КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р. Справа№ 910/28385/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.А. - довіреність № 60 від 26.05.2016.

від відповідача-1: Блажко О.М. - довіреність № 07 від 13.06.2016.

від відповідача-2: Хлєбніков С.Г. - довіреність б/н від 15.08.2015.

розглянувши апеляційну скаргу Державної організації „Українське агентство з авторських та суміжних прав" на рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року

у справі № 910/28385/15 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Державної організації „Українське агентство з авторських та суміжних прав", що виступає на захист майнових прав суб'єкта авторського права в особі AMERICAN SOCIETY OF COMPOSERS, AUTHORS AND PUBLISHERS (ASCAP),

BROADCAST MUSIC, INC (BMI)

до 1. Приватного акціонерного товариства „Готель „Дніпро"

2. Приватної організації „Українська ліга авторських і суміжних прав"

про стягнення 60 632,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ДО „Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ПрАТ „Готель „Дніпро" 55 120,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав та 5 512,00 грн. штрафу в дохід державного бюджету України за порушення майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що 15.07.2015 року в період з 15 год. 27 хв. до 16 год. 08 хв. відповідач у приміщенні готелю „Дніпро", що знаходиться за адресою: вул. Хрещатик, 1/2, м. Київ, попередньо не отримавши на це згоди суб'єктів авторського права, здійснив публічне виконання музичних творів з текстом, майнові права на які належать позивачам та знаходяться в колективному управлінні ДО „УААСП", зокрема: „Ave Maria" (виконавець: Chet Atkins, власники: Atkins Chester; іноземна організація колективного управління: BMI), „Jam Man" (виконавець: Chet Atkins, власники: Atkins Chester, Athens Music, іноземна організація колективного управління: BMI), „I Love You Much Too Much" (виконавець: Santana, власники: Olshanetsky Alexander, Raye Don, Towber Chaim, іноземна організація колективного управління: ASCAP), „Flor D Luna" (виконавець: Santana, власники: Coster Tomas Joseph, іноземна організація колективного управління: BMI), чим порушив виключні майнові авторські права позивачів дозволяти використання творів.

За твердженням позивача, факт публічного виконання відповідачем вказаних музичних творів підтверджується даними моніторингу, а саме записом використання музичних творів на карту пам'яті Transcend 4 Gb № B879385988 та актом фіксації публічного виконання творів від 15.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 16.12.2015 року залучено до участі у справі ПО „Українська ліга авторських і суміжних прав" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 12.02.2016 року залучено ПО „Українська ліга авторських і суміжних прав" в якості іншого відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року у справі № 910/28385/15 в позові відмовлено. Вказане рішення обґрунтовано правомірним використанням відповідачем-1 спірних творів.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ДО „Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Пантелієнка В.О., Шипка В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2016 року апеляційну скаргу ДО „Українське агентство з авторських та суміжних прав" прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 26.07.2016 року за участю повноважних представників сторін.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі просять залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, за наслідками розгляду якого колегією суддів відмовлено у його задоволенні у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача в судовому засіданні 26.07.2016 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 в судовому засіданні проти вимог позивача, викладених в апеляційній скарзі заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року - без змін.

26.07.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ДО „Українське агентство з авторських та суміжних прав" слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до статті 45 Закону України „Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом „г" частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Державна організація „Українське агентство з авторських та суміжних прав" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 року № 3/2003.

Як підтверджується матеріалами справи, повноваження ДО „УААСП" щодо колективного управління майновими авторськими правами іноземних суб'єктів авторського права підтверджуються наявністю укладених договорів з Broadcast Music Ink. від 31.12.2004 року про взаємне представництво та з American Society of Composers, Authors and Publishers від 01.01.2006 року про взаємне представництво інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке:

„Ave Maria" (власники: Atkins Chester; іноземна організація колективного управління: BMI).

„Jam Man" (власники: Atkins Chester, Athens Music, іноземна організація колективного управління: BMI)

„I Love You Much Too Much" (власники: Olshanetsky Alexander, Raye Don, Towber Chaim, іноземна організація колективного управління: ASCAP)

„Flor D Luna" (власники: Coster Tomas Joseph, іноземна організація колективного управління: BMI)

Таким чином, позивачами були подані відповідні правочини, що підтверджують передачу їм виключних майнових авторських на музичні твори з текстом особами, яким ці права належали.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21-25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону, публічне виконання - подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що на підтвердження факту публічного виконання спірних музичних творів позивач посилається на акт фіксації публічного виконання творів від 15.07.2015 року, який складено представниками ДО „УААСП" Шульгою А.А. та Лісовим О.Д. в присутності представників громадськості ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка здійснювалась на території готелю „Дніпро", включаючи хол, коридори, бар „Панорама"

Відповідна фіксація здійснювалась з використанням цифрової відеокамери Sony HDR AS20 на кату пам'яті Transcend 4 GB №В879385988.

Натомість, дослідивши наявний в матеріалах справи акт фіксації публічного виконання творів від 15.07.2015 року, колегією суддів встановлено, що всупереч вимог, які викладені в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12, останній не містить достовірних посилань на способи та шляхи здійснення відповідачем-1 публічного виконання творів, не зазначено конкретних форм і способів використання, де і яким чином був виконаний вказаний твір, а відтак вказаний акт не є належним доказом у справі та не доводить факту порушення відповідачем-1 авторських прав позивачів.

Крім того, як зазначено відповідачем-1 та підтверджується матеріалами справи, станом на 15.07.2015 року ним здійснювалась виплата винагороди (роялті) відповідно до укладеного з відповідачем-2 договору № КБР-07/08/11/1096/1 від 01.08.2011 року.

Аналізуючи вказаний договір, судом встановлено, що відповідно до розділу І, УЛАСП є організацією, що має повноваження надавати дозвіл на використання об'єктів авторського права та здійснювати збір винагороди (роялті) за використання об'єктів суміжних прав способом публічного виконання на підставі Свідоцтва про реєстрацію в якості організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України за № 19/2011 від 24.01.2011 року та договору № ЛУ-01/20/11 від 20.01.2011 року з єдиною в Україні уповноваженою організацією колективного управління по збору і розподілу винагороди за використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, та зафіксованих в них виконань - ОП „Українська ліга музичних прав".

В силу п. 2.1 Договору сторони погодили, що користувач здійснює публічне виконання оприлюднених музичних творів, фонограм, а також зафіксованих у фонограмах виконань, публічну демонстрацію відеограм, а також зафіксованих у відеограмах виконань, а УЛАСП надає користувачу, на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на таке виконання. Користувач зобов'язується виплачувати винагороду (роялті) УЛАСП відповідно до даного Договору та Закону.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 01.08.2012 року. (п. 4.1.)

Згідно п. 4.2. договору, у випадку, якщо жодна з Сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 4.1. дати припинення дії Договору, він вважається пролонгованим ще на один календарний рік і так кожного разу. Таке повідомлення має бути надіслане засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом), при цьому належним доказом є квитанція відділу поштового зв'язку із зазначенням вказаних в цьому договорі реквізитів Сторони, на адресу якої направлено листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять відповідного повідомлення про припинення дії укладеного між відповідачем-1 та відпловідачем-2 договору.

Крім того, колегією суддів враховано також те, що зазначений вище договір недійсним у встановленому законом порядку не визнавався і його недійсність сторонами не оспорюється, а відтак він є чинним (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку що відповідачем-1 правомірно здійснювалось публічне виконання спірних творів у відповідності до умов укладеного з відповідачем-2 Договору № КБР-07/08/11/1096/1 від 01.08.2011 року.

Пунктом 49-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що Господарським судам необхідно мати на увазі, що згідно з приписами пункту "в" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське права і суміжні права" до функцій організацій колективного управління належить збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського і (або) суміжних прав не лише суб'єктам авторського і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також й іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Водночас згідно з положеннями частини другої тієї ж статті суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної організації „Українське агентство з авторських та суміжних прав" на рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року у справі № 910/28385/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2016 року у справі № 910/28385/15 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам.

4. Справу № 910/28385/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

В.В. Шипко