РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/7205/16

За позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 15 334,06 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Погоржевська М.О. - представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до моторного (транспортного) страхового бюро про стягнення 15 334 грн. 06 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 року порушено провадження у справі №910/7205/16.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним на підставі Договору добровільного страхування №28-0199-01407/0135 від 19.12.2012 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі -ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Пежо 207», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Власником транспортного засобу марки «АЗЛК 2140», державний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП є особа, яка є інвалідом ІІ групи та не застраховала свою цивільно-правову відповідальность на території України, а тому обов'язок з відшкодування збитків згідно ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладається на відповідача.

05.05.2016 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того, що ані водій транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, ані позивач не зверталися до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач вказує про відсутність в матеріалах справи доказів того, що водій транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, є інвалідом.

21.06.2016 року позивачем подано клопотання про витребування доказів на підтвердження того, що водій транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, є інвалідом та належить до пільгової категорії громадян.

Вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки матеріалами справи, а саме постановою Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2013 року у справі №635/4884/13-п підтверджується, що ОСОБА_2, водій транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, є інвалідом ІІ групи.

14.07.2016 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог на 50%, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 7 667,03 грн.

У відповідності до ст.22 ГПК України заява про зменшення позовних вимог прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду.

В судовому зсіданні 21.06.16 року оголошувалася перерва.

У судовому засіданні 14.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2012 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та ТОВ «ІЛТА» (страхувальник) укладено Додаток №28-0199-01407/0135 до Генерального договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №28-0199-01407 від 05.11.2012 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Пежо 207», реєстраційний номер НОМЕР_1.

15.05.2013 року на дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «АЗЛК 2140», реєстраційний номер НОМЕР_2, що на праві власності належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Пежо 207», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується постановою Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2013 року у справі №635/4884/13-п, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративного правопорушення.

20.05.2013 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку № від 02.07.2013 року вартість ремонтних робіт транспортного засобу «Пежо 207», реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, склала 15 334,06 грн.

Страховим актом №ДККА-27364 від 24.07.2013 року пошкодження наземного транспортного засобу «Пежо 207», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування 15 334,06 грн.

Платіжним дорученням №12859 від 26.07.2013р. на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 334,06 грн.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. а) п.41.1. ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Таким чином, зазначеними вище нормами закону встановлений обов'язок МТСБУ на умовах, визначених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснювати виплату відшкодувань шкоди, яка заподіяна транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи те, що ОСОБА_2, з вини якого сталася ДТП, є інвалідом ІІ групи, що у відповідності до ст.35 ГПК України підтверджується постановою Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2013 року у справі №635/4884/13-п,; поясненнями сторін та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 не було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, а згідно платіжного доручення №12859 від 26.07.2013р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування, суд приходить до висновку про те, що за змістом ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов'язаний здійснити компенсацію шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Пежо 207», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилання відповідача на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування спростовується долученими до матеріалів справи листами відповідача №3/1-05/24388 від 05.09.2014р., №3/1-05/24404 від 05.09.2014, №31-05/2163 від 31.07.2015 року щодо розгляду звернення та документів відносно виплати страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, що мала місце 15.05.2013 року за участю транспортного засобу «Пежо 207», реєстраційний номер НОМЕР_1

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів оплати страхового відшкодування суду не надано, в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 7 667,03 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.8, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м.Київ, вул. ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32 ЛІТ.А, ) 7 667 (сім тисяч шістсот шістдесят сім) грн 03 коп - страхового відшкодування та 1378 (тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп - витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 19.07.2016.

Суддя Л.М. Шкурдова