Мотив Лтд» та 22.03.2016 року виплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Авто-Мотив Лтд» 121911,96 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 009853 від 22.03.2016 року на суму 121911,96 грн. (копії зазначених документів містяться в матеріалах справи).

ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2016 року, винним у зазначеному ДТП визнано водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Renault Fluence» (копія наявна в матеріалах справи).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Fluence», застрахована Публічним акціонерним товариством Страхова компанія СКАЙД (відповідачем), що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 7746536 (далі-Поліс).

ОСОБА_5 ліміт відповідальності відповідача за шкоду майну складає 50000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

ОСОБА_5 зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та захисту майнових інтересів страхувальників.

ОСОБА_5 статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обов'язковий ліміт відповідальності страховика, в межах якого страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються оцінена шкода, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, зокрема, витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За таких обставин, у позивача після сплати страхового відшкодування виникло право на регресний позов до відповідача.

Однак, оскільки, страхове відшкодування виплачене позивачем склало 121911,96 грн., а ліміт відповідальності відповідача за шкоду майну, згідно ОСОБА_5 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 7746536, складає 50000,00 грн., франшиза 0,00 грн., то позивач правомірно просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 50000,00 грн. в межах ліміту відповідальності.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у листі від 19.07.2011 року щодо судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди та визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України щодо судової практики розгляду господарських справ, справа № 910/7163/14 від 15.04.2015 року.

Зокрема, в постанові від 15.04.2015 року у справі № 910/7163/14 Верховний Суд України зазначив, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору добровільного страхування, у страхової виникає право зворотної вимоги до відповідальної за винну особу страхової в порядку цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК Україн висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Постановою судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 28.08.2012 року (у справі № 23/279) встановлено, що ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Зазначена норма передбачає наявність у страховика права на пред'явлення регресного позову, а не вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наявність страхового акту, платіжного доручення про оплату вартості відновлювального ремонту, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 111-28 ГПК України враховуючи правову позицію постанові Верховного Суду України у справі № 910/7163/14 від 15.04.2015 року, у суду наявні всі правові підстави для задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи, що ліміт відповідальності відповідача за шкоду майну, згідно ОСОБА_5 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 7746536, складає 50000,00 грн., франшиза 0,00 грн., що не заперечено та не спростовано відповідачем, відшкодуванню підлягає 50000,00 грн. страхового відшкодування, як заявлено в позові.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 50000,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу є доведеною та обґрунтованою, відповідачем не спростованою, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія СКАЙД (07353, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Старі Петрівці, вул. Дніпровська, 4-А, офіс 3, код 16295210) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, код 20033533) 50000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.07.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін