ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р.Справа № 916/552/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Жекова В.І., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників провадження:

від ТОВ "Справедливість-12" - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ТОВ "Укрфорвард" - ОСОБА_2 за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Справедливість-12"

на рішення господарського суду Одеської області від 29.04.2016

у справі №916/552/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфорвард"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Справедливість-12"

про стягнення 468941,83 грн.

ВСТАНОВИВ

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Укрфорвард" (далі ТОВ "Укрфорвард") звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Справедливість-12" (далі ТОВ "Справедливість-12") в якому просило стягнути з останнього кошти в розмірі 468 941,83 грн. сплачених за договором купівлі-продажу №21 від 16.10.2012.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.04.2016 (суддя Волков Р.В.) задоволено позов ТОВ "Укрфорвард" про стягнення з ТОВ "Справедливість-12" 468941,83 грн., стягнуто з ТОВ "Справедливість-12" на користь ТОВ "Укрфорвард" 468941,83 грн. сплачених за договором купівлі-продажу №21 від 16.10.2012 та 7034,14 грн. витрат зі сплати судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції пославшись на приписи п.1 ст.670 Цивільного Кодексу України зазначив, що позивач здійснював попередню оплату товару за договором купівлі-продажу №21 від 16.10.2012, всього на суму 2197532,60 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку. Відповідач на виконання своїх договірних зобовязань здійснював поставки товару сільськогосподарського призначення на суму 856952,06 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи накладними №1 від 5.07.2013, №2 від 8.07.2013, №1 від 13.06.2014, №2 від 25.06.2014, №3 від 27.06.2014, №4 від 01.07.2014, №5 від 07.07.2014. Також відповідачем було повернуто 871638,71 грн., що не заперечується сторонами. Отже, за твердженням суду, різниця між здійсненою переплатою з одного боку, та вартістю поставленого товару і сумою повернутих коштів з іншого, становить 468941,83 грн.

Місцевим господарським судом відхилено посилання відповідача на відсутність з боку позивача вимоги про поставку товару в порядку ст.530 Цивільного Кодексу України, оскільки, дані твердження за посиланням суду спростовуються наданими позивачем доказами відправки відповідачеві замовлення на поставку товару на суму 468941,83 грн. від 22.07.2014 та листа про повернення коштів від 07.08.2014.

Також, судом відхилено посилання відповідача на наявність ще двох накладних від 2013 року на поставку товару, оскільки, за твердженням суду надані копії не містять значної частини документу, відсутні реквізити щодо їх номеру, дати, через кого отриманий товар та на підставі якої довіреності.

Враховуючи наведене, господарським судом Одеської області вимоги позивача про стягнення 468941,83 грн. визнано обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням ТОВ "Справедливість-12" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 29.04.2016 по справі №916/552/16, в задоволенні позову ТОВ "Укрфорвард" про стягнення 468941,83 грн. відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та є таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Як вказує скаржник, однією з підстав задоволення позову ТОВ "Укрфорвард" суд вказав неприйняття копій накладних про отримання товару, наданих відповідачем з підстав того, що в наданих накладних не вказано, хто та за якою довіреністю приймав товар, натомість, як зазначає апелянт, в наданих позивачем накладних також не вказано хто і за якою довіреністю приймав поставлений товар.

А тому, апелянт вважає, що такий вибірковий підхід суддів до вручення тих чи інших доказів є недопустимим та порушує норми процесуального права щодо рівності сторін та змагальності процесу, оскільки позбавляє відповідача можливості відстоювати власну правову позицію.

За твердженням скаржника, ним було поставлено позивачеві товар за умовами договору купівлі-продажу №21 від 16.10.2012 на загальну суму 1 193 208, 06 грн., проте, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не враховані наявні в матеріалах справи накладні, що піж стверджують дані твердження.

Посилаючись на приписи ст.43 ГПК України апелянт зазначає, що місцевим господарським судом в судовому засіданні не було надано жодної оцінки накладним, які були подані відповідачем на підтвердження своїх заперечень та мають істотне значення для вирішення справи. Скаржник відзначає, що надані ним накладні взагалі не досліджувались судом, однак, їх дослідження та врахування на їх підставі розміру заборгованості взагалі дозволяє, на думку апелянта, дійти до висновку про повну відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, апелянт стверджує, що ним було повернуто частину сплаченої позивачем суми в розмірі 871 638,71 грн.

Таким чином, скаржник вважає, що винесення оскаржуваного рішення, яким стягнуто з ТОВ "Справедливість-12" на користь позивача грошові кошти у сумі 468941,83 грн. є таким, що суперечить положенням ч.2 ст.15 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.07.2016 апеляційну скаргу ТОВ "Справедливість-12" на рішення господарського суду Одеської області від 29.04.2016 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Жекова В.І., Мишкіної М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 розгляд справи відкладався на підставі п.1 ч.1 ст.77 ГПК України.

29.07.2016 Одеським апеляційним господарським судом отримано клопотання представника ТОВ "Укрфорвард" про припинення апеляційного провадження по справи у якому останній просить припинити апеляційне провадження у справі №916/552/16 на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання ТОВ "Укрфорвард" зазначає, що судом апеляційної інстанції при прийняті апеляційної скарги до провадження не було звернуто уваги на те, що апеляційна скарга була направлена до суду апеляційної інстанції 19.05.2016, що підтверджується штампом відділення поштового звязку на повідомленні про вручення поштового відправлення та відомостей про прийняття поштового відправлення на сайті УДППЗ «УКРПОШТА» за штрих кодовим ідентифікатором 767, у той час як оскаржуване рішення господарського суду Одеської області винесено 29.04.2016. Таким чином, позивач вважає, що апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження судового рішення та не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Отже, на думку позивача, суд апеляційної інстанції повинен був повернути апеляційну скаргу ТОВ "Справедливість-12" на підставі п.4 ст.97 ГПК України.

До того ж, позивач зазначає, що представником ТОВ "Справедливість-12" при зверненні з апеляційною скаргою не було надано довіреності, а наявна у матеріалах справи довіреність не дозволяла ОСОБА_3 здійснювати повноваження представника у процесі. Дана обставина, на думку позивача є самостійною підставою для повернення апеляційної скарги на підставі ч.1 ст.97 ГПК України.

Колегією суддів відхиляється дане клопотання представника ТОВ "Укрфорвард" про припинення апеляційного провадження по справи, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Колегія суддів відзначає, що приписи п.1 ч.1 ст.80 ГПК України не містять приписів щодо припинення провадження у справі з підстав наведених ТОВ "Укрфорвард".

У судовому засіданні від 01.08.2016 оголошувалась перерва до 03.08.2016.

У судовому засіданні від 03.08.2016 представником ТОВ "Укрфорвард" заявлено клопотання про призначення комплексної судової (почеркознавчої та технічної) експертизи по справі №916/552/16 та витребування додаткових доказів для її проведення в якому відповідач просив призначити по справі №916/552/16 комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу, доручити проведення судової почеркознавчої експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, витребувати у Роздільнянському ВП ГУНП в Одеській області реєстраційну справу ТОВ "Справедливість-12" з матеріалів кримінального провадження №0000382 від 28.03.2016 p., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, з метою передачі додаткових зразків підписів ОСОБА_4 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, направити матеріали господарської справи №916/552/16 на адресу Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, метою проведення повної та об'єктивної судової почеркознавчої та технічної експертизи, на вирішення судової експертизи поставити наступні запитання: 1) Чи виконано підпис на накладній на поставку озимої пшениці №3 від 01.08.2013 р. на суму 241 968 грн., накладній на поставку озимої пшениці №5 від 22.08.2013 р. на суму 94 288,00 грн. біля поля «Здав», директором ТОВ "Справедливість-12" ОСОБА_4 (нині - померлим), чи підпис виконано іншою особою?, 2) Чи виконано підпис на накладній на поставку озимої пшениці №3 від 01.08.2013 р. на суму 241 968 грн., накладній на поставку озимої пшениці №5 від 22.08.2013 р. на суму 94 288,00 грн. біля поля «Здав» та підписи на накладній №1 від 13.06.2014 p., накладній №2 від 25.06.2014 p., накладній №3 від 27.06.2014 p., накладній №4 від 01.07.2014 p., накладній №5 від 07.07.2014 p., накладній №1 від 05.07.2013 p., накладній №2 від 08.07.2013 р. біля поля «Здав» - однією особою?, 3) Чи виконано фрагмент документа - «печатка ТОВ "Справедливість-12" та підпис» біля поля «Здав» на накладній на поставку озимої пшениці №3 від 01.08.2013 р. на суму 241 968,00 грн., накладній на поставку озимої пшениці №5 від 22.08.2013 р. на суму 94 288,00 грн. одночасно зі складенням іншої частини накладної на поставку озимої пшениці №3 від 01.08.2013 р. на суму 241 968,00 грн., накладної на поставку озимої пшениці №5 від 22.08.2013 р. на суму 94 288,00 грн.? Провадження у господарській справі №916/552/16 зупинити на час проведення судової почеркознавчої експертизи та отримання судом відповідного експертного висновку. Судові витрати на проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи покласти на позивача по справі ТОВ "Укрфорвард".

Своє клопотання ТОВ "Укрфорвард" обґрунтовує тим, що оскільки накладна на поставку озимої пшениці №3 від 01.08.2013 р. та накладна на поставку озимої пшениці №5 від 22.08.2013 р. були прийняті у якості доказів у справі №916/552/16, позивач вбачає велику необхідність у проведенні комплексної почеркознавчої та технічної судової експертизи з огляду на наступне. Так, позивач зазначає, що оскільки факт поставки підтверджується накладними на отримання товару, існує необхідність у перевірці оригінальності підписів на накладних, так як позивач наполягає на тому, що поставка за вищевказаними накладними - не здійснювалася. Позивач зазначає, що він уважно оглянувши вищевказані накладні, вважає очевидним той факт, що підписи на накладних на поставку озимої пшениці №3 від 01.08.2013 р. та №5 від 22.08.2013 р. виконані не ОСОБА_4, так як за нахилом, величиною літер, «виписаності» письма підписи на цих накладних не збігаються і не схожі з підписами ОСОБА_4 на інших документах, однак для однозначного підтвердження даних фактів необхідні спеціальні знання, тому позивач наполягає на проведенні судової експертизи.

Позивач зазначає, що з огляду на накладні, що були подані до апеляційної інстанції, підпис та печатка мають більш «свіжий» вигляд, ніж підпис та печатка ТОВ "Укрфорвард". За твердженням заявника, оскільки прийом - передача товару за договором є нерозривною дією, дана обставина має значення для справи. Так, посилаючись на частину 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні позивач зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

На обґрунтування свого клопотання, позивач підсумовує, що у разі відсутності на накладній підпису директора ТОВ "Справедливість-12" ОСОБА_4, у разі здійснення підпису особою через роки після дати, якою була складена накладна, суд зможе прийти до висновку, що предявлені відповідачем накладні №3 від 01.08.2013 р. та №5 від 22.08.2013 р. не є документами бухгалтерського обліку, на підставі яких можна підтвердити факт поставки товару.

Позивач у клопотанні зазначає, що у якості зразків вільних підписів надано оригінали накладної №1 від 13.06.2014 р., накладної №2 від 25.06.2014 р., накладної №3 від 27.06.2014 р., накладної №4 від 01.07.2014 р., накладної №5 від 07.07.2014 р., накладної №1 від 05.07.2013 р., накладної №2 від 08.07.2013 р.

Інші зразки вільних підписів ОСОБА_4, як вказує позивач, містяться у реєстраційній справі ТОВ "Справедливість-12", що достовірно виконані ним особисто. Оскільки, як стверджує позивач, матеріали реєстраційної справи були вилучені та приєднані до матеріалів кримінального провадження №0000382 від 28.03.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, яка наразі перебуває на досудовому розслідуванні в Роздільнянському ВП ГУНП в Одеські області, на думку позивача, існує необхідність у її витребуванні. Позивач відзначає, що самостійно надати реєстраційну справу до суду не може, оскільки дана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом.

Представник ТОВ "Справедливість-12" у судовому засіданні заперечував задоволення клопотання позивача про призначення судової експертизи з підстав його необґрунтованості.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відхиляє заявлене позивачем клопотання про призначення судової експертизи та витребування доказів, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду, а згідно ч. 1 ст. 41 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

У відповідності до ч.5 ст.42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів вважає, що підстав для призначення та проведення судової експертизи з мотивів зазначених позивачем не вбачається, оскільки, ТОВ "Укрфорвард" заперечуючи проти отримання товару за накладними №3 від 01.08.2013 р. та №5 від 22.08.2013 р. вказує на невідповідність підпису на накладній директора ТОВ "Справедливість-12" ОСОБА_4, тобто, позивачем ставиться під сумнів не прийняття товару ТОВ "Укрфорвард" від відповідача, а саме, факт здачі товару від ТОВ "Справедливість-12", однак, колегія суддів вважає, що вирішення експертом питання щодо відповідності підпису директора ТОВ "Справедливість-12" ОСОБА_4, який здав товар позивачеві, не спростовує факту отримання позивачем товару за накладними №3 від 01.08.2013 р. та №5 від 22.08.2013 р., оскільки, саме факт отримання товару за даними накладними ставить під сумнів позивач. Отже, колегія суддів вважає, що питання щодо відповідності підпису директора ТОВ "Справедливість-12" ОСОБА_4, з огляду на обставини справи, правові позиції сторін щодо заявлених позовних вимог, розяснень експертом не вимагають.

Колегія суддів, також відзначає, що у судовому засідання судом апеляційної інстанції було оглянуто оригінали усіх накладних, за якими сторонами здійснювалась поставка товару, у тому числі й накладні №3 від 01.08.2013 р. та №5 від 22.08.2013 р. Дані накладні мають усі реквізити, а також містять підписи та печатки як ТОВ "Укрфорвард" так й ТОВ "Справедливість-12".

За поясненнями представника відповідача, останній підтвердив факт здачі відповідачем, відповідно факт прийняття товару позивачем та засвідчив відповідність підписів, що вчинені на цих накладних.

Отже, судова колегія суддів не вбачає підстав для призначення судової експертизи у справи, тому відхиляє клопотання про призначення комплексної судової (почеркознавчої та технічної) експертизи по справі №916/552/16. Також, у звязку з відхиленням клопотання про призначення експертизи, судовою колегією відхиляється клопотання про витребування додаткових доказів для її проведення.

У судовому засіданні від 03.08.2016 представник ТОВ "Справедливість-12" підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача надав пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, заслухавши представників сторін, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Справедливість-12" підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2012 р. між ТОВ "Справедливість-12" (продавець) та ТОВ "Укрфорвард" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №21 за умовами п.1.1. якого сторони передбачили, що продавець зобовязується передати, а покупець прийняти на оплатити на умовах, передбачених цим договором, товар (партію товару) у кількості, асортименті і за цінами зазначеними в накладних на відпуск товару (товарна накладна), які є невідємною частиною цього договору. Пунктом 1.2. передбачено, що сторони визнають, що товарна накладна, підписана сторонами є узгодженням асортименту товару, його кількості і ціни, прирівнюється до специфікації і є невідємним додатком до цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору передача товару (партії товару) здійснюється в установленому чинним законодавством порядку. Підставою для поставки кожної партії товару є замовлення покупця, який передається продавцю в усній або письмовій формі. Підставою для передачі продавцем представнику покупця товару (партії товару) є надана їм довіреність встановленого зразка на отримання певної кількості товару, оформлена належним чином.

Згідно з п.3.1.договору ціна за одиницю товару та вартість партії товару встановлюється при поставці кожної партії товару і вказується в товарній накладній, яка підписується особа сторонами.

Розділом 5 сторони погодили умови платежів. Так, умови оплати можуть бути наступними: за фактом отримання товару (в день отримання товару), відстрочка платежу. Датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок продавця. Умови оплати можуть бути змінені за згодою сторін. Зміна сторонами умов оплати після підписання цього договору в межах терміну його дії, здійснюється за їх згодою на підставі додаткової угоди до цього договору, що є його невідємною частиною. Поточні надходження грошових коштів від покупця зараховуються в рахунок погашення заборгованості з найбільш раннім терміном виникнення. Зазначене покупцем призначення платежу при цьому не враховується.

У відповідності до п.6.1. договору за невиконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п.п.8.1., 8.2. спори і розбіжності, які можуть виникнути між сторонами при виконанні цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У тому випадку, якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, спір вирішується в судовому порядку, відповідно до встановлених підвідомчості та підсудності такого спору, у відповідності до чинного законодавства України.

Пунктом 9.1. договору встановлено, що цей договір набуває чинності в день його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Звертаючись до суду першої інстанції із позовом, ТОВ "Укрфорвард" зазначило, що ним на підставі п.2.3. договору здійснювалась попередня оплата за товар на рахунок ТОВ "Справедливість-12", про що сторони дійшли усної згоди.

Так, за твердженням позивача ТОВ "Справедливість-12" було здійснено сім поставок товару сільськогосподарського призначення загальною вартістю 856 952,06 грн. Разом з тим, як вказав позивач, ним було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у загальному розмірі 2 197 532,60 грн. попередньої оплати за договором купівлі-продажу. Відповідачем було повернуто ТОВ "Укрфорвард" грошові кошти у розмірі 871 638,71 грн. Отже, як вважає позивач, відповідач не повернув на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 468 941,83 грн. (2 197 532,60 - 856 952,06 - 871 638,71 = 468 941,83).

У своїх запереченням відповідач вказував на наявність ще трьох накладних на підтвердження поставок товару за договором, а саме накладної №3 від 01.08.2013 на суму 241968 грн., накладної №5 від 22.08.2013 на суму 94288 та накладної №4 від 10.08.2013 на суму 90001,50 грн. У звязку з чим, відповідач вважав, що ТОВ "Справедливість-12" не має заборгованості перед позивачем за договором купівлі-продажу від 16.10.2012 №21.

Судом першої інстанції позовні вимоги визнано обґрунтованими та задоволено їх у повному обсязі. Разом з тим, судом відхилено посилання відповідача на наявність ще двох накладних від 2013 року на поставку товару, оскільки, за твердженням суду надані копії не містять значної частини документу, відсутні реквізити щодо їх номеру, дати, через кого отриманий товар та на підставі якої довіреності.

Колегія суддів часткового не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки ПАТ «Банк Восток» від 09.07.2015, виписки з АТ «Укрсиббанк» від 27.06.2013, довідки АБ «Південний» від 16.07.2015 р. позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у загальному розмірі 2 197 532,60 грн. у рахунок попередньої оплати за товар за договором купівлі-продажу від 16.10.2012 №21.

До того ж, як підтверджується випискою АБ «Південний» від 16.07.2015 р. відповідачем було повернуто на рахунок ТОВ "Укрфорвард" грошові кошти у розмірі 871 638,71 грн.

На підтвердження здійснення відповідачем поставок товару, ТОВ "Укрфорвард" було надано суду першої інстанції накладні, а саме накладну №1 від 05.07.2013, озима пшениця, на суму 218 813,79 грн., накладну №2 від 08.07.2013, ярий ячмінь, на суму 254 280 грн., накладну №1 від 13.06.2014, соняшник, на суму 23 376,53 грн., накладну №2 від 25.06.2014, озимий ячмінь, 90000 грн., накладну №3 від 27.06.2014, озимий ячмінь, 130000 грн., накладну №4 від 01.07.2014, озимий ячмінь, 63692,20 грн., накладну №5 від 07.07.2014, озима пшениця, 76 771,54 грн.

Тобто, за твердженням позивача, ТОВ "Справедливість-12" у відповідності до наданих останнім накладних було здійснено поставку товару на загальну суму 856 952,06 грн.

Однак, колегія суддів відзначає, що в матеріалах справи містяться копії двох накладних на суму 94288 грн. та 241 968 грн., які, на думку колегії суддів безпідставно не враховано судом першої інстанції, з наступних підстав.

Так, у відповідності до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Так, наявні у матеріалах справи копії накладних, що були надані відповідачем до суду першої інстанції засвідчені належним чином, а посилання місцевого господарського суду на те, що надані копії не містять значної частини документу, відсутні реквізити щодо їх номеру, дати, через кого отриманий товар та на підставі якої довіреності, не є на думку колегії суддів обґрунтованими, оскільки, у відповідності до приписів ст. 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження. Проте, наявні матеріали не містять жодних доказів на підтвердження того, що місцевим господарським судом було вжито заходів, зокрема, витребувано від відповідача оригінали або належні копії доказів на які останній посилався як на підтвердження поставки товару за договором, для встановлення належності та допустимості таких доказів.

Колегія суддів відзначає, що під час апеляційного перегляду справи, ТОВ "Справедливість-12" було надано суду оригінали накладних №5 від 22.08.2013 на суму 94288 грн. та №3 від 01.08.2013 на суму 241 968 грн. Дані докази було оглянуто судом апеляційної інстанції у судовому засідання та їх копії залучено до матеріалів справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом безпідставно не врахованого того, що окрім наданих позивачем на підтвердження поставок товару накладних, між сторонами здійснювались й інші поставки, що підтверджується накладними №5 від 22.08.2013 на суму 94288 грн. та №3 від 01.08.2013 на суму 241 968 грн.

Колегія суддів відзначає, що дані доказу у розумінні ч.3 ст.101 ГПК України не є новими, оскільки, як вже зазначалось вище копії даних накладних надавались відповідачем до суду першої інстанції, були залученні останнім до матеріалів справи та відхилені на підставі відсутності у копії значної кількості документу.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на наявність накладної №4 від 10.08.2016 на суму 90001,50 грн., у звязку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із запереченням на позов до суду першої інстанції ТОВ "Справедливість-12" посилався на наявність даної накладної №4 від 10.08.2016 на суму 90001,50 грн., однак, відповідачем не було надано даної накладної до суду першої інстанції та остання не міститься у матеріалах справи.

Колегією суддів зазначає, що накладну №4 від 10.08.2016 на суму 90001,50 грн. було надано апелянтом до суду апеляційної інстанції, однак, відповідно до ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Так, скаржником не наведено обґрунтованих підстав ненадання даного доказу до суду першої інстанції, до того ж дана накладна надано суду апеляційної інстанції у копії, яка виготовлена з іншої копії, оригіналу відповідачем надано не було, а тому, колегія суддів не приймає до уваги надану ТОВ "Справедливість-12" накладну №4 від 10.08.2016 на суму 90001,50 грн. як доказ на підтвердження поставки товару за договором купівлі-продажу.

Отже, з урахуванням наведеного та у відповідності до накладних №1 від 05.07.2013, озима пшениця, на суму 218 813,79 грн., накладну №2 від 08.07.2013, ярий ячмінь, на суму 254 280 грн., накладну №1 від 13.06.2014, соняшник, на суму 23 376,53 грн., накладну №2 від 25.06.2014, озимий ячмінь, 90000 грн., накладну №3 від 27.06.2014, озимий ячмінь, 130000 грн., накладну №4 від 01.07.2014, озимий ячмінь, 63692,20 грн., накладну №5 від 07.07.2014, озима пшениця, 76 771,54 грн., №3 від 01.08.2013 на суму 241968 грн., накладної №5 від 22.08.2013 на суму 94288 грн., загальна сума поставленого товару складає 1 193 208,06 грн.

А тому, з урахуванням сплати позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 2 197 532,60 грн., повернення відповідачем позивачеві грошових коштів у розмірі 871 638,71 грн. та поставки товару на суму 1 193 208,06 грн., судова колегія дійшла висновку, що заборгованість відповідача складає 132 685,83 грн. (2 197 532,60 - 871 638,71 - 1 193 208,06 = 132 685,83).

Судовою колегією не приймаються до уваги доводи позивача якими він відхиляє як належні докази, подані відповідачем накладні №3 від 01.08.2013 р. та №5 від 22.08.2013 р., з посиланням на довідку директора ТОВ "Укрфорвард" про втрату бланків, що були заздалегідь пропечатані, оскільки, останнім у порушення приписів ст. 33 ГПК України жодними належними та допустимими доказами не доведено даних тверджень, а вказана копія довідки директора не засвідчує обставин, з огляду на які суд не повинен приймати до уваги вказані накладні.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 104 Господарського кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 104 Господарського кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що господарським судом Одеської області при прийнятті оскаржуваного рішення не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, що призвело до прийняття частково невірного рішення, у звязку з чим воно підлягає скасуванню частково, а апеляційна скарга ТОВ "Справедливість-12" частковому задоволенню .

Розподіл судових витрат здійснено на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101- 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 29.04.2016 у справі №916/552/16 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 336 256 грн., у позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину у наступні редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Справедливість-12" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфорвард" 132 685 грн. 83 коп. заборгованості.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Справедливість-12" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфорвард" 1989 грн. 95 грн. судового збору за подання позовної заяви.

В решті позову відмовити".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфорвард" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Справедливість-12" 5547 грн. 81 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Жеков В.І.

Суддя Мишкіна М.А.