ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"11" липня 2016 р. Справа № 911/2171/16

Суддя Колесник Р.М. розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1, Київська обл., м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспортгруп», Київська обл., с. Потіївка

про звільнення приміщення та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспортгруп», в якому просить: зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Агроекспортгруп» (код 37547551) звільнити нежитлові приміщення Київська обл., Білоцерківський район, с. Потіївка, вул. Зелена, буд. 46; зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Агроекспортгруп» (код 37547551) виконати зобовязання за договором оренди нежитлових приміщень №1 від 2 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агроекспортгруп» та провести погашення заборгованості по сплаті орендної плати.

Відповідно до ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Згідно зі ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Такими випадками є справи у спорах щодо приватизації майна, спори, що виникають з корпоративних відносин та справи про банкрутство (п.п. 1, 4, 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

В той же час предметом позову є зобовязати відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Агроекспортгруп» (код 37547551) звільнити нежитлові приміщення Київська обл., Білоцерківський район, с. Потіївка, вул. Зелена, буд. 46 та зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Агроекспортгруп» (код 37547551) виконати зобовязання за договором оренди нежитлових приміщень №1 від 2 серпня 2011 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Агроекспортгруп» та провести погашення заборгованості по сплаті орендної плати.

Зі змісту зазначеної позовної заяви слідує, що позивачем у даній справі є не субєкт господарювання, а фізична особа ОСОБА_1, який звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, як власника нежитлового приміщення, а саме права на мирне володіння своїм майном та права на отримання від відповідача, належних с нього плтажів за договором оренди.

Таким чином, спір про звільнення приміщення та стягнення заборгованості за своєю правовою природою не є ані корпоративним, ані повязаним з приватизацією державного та комунального майна, чи справою про банкрутство, що свідчить про непідвідомчість даної справи господарським судам України у розумінні ст. 12 ГПК України.

Зі змісту договору від 02 серпня 2011 року №1, який міститься в позовній заяві, вбачається виникнення цивільних правовідносин між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичною особою ТОВ «Агроекспортгруп», вирішення спорів щодо яких згідно приписів ст.ст. 1,15 ЦПК України віднесено до компетенції відповідних судів загальної юрисдикції, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, спір за позовом ОСОБА_2 вирішенню господарськими судами не підлягає, що зумовлює висновки суду про відмову у прийнятті позовної заяви.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви судом також враховано, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2016 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агроекспертгруп» про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як вбачається з тексту ухвали, провадження у справі закрито з тих підстав, що цей спір відноситься до категорії корпоративних, що підвідомчий господарським судам.

Пунктом 1.10 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» № 4 від 25.02.2016 передбачено, що з метою запобігання порушенню конституційних прав особи на судовий захист та усунення спорів щодо юрисдикції судам слід враховувати, що у разі коли в ухвалі про закриття провадження у справі місцевим загальним судом визначено господарську юрисдикцію спору як такого, що виник з корпоративних правовідносин, така справа підлягає розгляду господарським судом.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Законом, а саме Господарським процесуальним кодексом України встановлено випадки коли справи за участю громадян можуть бути предметом розгляду господарськими судами та такими є спори, що виникають з корпоративних правовідносин. Але сам факт перебування позивача у корпоративних взаємовідносинах із відповідачем не породжує висновків, що правовідносини з оренди майна, належного позивачу, зокрема щодо його повернення позивачу, як власнику та стягнення на його користь відповідної орендної плати, можна кваліфікувати як корпоративні чи такі, що з них виникають.

А тому положення п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України слід розуміти так, що передбачають розгляд господарськими судами за участю громадян, що не є субєктами підприємницької діяльності справ, що виникають з корпоративних правовідносин та одночасно стосуються питань створення, діяльності, управління та припинення діяльності особи. Тобто, якщо спір і стосується діяльності товариства але безпосередньо з корпоративними правовідносинами його учасників не повязаний, такий спір господарським судам є непідвідомчий.

Інше розуміння, в тому числі у взаємозвязку із п. 1.10 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» № 4 від 25.02.2016, може призвести до невиправданого порушення судом як положень Господарського процесуального кодексу України так і ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, щодо вимог про забезпечення розгляду справи, повноважним, компетентним, встановленим законом суддом.

Крім того, до матеріалів справи позивачем також долучено копію позовної заяви, що була предметом розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, з якої вбачається, що і предмет спору і його мотивація є відмінними від позову, що було подано до господарського суду.

В позові, що подано до господарського суду відсутнє жодне посилання на порушення корпоративних прав позивача та взагалі на те, що предмет спору якимось чином повязаний із корпоративними правовідносинами.

Наведене свідчить про те, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області вирішено питання про закриття провадження у справі з іншим предметом, а тому відмова господарським судом Київської області у прийнятті провадження по справі за новим позовом, не може бути розцінена, як обмеження позивача у доступі до правосуддя. Тим більше, як вбачається з ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2016 станом на цю дату вона законної сили не набрала.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспортгруп» про звільнення приміщення та стягнення заборгованості відмовити.

Суддя Р.М. Колесник