РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016№910/8947/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЕКСПОРТ ГРУП»

про стягнення 61 810, 90 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Горовська А.О. за довіреністю від 01.01.2016 р.;

від відповідача: Кузьмич Т.В. за довіреністю № 82 від 14.03.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЕКСПОРТ ГРУП» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 61 810,90 грн. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі укладеного з відповідачем Договору він надав послуги з організації транспортно-експедиторського обслуговування перевезення зернових вантажів залізничним транспортом, які відповідачем в повному обсязі сплачені не були, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/8947/16, її розгляд призначено на 06.06.2016 р.

В судовому засіданні 06.06.2016 р. представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки при прибутті на станцію призначення вантажоодержувачем було виявлено недостачу вантажу в розмірі 6 700 тн., у зв'язку з чим виставлені відповідачем рахунки на суму 45 593,00 грн. та 105 117,90 грн. не підлягають оплаті, оскільки послуги були надані позивачем не в повному обсязі.

В судовому засіданні 06.06.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 22.06.2016 р.

21.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також письмові пояснення, відповідно до яких позивач заперечує проти підстав, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, оскільки елеватором було відвантажено менше продукції, аніж було замовлено та зазначено у залізничних накладних, у зв'язку з чим позивач на виконання умов п. 2.2.1.5. Договору направляв на адресу відповідача листи про інформування щодо ходу відвантаження продукції та ваги. Позивач зазначає, що дана кількість товару не впливає на вартість наданих відповідачу послуг, оскільки за умовами укладеного Договору позивач зобов'язаний прийняти завантажений товар та доставити його, що і було ним зроблено, при цьому, на момент прийняття товару жодних претензій відповідачем висловлено не було.

В судовому засіданні 22.06.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 04.07.2016 р.

Ухвалою від 04.07.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 13.07.2016 р.

12.07.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.07.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 18.07.2016 р.

В судовому засіданні 18.07.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.07.2016 р. проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 18.07.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2015 р. між позивачем (повірений) та відповідачем (довіритель) було укладено Договір №119-ЗТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого довіритель доручає, а повірений бере на себе зобов'язання здійснювати від імені та за рахунок довірителя організацію транспортно-експедиторського обслуговування перевезення зернових вантажів довірителя залізничним транспортом.

Пунктом 2.1.1. Договору передбачено, що довіритель зобов'язується не пізніше 10 робочих днів до початку навантаження направити повіреному письмову заявку із зазначенням найменування вантажу, найменування елеватора та станції навантаження, планових обсягів перевезень (тон, вагон), термінів початку і закінчення навантаження, найменування станції призначення і одержувача вантажу із зазначенням залізничного коду одержувача, завантаження вагона (тонн/вагон), тип і кількість одиниць рухомого складу.

Відповідно до п. 2.1.7. Договору довіритель зобов'язаний здійснювати своєчасні розрахунки з повіреним відповідно до статті 4 даного Договору.

За умовами п. 4.5. Договору довіритель зобов'язується відшкодувати повіреному всі витрати, понесені ним за даним Договором, а також сплатити повіреному винагороду, після повного виконання повіреним покладених на нього зобов'язань.

Згідно з п. 4.6. Договору оплата послуг повіреного проводиться довірителем партіями за фактом відправлення вантажу зі станції відправлення в наступному порядку: 80% вартості послуг - протягом 3-х банківських днів з дня отримання довірителем засобами електронного зв'язку на електронну пошту реєстру відправлених залізничних накладних та копій залізничних накладних, 20% вартості послуг - протягом 3-х банківських днів з дня реєстрації повіреним податкової накладної згідно виставлених рахунків.

Відповідно до п. 4.7. Договору повірений зобов'язується зареєструвати податкову накладну на протязі перших 15 календарних днів з дня отримання оплати від довірителя. В разі реєстрації податкової накладної з порушенням 15-денного терміну для реєстрації податкової накладної повірений сплачує довірителю штраф в розмірі податку на додану вартість.

Пунктом 4.9. Договору передбачено, що повірений і довіритель щоквартально проводять звірку взаєморозрахунків.

На виконання умов Договору та на підставі поданої відповідачем Заявки № 1 від 17.07.2015р. позивач надав послуги з організації транспортно-експедиторського обслуговування перевезення зернових вантажів залізничним транспортом за маршрутом станція Богданівці Південно-Західної залізниці - станція Ксенієво Одеської залізниці у 7 вагонах №95529244, №95679866, №95022661, №95834156, №95640306, №95668455, №95646378, що підтверджується залізничними накладними №32586620 від 22.07.2015 р., №32602625 від 23.07.2015 р., №32617540 від 24.07.2015 р.

Для оплати наданих послуг позивачем було складено Акт виконаних робіт № К01926 від 31.07.2015р. та виставлено відповідачу рахунок №1953 від 23.07.2015 р. на суму 105 117,90 грн.

Проте, відповідач надані позивачем послуги оплатив частково в сумі 88 900,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 24.07.2015 р.

Відповідно до Заявки №2 від 22.07.2015 позивач надав послуги з організації транспортно-експедиторського обслуговування перевезення зернових вантажів залізничним транспортом за маршрутом станція Богданівці Південно-Західної залізниці - станція Ксенієво Одеської залізниці у 3-х вагонах №95455473, №95620431, №95830048, що підтверджується залізничними накладними №32626889 від 25.07.2015 р. та №32640856 від 26.07.2015 р.

Для оплати наданих послуг позивачем було складено Акт виконаних робіт №К0000095 від 22.01.2016 р. та виставлено відповідачу рахунок №1985 від 27.07.2015 р. на суму 45 593,00 грн.

Відповідач, у свою чергу, Акти виконаних робіт № К01926 від 31.07.2015 р. та № К0000095 від 22.01.2016 р. не підписав, надані позивачем послуги не оплатив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 61 810,90 грн.

Направлену позивачем вимогу № 1261 від 09.12.2015 р. про сплату боргу відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Під час розгляду справи в суді відмову від оплати наданих позивачем послуг та підписання актів виконаних робіт відповідач обґрунтував тим, що при прибутті на станцію призначення вантажоодержувачем було виявлено недостачу у розмірі 6,700 тн. рапсу, що з урахуванням норми природної втрати складає 3, 73325 тн.

Враховуючи те, що згідно з п. 5.6. Договору на позивача покладено відповідальність за втрату вантажу в розмірі суми з розрахунку ціни за тону, зазначеної в контракті продажу між довірителем і третьою особою або видаткових накладних, а відповідно до укладеного з Rosamond Vision LTD Контракту № 16/07/15 від 16.07.2015 р. та Специфікації до нього вартість 1 тони рапсу складає 390 доларів США, відповідач вважає, що з урахуванням офіційного курсу долару США на дату розвантаження вагонів, йому були завдані збитки у розмірі 31 868,00 грн., у зв'язку з чим виставлені позивачем рахунки на суму 45 593,00 грн. та 105 117,90 грн. не підлягають оплати, оскільки послуги були надані не в повному обсязі.

Оскільки надані позивачем послуги відповідачем так і не були оплачені в повному обсязі, позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором про транспортного експедирування.

Частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Аналогічні приписи містить частина 1 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (стаття 931 Цивільного кодексу України).

Частиною 12 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до наявних в матеріалах справи залізничних накладних №32586620 від 22.07.2015 р., №32602625 від 23.07.2015 р., №32617540 від 24.07.2015 р., №32626889 від 25.07.2015 р., №32640856 від 26.07.2015 р. позивач надав відповідачу послуги з організації транспортно-експедиторського обслуговування перевезення зернових вантажів залізничним транспортом.

При цьому, згідно з п.2.2.21. Договору позивач склав Акти виконаних робіт № К01926 від 31.07.2015 р. на суму 105 117,90 грн. та № К0000095 від 22.01.2016 р. на суму 45 593,00 грн. та надав їх відповідачу для підписання, про що свідчить опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек №7838 від 20.01.2016 р. зі штрихкодовим ідентифікатором №610, а також підписаний з боку відповідача та скріплений його печаткою Акт звірки взаєморозрахунків з посиланням на Акт №К0000095 від 22.01.2016р. на суму 45 593,00 грн.

В силу п. 2.1.8. Договору відповідач зобов'язаний підписувати акти приймання-передачі наданих послуг протягом 3-х робочих днів з дня отримання від повіреного.

Проте, відповідач вищевказані акти у встановлений п. 2.1.8. Договору строк не підписав, на адресу позивача не повернув, не зазначив жодних посилань на порушення позивачем певних вимог законодавчих актів чи умов Договору, і не пояснив, які саме недоліки було допущено позивачем під час надання послуг з організації транспортно-експедиторського обслуговування перевезення зернових вантажів залізничним транспортом.

Крім того, щодо вказаних господарських операцій позивачем було складено на ім'я відповідача податкові накладні № 171 від 24.07.2015 р. на суму 88 900,00 грн., № 311 від 31.07.2015 р. на суму 16 217,90 грн., № 62 від 22.01.2016 р. на суму 45 593,00 грн.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, на суму нарахованого податку на додану вартість позивач надав позивачу відповідні податкові накладні, у зв'язку з цим у відповідача виникло право на формування податкового кредиту, проте як у позивача виникли зобов'язання по податку на додану вартість.

Доказів не включення податку на додану вартість до податкового кредиту за спірними операціями відповідачем суду не надано. Також, доказів того, що ним не заявлялася до відшкодування відповідна сума податку, не подано.

Враховуючи зазначені обставини та відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання актів, суд дійшов висновку про визнання ним факту надання позивачем послуг за такими актами.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Як зазначалось вище, згідно з п. 4.6. Договору оплата послуг повіреного проводиться довірителем партіями за фактом відправлення вантажу зі станції відправлення в наступному порядку: 80% вартості послуг - протягом 3-х банківських днів з дня отримання довірителем засобами електронного зв'язку на електронну пошту реєстру відправлених залізничних накладних та копій залізничних накладних, 20% вартості послуг - протягом 3-х банківських днів з дня реєстрації повіреним податкової накладної згідно виставлених рахунків.

Відповідно до п. 4.7. Договору повірений зобов'язується зареєструвати податкову накладну на протязі перших 15 календарних днів з дня отримання оплати від довірителя. В разі реєстрації податкової накладної з порушенням 15-денного терміну для реєстрації податкової накладної повірений сплачує довірителю штраф в розмірі податку на додану вартість.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно з п. 8 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010р., для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

З матеріалів справи вбачається, що податкові накладні №171 від 24.07.2015 р. на суму 88 900,00 грн., № 311 від 31.07.2015 р. на суму 16 217,90 грн., № 62 від 22.01.2016 р. на суму 45 593,00 грн. були зареєстровані позивачем, про що свідчать відповідні квитанції з Автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Оскільки відповідач прийняв замовлені ним послуги, однак в обумовлені строки не сплатив позивачеві повністю їх вартості, відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з нього в судовому порядку.

Викладені у відзиві на позов заперечення відповідача стосовно того, що на станції призначення прибув вантаж у меншій кількості, ніж завантажено, і недостача рапсу складає 6 700 тн. не нівелює встановленого пунктами 2.1.7., 4.6. Договору обов'язки відповідача сплатити надані позивачем послуги, а враховуючи встановлену пунктом 5.6. Договору відповідальність позивача за втрату вантажу є підставою для звернення до суду з окремим з позовом про стягнення збитків у розмірі вартості недостачі.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов'язки щодо оплати вартості наданих позивачем послуг, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЕКСПОРТ ГРУП» (01135, місто Київ, вулиця Золотоустівська, будинок 23-А /ЛІТ.'М'/; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» (03062, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 67; ) 61 810 (шістдесят одну тисячу вісімсот десять) грн. 90 коп. основного боргу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення 25.07.2016 р.

Суддя М.Є. Літвінова