КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа№ 910/953/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Квятківській Н.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Гергель С.В. (довіреність від 21.06.2016 № 35/17/16);

від відповідача: Святнюк Т.О. (довіреність від 07.06.2016 № б/н);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АЕК Інженіринг"

на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016

у справі № 910/953/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АДІУМ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "АЕК Інженіринг"

про стягнення 85 703,22 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2016 у справі № 910/953/16 позов товариства з обмеженою відповідальністю "АДІУМ" задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 46 208 (сорок шість тисяч двісті вісім) грн 55 коп - суми боргу, 3 % річних в розмірі 2 407 (дві тисячі чотириста сім) грн 91 коп, інфляційні втрати в розмірі 32 195 (тридцять дві тисячі сто дев'яносто п'ять) грн 55 коп та 1 299 (тисячу двісті дев'яносто дев'ять) грн 36 коп - суми судового збору, задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необ'єктивним через невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а саме, судом першої інстанції належним чином не були встановлені сума основного боргу та строк виконання зобов'язання. Також апелянт зазначає, що строк оплати не настав у зв'язку з порушенням позивачем зобов'язань по наданню сертифікатів якості на матеріали.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АЕК Інженіринг" прийнято до провадження та призначено до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

22.06.2016 представником позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому товариство з обмеженою відповідальністю «АДІУМ» просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016 у справі № 910/953/16 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судових засіданнях представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом міста Києва та підтверджується матеріалами справи, 21.11.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "АЕК Інженіринг" (далі - підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Адіум" (далі - субпідрядник) укладено договір підряду на виконання робіт № 50/11 (далі - договір), відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язується на свій ризик, своїми силами, із своїх матеріалів, в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконати роботи з монтажу повітропроводу в осях ІН в торгівельно-розважальному комплексі "КАРАВАН", комплекс № 4.1. (далі - Об'єкт), який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, територія Ювілейної селищної ради, комплекс будівель та споруд № 17-Б, а підрядник зобов'язаний прийняти ці роботи та оплатити їх згідно додатку № 1 договірна ціна (п.п. 1.1 договору).

Згідно п. 2.1. договору строк проведення монтажних робіт складає 30 календарних днів з моменту перерахування підрядником передоплати.

Пунктами 3.1., 3.4. договору передбачено, що вартість доручених субпідряднику робіт, зазначених у п. 1.1. цього договору з урахуванням вартості матеріалів субпідрядника складає 188 665,83 грн. Підрядник проводить оплату шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок субпідрядника в два етапи:

- передплата у розмірі 100% вартості матеріалів, що складає 134 370.83 грн., в тому числі ПДВ - 20% - 22 395,14 грн. перераховуються на розрахунковий рахунок Субпідрядника протягом 5 днів з моменту укладення цього Договору;

- остаточний розрахунок за виконані за цим Договором роботи проводиться протягом 5 банківських днів з моменту підписання обома сторонами акту прийому - виконання підрядних робіт.

Відповідно до п. 8.1. Договору здача-прийом виконаних робіт оформлюється актами прийому виконаних робіт. З моменту підписання акту прийому виконаних робіт відповідальність за зберігання результатів робіт несе Підрядник.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції належним чином не встановлена сума боргу відповідача перед позивачем, не вказано, якими доказами ця сума підтверджується, а також строк з якого відповідач повинен був здійснити оплату виконаних робіт, проте колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися із зазначеним твердженням з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторонами підписано акти виконаних робіт на загальну суму 180 579,39 грн., які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Також наявними у справі банківськими виписками підтверджується перерахування відповідачем грошових коштів на рахунок позивача у розмірі 100 % вартості матеріалів, а саме 134 370,84 грн. Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду на виконання робіт № 50/11 від 21.11.2013 у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 46 208,55 грн., що становить вартість робіт.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором підряду на виконання робіт № 50/11 від 21.11.2013 виконав належним чином, що підтверджується актами приймання виконаних робіт (копії знаходяться в матеріалах справи), які підписані з боку позивача, відповідача та скріплені їх печатками без зауважень та заперечень, проте відповідач не здійснив оплату виконаних позивачем робіт за вказаним договором. Докази щодо оплати вказаних виконаних робіт в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи наведене та умови, визначені у п. 3.4. договору, колегія суддів апеляційної інстанції за наявності визначених законом підстав погоджується з висновком господарського суду міста Києва стосовно того, що строк оплати виконаних позивачем настав 25.04.2014, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної суми боргу, що складає 46 208,55 грн., є законним та обґрунтованим.

Також скаржник стверджує, що строк оплати не настав у зв'язку з порушенням позивачем зобов'язань по наданню сертифікатів якості на матеріали, проте колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що погодження в договорі здійснення позивачем поставки матеріалів, техніки та витратних матеріалів (п. 5.1. договору), а також здійснення відповідачем контролю і технічного нагляду за відповідністю якості, об'ємів і вартості виконаних робіт (п. 6.4. договору), наслідком чого є надання позивачем сертифікатів якості на матеріали, не звільняє відповідача від обов'язку сплатити борг з дотриманням встановленого порядку, оскільки виконання позивачем робіт підтверджується вказаними вище актами, а зобов'язання оплатити вказані роботи зазначені у п. 3.4. договору.

Ненадання сертифікатів якості на матеріали відповідачу не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність вказаних сертифікатів не звільняє відповідача від обов'язку здійснити оплату за договором.

Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором, позивачем нараховано 3 % річних в розмірі 2 556,03 грн. за період з 25.04.2014 року по 18.01.2016 року та інфляційні втрати в розмірі 36 938,64 грн. за період з квітня 2014 року по січень 2016 року.

Враховуючи приписи ст. 610, ч.ч. 1, 2 ст. 612, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції за наявності визначених законом підстав погоджується з висновком господарського суду міста Києва щодо задоволення частково вимог позивача про сплату відповідачем 3 % річних у розмірі 2 407,91 грн та інфляційних втрат у розмірі 32 195,55 грн.

Решта доводів сторін не підтверджуються наявними у справі доказами і висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи, дав правову оцінку доказам, наданими представниками сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень та з врахуванням визначених законом підстав вірно вирішив спір, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 46 208,55 грн., 3 % річних у розмірі 2 407,91 грн. та інфляційних втрат у розмірі 32 195,55 грн. є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У той же час, доводи скаржника не підтверджені належними та допустимими доказами та зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

За вказаних обставин суд вважає, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101- 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АЕК Інженіринг" на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016 у справі № 910/953/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016 у справі № 910/953/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/953/16 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді А.Г. Майданевич

А.І. Тищенко