ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. Справа № 917/497/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 82 від 10.12.2015 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 29-14/17 від 04.01.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1733 П/1-28) на рішення господарського суду Полтавської області від 03.06.16 у справі № 917/497/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", м. Полтава,

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м. Полтава,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Полтавського ОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про стягнення 35895509,30 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу за типовим договором розподілу природного газу, згідно заяви-приєднання № 1-02/02/14-Р до умов договору розподілу природного газу від 30.12.2015 р.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем надано заяву від 03.06.2016 р. про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути 15195721,93 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу за типовим договором розподілу природного газу, згідно заяви-приєднання № 1-02/02/14-Р до умов договору розподілу природного газу від 30.12.2015 р.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.06.2016 р. у справі № 917/497/16 (суддя Безрук Т.М.) прийнято заяву ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" від 03.06.2016 р. про зменшення розміру позовних вимог. Позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 15195721, 93 грн. основного боргу, 206700, 00 грн. витрат з оплати судового збору.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та прийняти нове рішення, яким відмовити в стягненні заборгованості за березень 2016 р. в сумі 12727660,91 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання пункту 6.4. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 в частині визначення строків оплати нечинним з моменту ухвалення. За вказаною позовною заявою порушено провадження у справі № 826/5913/16.

При цьому, як вважає відповідач, оскаржуване положення є однією з норм, на яких ґрунтуються позовні вимоги ПАТ "Полтавагаз" у справі № 917/497/16, у зв"язку з чим, на його думку, постановлення рішення про визнання пункту 6.4. Типового договору в частині визначення строків оплати нечинним з моменту ухвалення суттєво вплине на ухвалюване у цій справі рішення.

Отже, за висновком відповідача, позовні вимоги в адміністративній справі № 826/5913/16 прямо пов'язані із заборгованістю за послуги розподілу природного газу, яка заявлена позивачем до стягнення у справі № 917/497/16, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 917/497/16 до вирішення справи 826/5913/16.

Також вказує на те, що остаточна сума наданих послуг по розподілу природного газу за період січень-березень 2016 року склала 47 708 925,64 грн. Проте, відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості станом на 24.03.2016 року, позивачем зазначено вартість розподіленого природного газу в сумі 51 663 835,85 грн. (з урахуванням попередньої оплати передбаченої пунктом 6.4. Типового договору в частині визначення строків оплати послуг).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 21.07.2016 року на 11:30 год.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.07.2016 року підтримав апеляційну скаргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№7010 від 13.07.2016 року) та його представник у судовому засіданні 21.07.2016 року проти її доводів заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що постанова Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 року, на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі, не скасовує обов'язку відповідача оплатити отримані послуги та не є підставою для ухилення від оплати вартості послуг розподілу отриманого природного газу.

Також вказує на те, що після приєднання відповідача за заявою від 30.11.2015р. до публічного договору ПАТ Полтавагаз, даний договір між сторонами є укладеним, відносини сторін регулюються цим договором, при цьому, зазначений договір не оспорювався сторонами і є дійсним.

Таким чином, за висновком позивача, вирішення адміністративної справи № 826/5913/16 про визнання недійсною постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2498 в частині затвердження п. 6.4. Типового договору розподілу природного газу не впливає на результат вирішення справи № 917/497/16, предметом спору у якій є стягнення заборгованості за договором приєднання від 30.11.2015 року.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача та позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали та було вірно встановлено господарським судом першої інстанції, між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" був укладений договір розподілу природного газу (далі договір), шляхом публічної оферти позивача про приєднання до Типового договору розподілу природного газу та підписання відповідачем заяви-приєднання №1-02/02/14-Р від 30.12.2015 року до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

За умовами даного договору сторони домовилися, серед іншого, про наступні умови:

- позивач (оператор ГРМ) зобовязується надати споживачу (відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач (відповідач) зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та у порядку, визначені цим договором (п. 2.1 Договору);

- санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором (п. 3.1 Договору);

- за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу (п. 3.2 Договору);

- оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 Договору);

- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний

місяць (п. 6.3 Договору);

- оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ (п. 6.4 Договору);

- у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення (п. 6.5 Договору);

- надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим. Має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільчих систем (п. 6.6 Договору).

В додатку № 3 сторони визначили договірні (планові) обсяги розподілу природного газу ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на 2016 рік (а.с.17).

Відповідно до Постанови НКРЕКП № 3159 від 29.12.2015р. "Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами" для ПАТ Полтавагаз тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами встановлений у розмірі 705,80 грн. (без ПДВ), грн. за 1000 м3 (тобто 846,96 грн. з ПДВ).

На оплату вартості послуг з розподілу природного газу за січень, лютий, березень 2016 року позивач направив відповідачу рахунки-фактури № У від 14.01.2016р., № У від 27.01.2016р., № У від 12.02.2016р., (а.с.19, 27, 29). Факт направлення рахунків підтверджується копіями поштових квитанцій та описів вкладення у цінний лист від 21.01.2016р., від 28.01.2016р., від 12.02.2016р. (а.с.20, 28, 30).

Відповідно до Акту № 1 надання послуг з розподілу природного газу ГРМ від 01 лютого 2016 року за січень 2016 року відповідачем спожито 24528484 куб. м. природного газу на суму 20 774 644,81 грн. (а.с.24).

Згідно з актом Актом № 2 надання послуг з розподілу природного газу ГРМ від 01 березня 2016 року за лютий 2016 року відповідачем спожито 16773661 куб. м. природного газу на суму 14206619,92 грн. (а.с.25).

Відповідно до Акту № 3 надання послуг з розподілу природного газу ГРМ від 01 квітня 2016 року за березень 2016 року відповідачем спожито 15027464 куб. м. природного газу на суму 12 727 660,91 грн. (а.с. 40).

Отже, за період січень березень 2016р. позивачем надано відповідачу послуг з розподілу природного газу на загальну суму 47708925,64 грн.

За отриманий газ відповідач розрахувався частково, сплативши 32513203,71 грн., таким чином у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 15195 721,93 грн., яку позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути в рамках даної справи.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, виходив з того, що з огляду на положення статей 526, 530, 629 , 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України , статті 40 Закону України Про ринок природного газу, розділу VI Кодексу газорозподільних систем та умов Договору, відповідач зобовязаний оплатити позивачу вартість послуг розподілу отриманого природного газу.

При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р., якою регулюється механізм розподілу коштів і на яку посилається відповідач як на одну з підстав для відмови в позові, не скасовує обовязку відповідача оплатити отримані послуги та не є підставою для ухилення від оплати вартості послуг розподілу отриманого природного газу.

Колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 40 Закону України від 9 квітня 2015 року № 329-VIII Про ринок природного газу встановлено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

В ч. 2 ст. 13 Закону України Про ринок природного газу зазначено, що споживач зобов'язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу врегульовано також Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824); (далі Кодекс газорозподільних систем).

Згідно з п.3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об'єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ забезпечує споживача належними йому (його постачальнику) обсягами природного газу через газорозподільну систему.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з підп.1, підп. 3, підп.4 п. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Розрахунки споживача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим Регулятором для відповідного Оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об'єкта споживача. Розрахунковим періодом за договором розподілу природного газу є календарний місяць.

Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

За підп. 6 п. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обовязковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи положення вищевказаних норм, відповідач зобовязаний сплатити позивачу 15195 721,93 грн. заборгованості за послуги розподілу отриманого природного газу.

Однак відповідачем не надано належних та допустимих доказів сплати такої заборгованості та не спростовано її розмір.

Заперечення відповідача проти позову із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 року, якою регулюється механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, вказана постанова не припиняє обовязку відповідача оплатити отримані послуги та не є підставою для ухилення від оплати вартості послуг розподілу отриманого природного газу.

Таким чином, господарський суд дійшов вірного висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позовні вимоги в адміністративній справі № 826/5913/16 про визнання пункту 6.4. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 в частині визначення строків оплати нечинним з моменту ухвалення прямо пов'язані із заборгованістю за послуги розподілу природного газу, яка заявлена позивачем до стягнення у справі № 917/497/16, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 917/497/16 до вирішення справи 826/5913/16.

При цьому, відповідачем в апеляційній інстанції заявлене аналогічне клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтоване тими самими доводами відповідача, що і клопотання про зупинення провадження у справі, заявлене в суді першої інстанції.

Проте, колегія суддів не може погодитися із вказаними вище посиланнями відповідача та не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, зважаючи на таке.

У пункті пункту 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 02.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частина третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Предметом позову у справі № 917/497/16 є стягнення заборгованості за послуги надані протягом січня-березня 2016 року, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем типового договору розподілу природного газу (за заявою про приєднання від 30.12.2015р. №1-02/02-14-Р).

Предметом розгляду адміністративної справи № 826/5913/16 є визнання недійсною постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2498 в частині затвердження п. 6.4. Типового договору розподілу природного газу.

Однак, після приєднання відповідача за заявою від 30.1 1.2015р. до публічного договору ПАТ Полтавагаз, даний договір між сторонами є укладеним, відносини сторін регулюються цим договором, який вже носить індивідуальний, а не типовий характер.

Разом з цим, зазначений договір приєднання не оскаржувався сторонами, у звязку з чим в силу статті 204 Цивільного кодексу України є чинним, а значить і обовязковим для виконання сторонами.

Отже доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого відхилення судом першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі є безпідставним, а заявлене відповідачем в суді апеляційної інстанції клопотання про зупинення провадження у даній справі слід залишити без задоволення.

Також відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що остаточна сума наданих послуг по розподілу природного газу за період січень-березень 2016 року склала 47 708 925,64 грн. Проте, відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості станом на 24.03.2016 року, позивачем зазначено вартість розподіленого природного газу в сумі 51 663 835,85 грн. (з урахуванням попередньої оплати передбаченої пунктом 6.4. Типового договору в частині визначення строків оплати послуг).

Однак таке посилання відповідача позбавлено юридичного сенсу, оскільки зазначену невідповідність було усунено позивачем при поданні, до прийняття рішення у справі, заяви про зменшення позовних вимог та доданого до цієї заяви нового розрахунку позову (а.с. 126-127).

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги та зазначив представник відповідача в судовому засіданні 21.07.2016 року, він не погоджується із розрахунком позовних вимог в сумі 15195721,93 грн. за газ в кількості 56329,609 тис. куб.м, зазначивши, що відповідач у березні 2016 року отримав іншу кількість газу та на іншу суму.

Разом з цим, представник відповідача пояснив, що не оспорює факту отримання відповідачем газу у лютому в кількості 16773,661 тис. куб.м на суму 2468061,02 грн., та у березні в кількості 15027,464 тис. куб.м на суму 12727660,91 грн., що зазначено в доданому до заяви про зменшення позову розрахунку заборгованості.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідач, заперечуючи проти розрахунку заборгованості на суму 15195721,93 грн., помилково не врахував, що зазначена сума включає вартість отриманого відповідачем від позивача газу як за березень 2016 року на суму 12727660,91 грн. так і за лютий 2016 року у вказаних у розрахунку заборгованості обсягах на суму 2468061,02грн., які підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни цього рішення відсутні.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 03.06.16 у справі № 917/497/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 26.07.2016 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Ільїн О.В.