ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.07.2016р. Справа №905/2064/16

за позовом Приватного підприємства «Мадеса», , м.Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Український рітейл»,

, м.Донецьк

про стягнення заборгованості в розмірі 1294038,47 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Мадеса», м.Дніпро, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Український рітейл», м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 1294038,47 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором №02022016/1 від 02.02.2016р. в частині оплати вартості товару, отриманого за видатковими накладними протягом лютого 2016р. травня 2016р.

Відповідач у відзиві на позов від 07.07.2016р. №957, заперечує проти позовних вимог, посилаючись на постачання позивачем товару неналежної якості та наявність у відповідача права на нарахування штрафних санкцій за договором №02022016/1 від 02.02.2016р. Як наслідок, відповідач стверджує про відсутність в нього зобовязання зі сплати заборгованості позивачу в сумі 1294038,47 грн. у звязку з проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог заявою від 20.05.2016р. №539.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно із ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Погоджена дія двох або більше сторін є дво- чи багатостороннім правочином.

Як встановлено судом, 02.02.2016р. між сторонами був підписаний договір поставки №02022016/1, згідно з умовами якого позивач зобовязується постачати, а відповідач приймати та оплачувати товар на умовах даного договору.

Найменування, асортимент та ціна товару, що постачається вказуються у додатку №1 «Специфікація», який є невідємною частиною даного договору.

З урахуванням викладеного, за висновками суду, двосторонній характер договору поставки №02022016/1 від 02.02.2016р. зумовив взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець прийняв на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набував права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язався здійснити оплату придбаної речі та водночас набув права вимагати від продавця її передачі.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.2.1 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. товар постачається позивачем окремими партіями та у відповідності зі специфікацією. Позивач зобовязується приймати від відповідача замовлення на постачання товару та здійснювати постачання товару за адресами, у кількості та на дату, визначені у специфікації, власними транспортними засобами та за свій рахунок.

Зобовязання з постачання вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів відповідачу, згідно умов даного договору та діючого законодавства України (п.2.3 договору №02022016/1 від 02.02.2016р.).

Разом з товаром позивач зобовязаний предявити наступні супровідні документи: товарну накладну, товарно-транспортну накладну, податкову накладну, посвідчення якості товару, результати експертизи незалежної лабораторії на кожну партію товару, що постачається, інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України (п.2.10 договору).

Згідно п.5.1 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. ціна на товар визначається на підставі узгодженої сторонами специфікації та може бути змінена виключно за попереднім узгодженням з відповідачем не менше ніж за 7 календарних днів до змін.

Сторонами підписано специфікації від 11.02.2016р., 26.02.2016р., 13.03.2016р. до договору поставки №02022016/1 від 02.02.2016р., в яких узгоджено найменування товару, що має постачатися позивачем відповідачу, виробника товару, його кількість та вартість, дати поставки тощо.

Як встановлено, згідно з наданими до матеріалів справи видатковими накладними №221 від 11.02.2016р., №№225, 226 від 15.02.2016р., №234 від 17.02.2016р., №237 від 21.02.2016р., №№250, 251, 252 від 29.02.2016р., №303 від 01.03.2016р., №№308, 309 від 03.03.2016р., №№314, 315 від 06.03.2016р., №318 від 09.03.2016р., №326 від 13.03.2016р., №№327, 328, 329, 330 від 14.03.2016р., №332 від 15.03.2016р., №336 від 16.03.2016р., №340 від 18.03.2016р., накладними на повернення, позивачем відповідачу за договором №02022016/1 від 02.02.2016р. було поставлено товар на суму 1294038,47 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача.

Відповідачем факт отримання від позивача товару на суму 1294038,47 грн. не заперечується.

Одночасно, у відзиві на позовну заяву від 07.07.2016р. №957 відповідач стверджує про неналежне виконання позивачем своїх зобовязань за договором №02022016/1 від 02.02.2016р., у звязку з постачанням товару неналежної якості.

Суд вказані заперечення відповідача до уваги не приймає, з огляду на таке:

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, посилаючись суду на певні обстаини згідно норм ст.ст.4-3, 33, 123 Господарського процесуального кодексу України саме відповідач має довести наявність цих обставин певними доказами.

Як встановлено, відповідно до п.2.11 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. у випадку виявлення після приймання товару скритих недоліків товару за якістю та кількістю, покупець вправі скласти акт в односторонньому порядку, який буде мати доказове значення та повну юридичну силу. На підставі даного акту постачальник здійснює постачання якісного товару на розподільчий центр покупця, розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Маршала Малиновського, 114, не пізніше ніж через 24 години після надання акту. Товар має бути поставлений у повному обсязі за ціною 0,00 грн.

Проте, за висновками суду, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем жодних доказів, які б підтверджували факт постачання позивачем неякісного товару за договором до матеріалів справи не надано.

При цьому, відповідачем взагалі не визначено який саме товар був неякісним, за якими видатковими накладними.

Крім цього, за приписом ст.678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Покупець вправі відмовитися від приймання товару, поставленого постачальником, якщо, зокрема, якість поставленого товару не відповідає умовам даного договору та діючого законодавства України, а також при відсутності документів, які підтверджують якість (п.2.12 договору).

Згідно п.3.6 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. у випадку, якщо якість товару, що постачається не відповідає умовам даного договору, покупець вправі за своїм вибором повернути товар та вимагати повернення сплаченої за товар суми (якщо товар був оплачений) або провести залік на вартість повернутого товару (якщо у покупця існує заборгованість перед постачальником) або вимагати зменшення ціни товару .

За приписом п.3.8 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких повязане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявлялися неодноразово чи зявилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вимбором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Тобто, як законом так і умовами укладеного між сторонами договору поставки №02022016/1 від 02.02.2016р. передбачено певні правові наслідки постачання продавцем товару неналежної якості, які жодним чином не звільняють покупця від обовязку сплатити вартість отриманого товару

Доказів пред'явлення відповідачем самостійних вимог до позивача у зв'язку з недоліками товару у відповідності до приписів законодавства України, які б звільняли його від виконання зобов'язання з оплати переданого товару, матеріали справи не містять.

Відповідно до п.5.3 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. оплата товару здійснюється у формі, яка не протирічить діючому закондавству України. Умови оплати товару вказуються у специфікаціях.

За змістом специфікацій від 11.02.2016р., 26.02.2016р., 13.03.2016р. до договору сторонами було узгоджено наступні умови оплати: перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача рівними платежами у розмірі 25%.

Одночасно, згідно зі специфікацією від 13.03.2016р. до договору №02022016/1 від 02.02.2016р. сторонами встановлено відстрочку платежу 30 календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Викладене відображає правову позицію Вищого господарського суду України, яка доведена у оглядовому листі від 29.04.2013р. N01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інформаційному листі від 17.07.2012р. N01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права».

Таким чином, вартість товару, поставленого позивачем відповідачу згідно специфікацій від 11.02.2016р., 26.02.2016р., 13.03.2016р. до договору, мала бути сплачена відповідачем позивачу в день його прийняття.

Одночасно, товар, поставлений за специфікацією від 13.03.2016р. до договору №02022016/1 від 02.02.2016р., мав бути сплачений відповідачем протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 1294038,47 грн. за отриманий товар за договором №02022016/1 від 02.02.2016р. всупереч ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідач у відзиві на позов від 07.07.2016р. №957 стверджує про припинення його зобовязання з оплати вартості товару внаслідок проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1294038,00 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вказані заперечення відповідача до уваги не приймає, враховуючи наступне:

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 3 ст.203 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). При цьому з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (гроші, однорідні речі); 3) зрілість вимог - необхідно щоб термін виконання зобов'язань вже настав, або був визначений моментом запитання, чи що б термін не був указаний взагалі, тобто виконання можна вимагати в будь-якій момент; 4) ясність вимог.

Як встановлено, згідно з заявою від 20.05.2016р. №559 відповідачем було повідомлено позивача про припинення зобовязань перед позивачем за договором №02022016/1 від 02.02.2016р. на суму 1294038,47 грн. та часткове припинення зобовязань позивача перед відповідачем за цим договором поставки.

Як вказує відповідач у листі, під час виконання умов договору №02022016/1 від 02.02.2016р. ним було проведено контроль якості поставленого позивачем товару, за результатами якого Науково-дослідним центром випробувань продукції ДП «Укрметтестстандарт» виявлено, що якість товару за органолептичними, фізико-хімічними та мікробіологічними показниками не відповідає вимогам ДСТУ 4274:2003 «Консерви молочні.Молоко незбиране згущене з цукром. Технічні умови».

Пунктом 7.2 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. передбачено, що у разі, якщо постачальник постачає покупцеві неякісний товар або товар, який не відповідає вимогам даного договору, включаючи специфікацію, то постачальник зобовязаний сплатити покупцю штраф в сумі 25% від вартості поставки неякісного товару. Таким чином, за думкою відповідача, штраф за поставку позивачем неякісного товару складає 459000,00 грн.

Крім цього, як вказувалось вище, згідно п.3.8 договору №02022016/1 від 02.02.2016р. у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких повязане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявлялися неодноразово чи зявилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Як вказує відповідач, він повідомляв позивача про відмову від договору поставки від 22.01.2016р. №01/11-86 та вимагав повернути сплачені за товар грошові кошти у розмірі 1350000,00 грн.

Таким чином, відповідачем проведене зарахування зустрічних однорідних вимог; припинено свої зобовязання перед позивачем на суму 1294038,47 грн. та частково припинено зобовязання позивача перед ТОВ «Український рітейл» за договором №02022016/1 від 02.02.2016р.

За висновками суду, вказаний документ не можна розцінювати як заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Зокрема, відповідно до п.1.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України N14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 Цивільного кодексу України.

Як встановлено, вказані вище відповідачем вимоги сторін одна до одної не є однорідними: позивач вимагає стягнення від відповідача суми боргу за договором постачання, у той час як відповідач стверджує про стягнення з позивача штрафу за цим договором в сумі 459000,00 грн. та грошових коштів в сумі 1350000,00 грн., правова природа яких взагалі не визначена (заборгованість, збитки, шкода тощо).

Крім цього, за висновками суду, вимоги відповідача до позивача, вказані у заяві про зарахування зустрічних вимог, не є прозорими (взагалі не підтверджено жодними доказами), такими, що між сторонами немає спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання. Так, за відсутності розгляду в окремому позовному провадженні спору про стягнення нарахованих відповідачем штрафу та грошових коштів в сумі 1350000,00 грн. або наявності погодження обома сторонами сум вказаних нарахувань, за відсутності доказів щодо наявності (дійсності) зобов'язання, його змісту та умов виконання, заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог є спірною та такою, що унеможливлює проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст.601 Цивільного кодексу України.

При цьому, у разі наявності порушення позивачем прав відповідача за договором поставки від 22.01.2016р. №01/11-86, останній у відповідності із ст.1 Господарського процесуального кодексу України має право звернутися до суду з самостійним позовом до позивача.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову є неправомірними, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 1294038,47 грн. підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Мадеса», м.Дніпро до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Український рітейл», м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 1294038 грн. 47 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» (83058 м.Донецьк, вул.Арктики, 1В; 49022 м.Дніпро, вул.Маршала Малиновського, 114, рах.№5876 в ПАТ «ПУМБ» м.Київ, МФО 334851, ) на користь Приватного підприємства «Мадеса» (49600 м.Дніпро, вул.Панікахі, буд.2, корп.12, оф.306, рах.№2001 в АТ «ТАСКОМБАНК» м.Київ, МФО 339500, ) заборгованість в сумі 1294038 грн. 47 коп., судовий збір в сумі 19410 грн. 59 коп..

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 26.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 27.07.2016р.

Суддя Г.В. Левшина