ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 р. Справа № 909/541/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б. П. , секретар судового засідання Михайлюк А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Городенківської центральної районної лікарні , вул. А. Шептицького ,24-е , м. Городенка , Івано-Франківська область , 78103

до відповідача: Городенківської міської ради , вул. Шевченка , 77, м. Городенка , Івано-Франківська область , 78103

про: визнання права власності за набувальною давністю на обладнання модуля по виготовленню інфузійних розчинів , який перебуває у володінні Городенківської ЦРЛ

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, (довіреність від 30.06.16 ) - представник ;

ОСОБА_2 НОМЕР_1 від 11.11.1997р. - головний лікар Городенківської ЦРЛ,

від відповідача представники не з'явилися ;

ВСТАНОВИВ: Городенківська центральна районна лікарня звернулась до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Городенківської міської ради , в якому з посиланням на статтю 344 Цивільного кодексу України, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на обладнання модуля по виготовленню інфузійних розчинів , який перебуває у володінні Городенківської ЦРЛ .

Ухвалою суду від 05.07.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 26.07.2016р.

В судовому засіданні 26.07.2016 р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві , просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав суду клопотання №235 від 26.07.2016 р. ( вх. №10630/16 від 26.07.2016 р. ) , в якому просить суд розглянути даний спір без участі його повноваженого представника та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Городенківська центральна районна лікарня є закладом охорони здоров'я, на який покладено функцію органу управління охороною здоров'я району, та який забезпечує різноманітні потреби населення в галузі охорони здоров'я шляхом надання вторинної спеціалізованої медико-санітарної допомоги. Лікарня заснована Гроденківською районною радою на базі майна, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селища, міста Городенківського району Івано-Франківської області і належить до сфери її управління, а з питань реалізації державної політики в галузі охорони здоров'я підпорядковується районній раді, районній державній адміністрації та департаменту охорони здоров'я обласної державної адміністрації .

У 1997 році на території ( на той час - Городенківського територіального медичного об'єднання) було завезено медичне обладнання - модуль по виготовленню інфузійних розчинів, який змонтовано в одному з приміщень, належних лікувальному закладу. Зазначене устаткування отримано згідно контракту між французькою фірмою "Лабораторія УПСА" та УО " Укрфармація", на баланс лікарні не передавалось, в експлуатацію не вводилось, однак продовжувало зберігатись в приміщенні ЦРЛ протягом 1997-2016 років.

Згідно наявної інформації юридичну особу УО " Укрфармація" ліквідовано у 1997 році без визначення правонаступника.

З моменту монтажу обладнання - право власності на нього ні за ким не визнавалось, відповідно в будь-яких договірних відносинах з власником цього майна лікувальний заклад не перебував .

Однак, незважаючи на невизначений правовий статус модуля, витрати по його утриманню та зберіганню несе лікувальний заклад.

Так, з вересня 1997 р. та до моменту звернення з даним позовом до суду ЦРЛ забезпечувала охорону даного об'єкта.

Затрати на утримання в 2009 році становили більше 100 000,00 грн. в рік.

Адміністрація ЦРЛ зверталась до голови ОДА з проханням вирішити дане питання. Питання не вирішувалось, тому ЦРЛ прийнято самостійне рішення, яким, у зв'язку з обмеженням фінансування, економією бюджетних коштів, призупинено опалення приміщення модуля та скорочено посади охоронців. Охорону модуля передано під автоматизовану систему охорони, внаслідок чого частина обладнання від низьких температур прийшла непридатна до використання.

З 1997 року по 2010 р. затрати ЦРЛ становили 670,3 тис. грн.; з 2010 р. по 2016 р. - 24,2 тис. грн.

З метою визначення статусу зазначеного обладнання , можливості його подальшого використання , встановлення належного власника ( користувача) як адміністрацією лікарні, так і керівництвом області неодноразово направлялись відповідні звернення на адресу органів виконавчої влади, які залишились без неналежного реагування .

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Враховуючи невстановленість попереднього власника спірного майна, відповідачем у вказаній справі є Городенківська міська рада, як орган уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади - жителів м. Городенка.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набувальна давність відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК.

Слід зазначити, що право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Таким чином, особою, яка володіє чужим майном при зазначених обставинах, у всіх випадках є не власник і, тим більше, власник ні в якому випадку не може набути майно у власність за давністю володіння.

Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК (особа заволоділа чужим майном). Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст.3 ЦК України).

Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.

Доказів набуття Городенківською центральною районною лікарнею майна, зазначеного у позові, злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, суду не надано.

Відсутні і докази того, що у позивача наявний умисел причинити шкоду іншій особі. Наведене дає підстави вважати позивача добросовісним володільцем спірного нерухомого майна.

Ще однією важливою обставиною, яка підлягає доведенню за позовом про визнання права власності за набувальною давністю, є відкритість володіння, тобто очевидне для третіх осіб, які повинні мати можливість це бачити, не перешкоджати доступу до нього інших осіб, які мають право отримувати про це майно інформацію.

Надані позивачем докази свідчить про відкритість володіння (очевидне для третіх осіб, які мали можливість це бачити, відсутність перешкод доступу до нього інших осіб, які мають право отримувати про це майно інформацію ).

У відповідності до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Безперервність володіння, яке відповідає всім зазначеним в законі умовам, повинне бути на протязі визначених законом строків і цей строк диференціюється в залежності від об'єкта (для нерухомого майна - 10 років).

У п. 8 Прикінцевих і перехідних положень ЦК передбачено, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК.

З наданих позивачем документів вбачається, що давність володіння обладнання модуля по виготовленню інфузійних розчинів та його безперервність (тобто строк володіння) бере початок з 1997 року, а на час розгляду спору у суді складає понад 10 років.

Отже, вищенаведене свідчить, що позивачем доведена суду сукупність певних юридичних фактів, які виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України мають значення для цієї справи, а саме: законність об'єкту володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння спірним нерухомим майном.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Доказів оспорення відповідачем права власності позивача на зазначене у позові нерухоме майно, суду не надано.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" в якій вказано на те, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" в якій вказано на те, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Доказів порушення права інших осіб визнанням права власності Городенківською центральною районною лікарнею на спірне майно, суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги Городенківської центральної районної лікарні про визнання за нею в порядку набувальної давності право власності на обладнання модуля по виготовленню інфузійних розчинів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача, оскільки вина відповідача у виникненні цього спору відсутня.

Керуючись ст. 16, 316, 344 ЦК України, ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Городенківської центральної районної лікарні до Городенківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на обладнання модуля по виготовленню інфузійних розчинів, який перебуває у володінні Городенківської ЦРЛ

Визнати правво власності за набувальною давністю на обладнання модуля по виготовленню інфузійних розчинів, який перебуває у володінні Городенківської ЦРЛ за Городенківською центральною районною лікарнею (вул. А. Шептицького, 24-е, м. Городенка , Івано-Франківська область , 78103, ).

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.07.16

Суддя Гриняк Б. П.