ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016р. Справа№ 914/1532/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі Білані О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, місто Новий Калинів, Самбірський район, Львівська область

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, село Гординя, Самбірський район, Львівська область

про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник;

від відповідача: не з»явився

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутнього представника позивача в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, місто Новий Калинів, Самбірський район, Львівська область до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, село Гординя, Самбірський район, Львівська область про усунення Новокалинівській міській раді Самбірського району Львівської області перешкоди в користуванні належного їй на праві власності майна та зобовязання ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення №5, 6, 7, загальною площею 43,1 м.кв. на пл.. Авіації, 1 а у м. Новий Калинів Самбірського району Львівської області.

Ухвалою суду від 07.06.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 29.06.2016р. З метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, ухвалою суду від 29.06.2016р. розгляд справи відкладався на 12.07.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані таким. 20.01.2011 року між Новокалинівською міською радою (Орендодавець за договором) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар за договором) було укладено Договір оренди нерухомого майна ( будівель, споруд, приміщень) № 1, відповідно до якого відповідачу надано в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 43,1 м.кв. в будинку №1»а» на пл. Авіації у місті Новий Калинів (приміщення №№5,6,7).

Відповідно до п. 6.1 договору оренди, терміном його дії встановлений сторонами до 31.12.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.12.2006 року № 501-У, визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Також відповідно до ст. 794 ЦК України, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.12.2006 року № 501-У, в редакції Закону № 1878-VI від 11.02.2010. договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Відповідач стверджує, що договір оренди нерухомого майна (будівель споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Новий Калинів від 20.01.2011 року № 1, строк дії якого визначався більше ніж на три роки (чотири роки 11 місяців і 20 днів), підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, яка полягала у внесенні запису нотаріусом до реєстру про вчинення певної нотаріальної дії відповідно до п. 5, 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2001 року № 671 який діяв на момент укладення договору оренди.

Відповідач зазначає, що договір оренди нерухомого майна (будівель споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Новий Калинів від 20.01.2011 року № 1, є нікчемним, оскільки всупереч вимогам ч. 2 ст. 793 ЦК України він не був нотаріально посвідчений та всупереч вимогам ст. 794 ЦК України і п. 5, 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів нотаріусом не було проведено його (договору) державної реєстрації. У даному випадку зобов'язання сторін за договором №1 від 20.01.2011 року не виникали з огляду на його нікчемність, а тому такий договір не створює юридичних наслідків для сторін, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже, в контексті недійсності (нікчемності) договору оренди № 1 від 20.01.2011 року, відсутності та погодженні усіх істотних умов в цьому договорі, не можна стверджувати про існування між сторонами зобовязальних відносин, з врахуванням викладеного, між сторонами не виникли правовідносини оренди нежитлового приміщення, а тому відповідач користується спірним майном без жодних на це правових підстав, відтак ефективним способом захисту позивач вважає звернення з негаторним позовом до відповідача про зобов'язання повернути майно.

Водночас, як вбачається з договору оренди №1 від 20.01.2011 року, сторонами не погоджено і такі істотні умови, як порядок використання амортизаційних відрахувань, відновлення орендованого майна та його повернення, забезпечення виконання зобов'язань, страхування орендарем орендованого майна та інші істотні умови. Зазначене вказує на те, що сторони не досягли згоди зі всіх істотних умов, необхідних для даного виду договорів, а отже такий договір є неукладеним, тобто між сторонами в будь-якому випадку не виникли взаємні права та обов'язки щодо оренди спірного приміщення.

Як вбачається з рішення господарського суду Львівської області від 20.04.2016 року у справі №914/596/16, відповідач продовжує користуватися спірним майном, знаходиться в ньому та здійснює господарську діяльність. Позивач є власником будівлі на пл. Авіації, 1А у місті Новий Калинів згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2004 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.02.2004 року, номер витягу 2758547. Враховуючи наведені обставини позивач просить позовні вимоги задоволити .

В судове засідання 12.07.2016р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві, подав клопотання вх.№29553/16 від 12.07.16р. в якому просить долучити докази користування відповідачем спірним приміщенням та зазначив, що до даних правовідносин не застосовуються строки позовної давності, оскільки дані правовідносини мають триваючий характер.

В судове засідання 12.07.2016р. представник відповідача не зявився, Причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 29.06.16р., та підписом представника відповідача на повідомленні про дату та час відкладення розгляду справи. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача, станом на 12.07.2016р. не поступало.

У поданому відзиві (вх..№28681/16 від 06.07.16р.) відповідач позовні вимоги заперечив та просить у задоволенні позову відмовити. Заперечення відповідача обґрунтовані таким. Відповідач зазначає, що зміст спірного договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; сторони оспорюваного договору під час його укладення мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників оспорюваного правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; оспорюваний договір укладений в належній формі Відповідно ж до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається; оспорюваний договір дарування спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідач також стверджує, що Господарськими судами уже розглядалася справа за позовом Новокалинівської міської ради Симбірського району Львівської області до ФОП ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спірним нежитловими приміщенням.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.04.2016 року у справі № 914/596/16, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 року, в задоволенні цих позовних вимог було відмовлено. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Таким чином, Господарський суд Львівської області у справі, що розглядається, незалежно від наявності чи відсутності відповідних клопотань, повинен припинити провадження.

Відповідач звертає увагу, на те, що негаторний позов - це позов володіючого власника до будь-якої особи про усунення перешкод, які вона створює у користуванні чи розпорядженні майном. Відтак, негаторний позов характеризується такими ознаками: власник, який звертається за захистом, зберігає майно у своєму володінні. Порушення права власності полягає найчастіше у тому, що треті особи створюють власникові певні перешкоди у користуванні належним йому майном (будинком, автомобілем, земельною ділянкою тощо), або внаслідок певних обставин власник не може фактично розпоряджатися належним йому за законом майном, маючи не майно у своєму володінні: сутністю вимог за негаторним позовом є усунення порушення, яке триває і має місце па момент звернення з позовом. Разом з тим, сам Позивач, посилаючись на Рішення Господарського суду Львівської області від 20.04.2016 року, визнає, що на даний час користується та, відповідно, володіє - відповідач. Зазначене також виключає усі підстави для задоволення позовних вимог позивача, відтак просить у задоволенні позову відмовити.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75 ГПК України .

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області,

в с т а н о в и в :

20.01.2011 р. Новокалинівською міською радою (Орендодавець) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 1 (а.с.16), згідно п.1.1. якого Орендодавець передає а Орендар приймає в строкове платне користування приміщення площею 43,1 кв. м. в м. Новий Калинів в буд. №1а на пл. Авіацій, приміщення (5,6,7). Даний договір згідно п.6.1. діє з моменту підписання і до 31.12.2015 р.

У відповідності до п.6.1. Договору сторони передбачили, що даний договір діє з моменту підписання і до 31.12.2015р. та вважається щорічно продовженим , якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявки однієї із сторін про відмову від договору або про його перегляд.

Предметом даного позову є усунення перешкод в користуванні належного позивачу на праві власності майна шляхом звільнення спірного приміщення.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1 ст.283 ГК України).

Відповідно до ст.2 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1 - 5 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Цивільним кодексом України у ст. 215 визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України, ( в редакції чинній на момент підписання спірного договору) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 793 Цивільного кодексу України ( в редакції чинній на момент підписання спірного договору) визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 794 ЦК України ( в редакції чинній на момент підписання спірного договору) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Як встановлено судом, пунктом 6.1 договору визначено, що строк дії договору встановлений з моменту підписання, тобто з 20.01.2011 року по 31.12.2015 року. Тобто, строк дії договору складає більше трьох років.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір оренди нерухомого майна від 20.01.2011р. №1 підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається із наданого суду примірнику договору, встановлено, що сторонами договору від 01.03.2011 року N 222 не дотримано вимог ст. ст. 793, 794 Цивільного кодексу України, щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору, що не заперечується представником відповідача.

Частиною 1 ст. 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За умовами ст.. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідачем в підтвердження своїх заперечень долучено копії квитанцій до прибуткового касового ордеру із підставою оплати оренда приміщення без посилання на договір.

При цьому належить зазначити, що правила ст. 220 Цивільного кодексу України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 Цивільного кодексу України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і такими, що не породжують для сторін права та обов'язки.

Аналогічної правової позиції дотримуються Вищий господарський суд України у постанові від 17.03.2009 року у справі N 15/261(1/445-21/71) та Верховний Суд України у постанові від 18.04.2011 року у справі N 3-28гс11.

Частиною 1 ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Таким чином, враховуючи те, що договір оренди нерухомого майна від 01.03.2011 року N 222 підлягав державній реєстрації, проте позивачем та відповідачем при укладенні договору не дотримано вимог ст. 794 Цивільного кодексу України щодо державної реєстрації договору, враховуючи положення ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про те, що договір оренди нерухомого майна від 20.01.2011 року N1 є неукладеним та не породжує для сторін договору права та обов'язки.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

За умовами ст. 10 Закону ВР України, від 10.04.1992, № 2269-XII "Про оренду державного та комунального майна" ( в редакції чинні на момент підписання спірного договору) істотними умовами договору оренди було визначено: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Як вбачається із умов договору оренди №1 від 20.01.2011 року, сторонами не погоджено такі істотні умови, як порядок використання амортизаційних відрахувань, в частині страхування орендарем орендованого майна, що суперечить положенням Типового договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства (структурного підрозділу підприємства), затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23 серпня 2000 року N 1774 (в редакції що діяла на час укладення договору).

З огляду на вище наведене, сторони не досягли згоди зі всіх істотних умов, необхідних для даного виду договорів, а отже такий договір є неукладеним, тобто між сторонами не виникли взаємні права та обов'язки щодо оренди спірного приміщення, а відтак між сторонами не виникли правовідносини оренди нежитлового приміщення, а тому відповідач користується спірним майном без жодних правових підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними") судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними")

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (Постанова, Вищий господарський суд, від 02.07.2008, № 30/351, Вищий господарський суд України)

Стаття 400 Цивільного кодексу України покладає на недобросовісного володільця обов'язок негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Як вбачається із копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2004 року серія САА №212872 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.02.2004 року, номер витягу 2758547, за Новокалинівською селищною радою зареєстровано право комунальної власності на нежитлову будівлю (адмінбудинок) загальною площею 1141,5кв.м. за адресою Львівська область, Самбірський район, смт. Новий Калинів пл. Авіації, 1А . Спірні приміщення які визначено у договорі як обєкт оренди, а саме приміщення (5,6,7) площею 43,1 кв.м. в м.Новий Калинів пл..Авіації буд №1а, є частиною приміщень нежитлової будівлі (адмінбудинок) за адресою Львівська область, Самбірський район, смт. Новий Калинів пл. Авіації, 1а, яке належить на праві комунальної власності позивач. Оскільки, відповідач безпідставно користується спірними приміщеннями, відтак чинить перешкоди у користуванні майном, що є на праві комунальної власності позивача.

Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, відповідно до роз'яснень Верховного Суду України в листі від 01.04.2014 року, можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності належить зазначити, що позовна давність не поширюється на вимоги власника або титульного володільця про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення і не поєднані із позбавленням володіння (ст. 391 ЦК). Ці порушення носять триваючий характер. Наприклад, незаконне заселення приміщення, незаконне зведення споруд на земельній ділянці тощо, тому початок перебігу позовної давності весь час автоматично відсувається.

Твердження відповідача у відзиві щодо припинення провадження у справі у звязку із тим, що є рішення Господарського суду Львівської області від 20.04.2016 року у справі № 914/596/16 з тих же підстав із того ж предмету, не приймається судом до уваги. Оскільки, відповідно до вимог ст. 80 ГПК України, суд припиняє провадження у справі якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Як вбачається із рішення Господарського суду Львівської області від 20.04.2016 року у справі № 914/596/16 підставою позову визначено закінчення терміну дії договору оренди та користування майном поза межами договору оренди чим завдано позивачу збитки, у даній справі №914/1532/16 у позовній заяві визначено підставами позову неукладений договір, відтак підстави заявлених позовів у даних справах є різними.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Усунути Новокалинівський міській раді Самбірського району Львівської області (81464, Львівська область, Симбірський район, м. Новий Калинів, пл. Авіації, 1 «а», ) перешкоди в користуванні належного їй на праві власності майном, зобов'язавши ОСОБА_1 (81466, Львівська область. Симбірський район, село Гординя, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звільнити нежитлові приміщення №5, 6, 7, загальною площею 43,1 м. кв. на пл. Авіації, 1 «а» у м.Новий Калинів Самбірського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_1 (81466, Львівська область. Симбірський район, село Гординя, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області (81464, Львівська область, Симбірський район, м. Новий Калинів, пл.Авіації, 1 «а», ) 1378грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 15.07.2016 року.

Суддя Іванчук С.В.