номер провадження справи 12/39/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 Справа № 908/1367/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1367/16

за позовом: Заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, с. Гнаровське

до відповідача: Фермерського господарства Агронікс, с. Гнаровське

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м. Київ

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичної особи ОСОБА_1, с. Новотроїцьке

про визнання права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0007, витребування земельної ділянки

за участю представників:

від прокуратури ОСОБА_2, посвідчення № 035883 від 05.10.2015 року

від позивача не з'явився

від відповідача ОСОБА_3, договір № 133 від 27.05.2016 року

від третьої особи-1 ОСОБА_4, довіреність № 010-01/671 від 12.02.2016 року

від третьої особи-2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фермерського господарства Агронікс, в якій просить:

- визнати право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0007, площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, за територіальною громадою с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області;

- витребувати у Фермерського господарства Агронікс на користь територіальної громади с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,1389 га, яка розташована на земельній ділянці по вул. Автомобільній, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області (кадастровий номер :04:003:0007), та є вільною від обєктів нерухомого майна, належних Фермерському господарству Агронікс (будівля хлібопекарного виробництва з кондитерським цехом, 631, А, насосна, В та замощення І). Разом з тим в позовній заяві позивач в порядку приписів ст. 27 ГПК України просить залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.05.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1367/16, справу призначено її до розгляду на 02.06.2016 року о 10:15 та на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України.

01.06.2016 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на будь-який час на розсуд суду у звязку з хворобою та перебуванням на лікарняному.

Вказане клопотання було задоволено судом про що свідчить винесена ухвала від 02.06.2016 року, якою відкладений розгляд справи на 22.06.2016 року о 12:15.

02.06.2016 року на адресу суду від позивача у справі - Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає наступне:

- в позовній заяві прокурор зазначив, що орган місцевого самоврядування в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області не здійснює захист інтересів громади, тому він звертається з даним позовом відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», при цьому в підтвердження своїх повноважень прокурор послався на лист Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 14.03.2016 року;

- прокурор, звертаючись до суду з позовом повинен: обґрунтувати підстави для представництва в суді, здійснювати представництво інтересів громадянина або держави виключно після підтвердження судом підстав для представництва, зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень;

- при зверненні з даним позовом прокурором не було надано доказів в підтвердження підстав для представництва Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області у господарському суді, адже лист сільської ради не містить жодних посилань ні на договір, ні на майно або його місцезнаходження, повернути яке просить прокурор у своєму позові;

- прокурор до позовної заяви не долучив доказів того, що до подання даної позовної заяви він повідомляв Гнаровську сільську раду Вільнянського району Запорізької області про здійснення представництва її інтересів в господарському суді;

- при виконанні прокурором ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та зверненні до сільської ради, остання повинна була розглянути звернення прокурора на сесії ради та винести відповідне рішення щодо звернення прокурора до господарського суду, але цього не було здійснено;

- вважає, що вищевикладені обставини є беззаперечною підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. п. 3, 6 ст. 63 ГПК України.

02.06.2016 року на адресу суду від прокурора надійшли письмові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що спірна земельна ділянка вибула з володіння Гнаровської територіальної громади та набута громадянином ОСОБА_5 Миколаєвичем в порушення встановленого законом порядку, а саме на підставі незаконного рішення суду. В подальшому з метою зберегти незаконно набуте нерухоме майно земельну ділянку було відчужено ФГ Агронікс. Вважає, що вибуття земельної ділянки відбулось в порушення норм земельного законодавства (ст. ст. 12, 83, 123, 125 Земельного кодексу України) та без волі територіальної громади, чим порушено її конституційні права (ст. ст. 142, 143 Конституції України). З приводу вимоги про витребування у відповідача земельної ділянки посилається на ст. 388 ЦК України, якою визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. При цьому прокурор зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Вказує, що власником майна в силу ст. ст. 12, 13 Земельного кодексу України є територіальна громада Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, таким чином право на витребування майна у добросовісного набувача має саме власник, за умови, що це майно вибуло з володіння поза його волею. Разом з тим вважає необхідним залучити до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_1, обґрунтовуючи це приписами ч. 1 ст. 660 ЦК України.

Відповідач у справі - Фермерське господарство Агронікс, 21.06.2016 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- Фермерське господарство Агронікс є добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується також й умовами договору, посвідченого нотаріально, про відсутність арешту та інших перешкод на земельну ділянку зазначено в п. 11 договору від 07.05.2013 року;

- згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року у справі № 2-315/2009 за позовом ОСОБА_1 до Гнаровської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, відповідач у справі - Гнаровська сільська рада не заперечувала проти задоволення позовних вимог, що підтверджується її заявою, апеляційний суд Запорізької області в своєму рішенні від 16.11.2010 року, зазначивши що «відповідач визнав позов» та про відсутність спору, також підтвердив ці обставини, тобто Гнаровська сільська рада, визнаючи позов, висловилась доволі однозначно щодо наявності її волі на вибуття цієї земельної ділянки з її власності;

- вказує, що оскільки саме територіальна громада в особі Гнаровської сільської ради була власником спірної земельної ділянки, то саме її воля, як власника враховується навіть при застосуванні ст. 388 ЦК України;

- рішення Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року, на яке посилається прокурор, винесено за результатами розгляду апеляційної скарги Прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області, тобто не в інтересах територіальної громади, як власника, крім того вказаний орган був створений згідно постанови КМУ від 21.06.2010 року № 477, тобто вже навіть після вибуття земельної ділянки з володіння її власника Гнаровської сільської ради, вказана інспекція не є власником спірної земельної ділянки, воля її взагалі з урахуванням зазначеного не може бути взята до уваги при застосуванні ст. 388 ЦК України;

- вважає, що підстава для застосування ст. 388 ЦК України, про яку зазначено в позовній заяві, вибуття майна з володіння власника не з його волі іншим шляхом, відсутня взагалі, що підтверджено вищезазначеним;

- посилання на рішення Верховного суду України від 17.12.2014 року у справі № 6-99цс14 на підтвердження позиції прокурора є необґрунтованим, оскільки у відносинах, які наявні в цій справі вказане рішення не може бути застосовано;

- відповідач у справі ФГ Агронікс є законним володільцем (власником) майна, право власності на яке виникло з моменту реєстрації такого права на спірну земельну ділянку, 07.05.2013 року;

- вважає, що прокурор пропустив строк позовної давності для подачі позову в інтересах Гнаровської сільської ради;

- зазначає, що оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органу, який має повноваження щодо розпорядження земель (Гнаровська сільська рада Вільнянського району Запорізької області), то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор;

- стверджує, що в даному випадку Гнаровська сільська рада знала про факт скасування рішення Вільнянського районного суду від 29.01.2009 року Апеляційним судом Запорізької області 16.11.2010 року через відсутність спору та продаж земельної ділянки за нотаріальним договором купівлі-продажу саме ОСОБА_1, про факт відчуження земельної ділянки ОСОБА_1 по вул. Автомобільна, 21 в с. Гнаровське через нотаріальну контору Гнаровська сільська рада чудово знала, оскільки сама надала довідку для предявлення до нотаріальної контори про відсутність арешту № 213 від 23.04.2013 року;

- оскільки заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області виступає в інтересах Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, яка в свою чергу знала про факт відчуження земельної ділянки ще в квітні 2013 року, то представнику позивача слід відмовити в задоволенні позовних вимог як з вищезазначених підстав так і через пропуск строку позовної даності, тому що до суду було подано позов прокурором 18.05.2016 року. Разом з тим відповідач повністю підтримує позицію позивача стосовно безпідставності та передчасності звернення прокурора з позовними вимогами в даній справі. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора.

22.06.2016 року на адресу суду від третьої особи у справі - Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України надішли письмові пояснення порядку ст. 22 ГПК України, в яких зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню, мотивуючи свою позицію наступним:

- відповідач не знав та не міг знати про те, що Продавець не мав права відчужувати земельну ділянку;

- в позовній заяві прокурор зазначає про вибуття земельної ділянки з володіння територіальної громади не з її волі, однак згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року у справі № 2-315/2009 за позовом ОСОБА_1 до Гнаровської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку Гнаровська сільська рада не заперечувала проти задоволення позовних вимог, що підтверджується її заявою, а також в рішенні вказано, що рада визнала позов, таким чином Гнаровська сільська рада, не заперечувала проти визнання права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 та визнала позов, чим висловила свою волю на вибуття цієї земельної ділянки з її права власності;

- звертає увагу суду, що і при розгляді цієї справи, Гнаровська сільська рада позов не підтримує та надала відзив на позовну заяву, яким визначено позицію щодо беззаперечних підстав для повернення позовної заяви без розгляду;

- вказує, що є незрозумілими вимоги прокурора щодо одночасного визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,2263 га та витребування у відповідача на користь територіальної громади земельної ділянки, площею 0,1389 га, яка на думку прокурора є вільною від обєктів нерухомого майна, належних відповідачу;

- за договором відповідачем було набуто право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 0,2263 га, під господарськими будівлями і дворами, площа земельної ділянки ні в договорі, ні після його укладення не була розділена на площу під обєктами нерухомого майна та вільну від цих обєктів, при цьому позивач ніякими доказами виділення земельної ділянки площею 0,1389 га, не підтверджує, ситуаційна схема розташування земельної ділянки в с. Гнаровське не є неналежним доказом, оскільки невідомо ким та на підставі чого зроблено цей документ, отже позивач не надав до позовної заяви будь-яких письмових доказів в підтвердження своїх вимог;

- Апеляційним судом Запорізької області 16.11.2010 року було винесено рішення у справі № 2-315/2009, тобто ще у 2010 році прокуратурі було відомо про факт набуття права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1, відтак прокурор звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності, який сплинув у 2013 році. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Безпосередньо в судовому засіданні 22.06.2016 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1, оскільки його участь допоможе обєктивно дослідити всі обставини справи та винести правомірне рішення, та саме рішення у справі може вплинути на його права та обовязки. Також просив суд оголосити перерву в судовому засіданні для залучення третьої особи та продовжити розгляд справи за її участі. Разом з тим надав суду із супровідними листами докази для долучення їх до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2016 року задоволено клопотання відповідача та на підставі приписів ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичну особу ОСОБА_1.

11.07.2016 року до суду від третьої особи - ОСОБА_1 надійшло клопотання, за змістом якого останній на виконання ухвали від 22.06.2016 року надає письмовий відзив на позовну заяву, а також у звязку з поганим самопочуттям та станом здоровя просить в подальшому проводити розгляд справи без його участі. У відзиві зазначає наступне:

- на момент продажу земельної ділянки 07.05.2013 року ФГ Агронікс, ні державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 487423 від 20.07.2009 року, ні державна реєстрація цього права власності, жодним рішення суду чи іншим органом не була скасована, тому вважає, що він, як законний власник має повне право на володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою;

- вказує, що правомірно здійснив відчуження належного йому майна, а ФГ Агронікс є добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується й умовами договору, посвідченого нотаріально;

- Гнаровська сільська рада, визнаючи позов у справі № 2-315/2009, яка розглядалась Вільнянським районним судом Запорізької області, висловилась довільно однозначно щодо наявності її волі на вибуття цієї земельної ділянки з її власності;

- рішення Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року, на яке посилається прокурор, винесено за результатами розгляду апеляційної скарги Прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області, тобто не в інтересах територіальної громади, як власника, крім того вказаний орган був створений згідно постанови КМУ від 21.06.2010 року № 477, тобто вже навіть після вибуття земельної ділянки з володіння її власника Гнаровської сільської ради, вказана інспекція не є власником спірної земельної ділянки, воля її взагалі з урахуванням зазначеного не може бути взята до уваги при застосуванні ст. 388 ЦК України;

- вважає, що підстава для застосування ст. 388 ЦК України, про яку зазначено в позовній заяві, вибуття майна з володіння власника не з його волі іншим шляхом, відсутня взагалі, що підтверджено вищезазначеним;

- відповідач у справі ФГ Агронікс є законним володільцем (власником) майна, право власності на яке виникло з моменту реєстрації такого права на спірну земельну ділянку, 07.05.2013 року;

- вважає, що прокурор пропустив строк позовної давності для подачі позову в інтересах Гнаровської сільської ради;

- оскільки заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області виступає в інтересах Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, яка в свою чергу знала про факт відчуження земельної ділянки ще в квітні 2013 року, то представнику позивача слід відмовити в задоволенні позовних вимог як з вищезазначених підстав так і через пропуск троку позовної даності, тому що до суду було подано позов прокурором 18.05.2016 року;

- повністю підтримує позицію позивача стосовно безпідставності та передчасності звернення прокурора з позовними вимогами в даній справі;

- вказує, що позов про визнання права власності на майно (ст. 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння, втім установивши, що земельна ділянка вже вибула з володіння власника (ще в 2009 році) суд повинен обґрунтовано відмовити у позові, заявленому з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не є належним. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора в повному обсязі.

12.07.2016 року до суду від прокурора надійшли письмові пояснення в поряду ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- волевиявленням територіальної громади щодо передачі земельної ділянки є прийняття відповідною радою рішення про передачу земельної ділянки у власність у порядок, передбачений законодавством;

- твердження відповідача та третьої особи щодо погодження Гнаровської сільської ради з позовом ОСОБА_1 не є волевиявленням територіальної громади, а є лише думкою та позицією посадової особи сільської ради у відповідному судовому процесі, таким чином наявні усі підстави для витребування земельної ділянки від ФГ Агронікс, як добросовісного набувача, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України;

- у справі, що розглядається, Токмацькою місцевою прокуратурою предявлено позов в інтересах Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, яка в своєму листі від 17.03.2016 року зазначає, що дізналася про незаконне володіння ФГ Агронікс земельною ділянкою 11.03.2016 року, отримавши звернення Токмацької місцевої прокуратури від 24.02.2016 року;

- Токмацька місцева прокуратура (на той час прокуратура Вільнянського району) дізналась про те, що спірна земельна ділянка перебуває у власності ФГ Агронікс 03.08.2015 року, отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки, таким чином початок перебігу строку позовної давності для звернення Токмацької місцевої прокуратури з цим позовом починається з 03.08.2015 року, та свідчить про звернення з позовом в межах строку позовної давності;

- за положеннями Земельного кодексу України ФГ Агронікс на законних підставах може або орендувати земельну ділянку у відповідної сільської ради, або придбати шляхом її викупу, натомість земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади в порушення встановленого законом порядку та безкоштовно;

- вважає, що незаконне вибуття земельної ділянки з комунальної власності значною мірою порушує інтереси територіальної громади та просить задовольнити позов.

18.07.2016 року до суду від відповідача надійшло доповнення до відзиву, в якому останній зазначає, що вимоги прокурора про витребування у ФГ Агронікс земельної ділянки площею 0,1389 га, яка є вільною від обєктів нерухомого майна, не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї позиції вказує, що механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року. При цьому зазначає, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою поділу та обєднання земельних ділянок, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому закріплення межовими знаками меж земельної ділянки здійснюється у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок. Вважає, що прокурор фактично просить суд ухвалити рішення про витребування земельної ділянки на підставі самостійно встановлених меж, які встановлювалися невідомими особами, без залучення власника (користувача), всупереч вказаної Інструкції та за відсутністю розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою про поділ земельних ділянок. Просить відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні 19.07.2016 року прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Разом з тим надав суду із супровідним листом додаткові докази для долучення їх до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 19.07.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представники відповідача та третьої особи-1 в судовому засіданні 19.07.2016 року проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи-2 в судове засідання 19.07.2016 року не зявився, однак згідно раніше поданого клопотання просив розглянути справу без його участі.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги позицію прокурора, доводи позивача, заперечення відповідача, позицію третіх осіб, суд встановив:

Позов прокурора мотивовано тим, що в січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в розмірі 0,2263 га, яка розташована за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області. В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначив, що 28.12.2015 року між ним та Фермерським господарством «Агросвіт» укладено договір купівлі-продажу, за яким він придбав нерухоме майно у вигляді хлібопекарного виробництва з кондитерським цехом, що розташоване за адресою: вул. Автомобільна, 21, с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області на земельній ділянці площею 0,2263 га. На підставі ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану під будівлями.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року у справі № 2-315/2009 позов задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області.

На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_1 20.07.2009 року отримав державний акт на право власності серії ЯЖ № 487423 на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора Вільнянського району Запорізької області на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року, вказане рішення було скасоване, а в задоволенні позову ОСОБА_1 до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

В червні 2011 року прокурор Вільнянського району Запорізької області звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 487423 від 20.07.2009 року та скасування державної реєстрації права власності.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.04.2012 року в задоволенні позову прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах Головного управління Державного комітету України по земельних ресурсах в Запорізькій області до ОСОБА_1 про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку відмовлено.

В подальшому рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2013 року за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора Вільнянського району Запорізької області на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.04.2012 року, останнє було скасовано, та прийнято нове рішення, яким позов прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах Головного управління Державного комітету України по земельних ресурсах в Запорізькій області до ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 487423 від 20.07.2009 року, а також скасовано державну реєстрацію зазначеного акта.

07.05.2013 року, до прийняття рішення Апеляційним судом Запорізької області, між ОСОБА_1, далі Продавець, та Фермерським господарством Агронікс, далі Покупець, був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого (п.1) Продавець передав, а Покупець прийняв на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення з усіма обмеженнями, обтяженнями та земельними сервітутами площею 0,2263 га: за земельними угіддями під господарськими будівлями і дворами, розташовану на території Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за адресою: село Гнаровське Вільнянського району Запорізької області по вулиці Автомобільній за № 21. Кадастровий номер земельної ділянки: :04:003:0007.

Разом з тим 07.05.2013 року між ОСОБА_1, далі Продавець, та Фермерським господарством Агронікс, далі Покупець, був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за умовами якого (п. 1) Продавець передав, а Покупець прийняв на праві власності нежитлові будівлі хлібопекарного виробництва з кондитерським цехом інв. № 631 літ. А та насосної літ. В з відповідними надвірними господарчими і побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходяться в селі Гнаровське Вільнянського району Запорізької області по вулиці Автомобільній за № 21, розташовані на земельній ділянці Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області площею 2263 (дві тисячі двісті шістдесят три) кв.м.

Прокурор в позові вказує, що вищезазначеними рішеннями Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року та 29.05.2013 року встановлено, що право власності на земельну ділянку отримано незаконно, в порушення встановленого законом порядку, земельна ділянка вибула із володіння територіальної громади поза її волею, що в свою чергу є підставою для її витребування на підставі ст. 388 ЦК України. При цьому зазначає, що за наявності відомостей про державну реєстрацію права власності на відповідну ділянку за ФГ Агронікс відповідачем фактично оспорюється право власності дійсного власника землі територіальної громади. Вважає, що ОСОБА_1 без законних на те підстав в порушення порядку, передбаченого чинним законодавством, набув право власності на земельну ділянку комунальної форми власності, та в подальшому з метою перешкодити її поверненню законному власнику відчужив ФГ Агронікс, чим не лише порушив вимоги діючого законодавства, а також позбавив як територіальну громаду в особі сільської ради, так і кожного її члена, захищеного Конституцією права власності, а як наслідок і права розпоряджатись землею у встановленому законом порядку. Порушеними інтересами держави в даному випадку є порушене право органу місцевого самоврядування на розпорядження земельною ділянкою комунальної власності.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами склалися земельні правовідносини щодо визнання права власності на земельну ділянку та повернення її власнику, які врегульовані нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною ч. ст. 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Матеріали справи свідчать, що підставою для набуття ОСОБА_1 (третя особа-2 у справі) права власності на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області стало рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року у справі № 2-315/2009, яким задоволено позов ОСОБА_1 до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та визнано за останнім право власності на вказану земельну ділянку. Прийняте рішення мотивовано приписами ст. 377 ЦК України, якою передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення у розмірах, визначених договором про відчуження майна. Тому з врахуванням вказаної норми оскільки право власності на нежилі будівлі та приміщення визнано за позивачем (ОСОБА_1М.) на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2005 року та останнім оформлено право власності на споруди в бюро технічної інвентаризації, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться нежилі будівлі та приміщення.

Згідно ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, яка діяла станом на 02.07.2009 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року у справі № 2-315/2009 ОСОБА_1 був отриманий державний акт на право власності серії ЯЖ № 487423 на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області.

Як свідчать матеріали справи в подальшому вказане рішення Вільнянського районного суду Запорізької області було скасовано рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року за наслідками розгляду апеляційної скарги, поданої прокурором Вільнянського району Запорізької області в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області. Рішенням апеляційного суду встановлено, що перехід права власності на будівлі і споруди до набувача нерухомого майна не тягне за собою автоматичного переходу права власності на земельну ділянку, на якій розташована будівля або споруда. Перехід права власності на землю вимагає в цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод між власником земельної ділянки і набувачем будівлі (споруди). Зазначеним рішенням апеляційного суду було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області у звязку з безпідставністю заявлених вимог та відсутністю спору між сторонами.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2013 року було скасовано рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.04.2012 року, та прийнято нове рішення, яким позов прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах Головного управління Державного комітету України по земельних ресурсах в Запорізькій області до ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 487423 від 20.07.2009 року, а також скасовано державну реєстрацію зазначеного акта. При цьому у вказаному рішенні апеляційним судом зазначено, що підставою для проведення державної реєстрації державного акту є факт виникнення речового права, яким може бути рішення органу місцевого самоврядування, цивільно-правова угода, рішення суду і т.п. з подальшим визнанням такого права державою. І саме про таке одночасне існування двох складових державної реєстрації і свідчить державний акт. Враховуючи, що рішення суду, за яким відповідач (ОСОБА_1М.) набув право власності було скасоване як незаконне, можна зробити висновок про відсутність факту виникнення речового права у відповідача на земельні ділянки, яке підлягає офіційному визнанню і підтвердженню державою.

Таким чином, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2013 року, яке набрало законної сили фактично встановлена відсутність у ОСОБА_1 у звязку зі скасуванням рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року у справі № 2-315/2009 речового права на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області.

За загальним правилом, кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК України). Водночас статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування. Так, згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факти, встановлені вищевказаним рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 статті 35 ГПК України, а тому мають для суду при розгляді даної справи обовязковий характер.

З врахуванням вищевикладеного, оскільки рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року у справі № 2-315/2009, за яким ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області було скасоване рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року, то саме з 16.11.2010 року у ОСОБА_1 було відсутнє речове право на вказану земельну ділянку, а за відсутності речового права на земельну ділянку він не мав повноважень нею розпоряджатись.

Натомість 07.05.2013 року ОСОБА_1, далі Продавець, був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з Фермерським господарством Агронікс, далі Покупець, за умовами якого (п.1) Продавець передав, а Покупець прийняв на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення з усіма обмеженнями, обтяженнями та земельними сервітутами площею 0,2263 га: за земельними угіддями під господарськими будівлями і дворами, розташовану на території Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за адресою: суло Гнаровське Вільнянського району Запорізької області по вулиці Автомобільній за № 21.

При цьому як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.05.2016 року (а.с. 30) саме ОСОБА_1 є засновником (учасником) Фермерського господарства Агронікс (відповідача у справі).

В подальшому рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2013 року було задоволено позов прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах Головного управління Державного комітету України по земельних ресурсах в Запорізькій області до ОСОБА_1, визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 487423 від 20.07.2009 року, виданий на імя ОСОБА_1, а також скасовано державну реєстрацію зазначеного акта.

Відтак, станом на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.05.2013 року з Фермерським господарством Агронікс набуло законної сили рішення Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року, яким визнана відсутність виникнення у ОСОБА_1 речового права на земельну ділянку у звязку з чим відмовлено в задоволенні позову останнього до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на дану земельну ділянку. Крім того матеріалами у справі підтверджено в подальшому визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 487423 від 20.07.2009 року, виданого на імя ОСОБА_1, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2013 року.

Матеріали справи свідчать, що придбана ОСОБА_1 на підставі незаконного рішення суду земельна ділянка, розташована в с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області по вул. Автомобільна, буд. 21.

Частиною 3 ст. 78 ЗК України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Приписами ч. 2 ст. 83 ЗК України встановлено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з ч. 5, 6 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах села Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, відтак фактичним її власником в силу приписів чинного законодавства є територіальна громада в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Отже, ОСОБА_1, не маючи речового права на спірну земельну ділянку, всупереч нормам чинного законодавства України, здійснив її відчуження на користь Фермерського господарства Агронікс, засновником якого є сам, з метою перешкоджання її поверненню законному власнику - територіальній громаді в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, чим порушив право останньої розпоряджатись землею у встановленому законом порядку.

Позовні вимоги прокурора в даній справі мотивовані приписами ст. ст. 392, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якими передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка вибула з володіння її законного власника територіальної громади в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області без її волевиявлення на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази прийняття Гнаровською сільською радою будь-якого рішення щодо надання земельної ділянки площею 0,2263 га, розташованої за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, у власність ОСОБА_1

Матеріали справи свідчать, що в процесі її розгляду відповідачем та третіми особами було заявлено клопотання про сплив строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Втім, пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів (далі постанова Пленуму) визначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, законодавець встановлює, що коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право позивача, про захист якого він просить відповідачем не порушено, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо буде встановлено, що право позивача порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд приймає рішення, яким відмовляє в позові у звязку із закінченням строку позовної давності, а у випадку визнання причин пропуску цього строку поважними - порушене право має бути захищене.

Так, матеріалами справи підтверджено, що спірна земельна ділянка вибула з володіння її законного власника територіальної громади в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області без її волевиявлення.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 ЦК Кодексу, частина перша якої пов'язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом із тим ч. 1, 2, 4 ст. 29 ГПК України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

З аналізу наведених норм вбачається, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог відповідного органу, який має повноваження передачі майна у власність, то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 27.05.2014 року у справі № 3-23гс14, від 23.12.2014 року у справі № 3-194гс14, від 25.03.2015 року у справі 3-21гс15, від 13.05.2015 року у справі 3-126гс15.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2010 року було скасоване рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області у звязку з безпідставністю заявлених вимог та відсутністю спору між сторонами.

Отже, строк позовної давності слід обраховувати з моменту встановлення обставин порушення прав територіальної громади в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області як законного власника земельної ділянки. Саме під час прийняття рішення від 16.11.2010 року позивач Гнаровська сільська рада дізналась про встановлений Апеляційним судом Запорізької області факт відсутності у ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області.

Разом з тим про намір відчуження ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки позивач дізнався, надавши останньому для предявлення до нотаріальної контори довідку № 213 від 23.04.2013 року про те, що йому належить на праві власності земельна ділянка на території Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області по вул. Автомобільна, 21 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 487423 від 20.07.2009 року.

Тобто починаючи з 23.04.2013 року позивач був обізнаний про наміри ОСОБА_1 відчужити земельну ділянку іншій особі, а отже і про порушення свого права на розпорядження вказаною земельною ділянкою, відтак строк позовної давності розпочався з 24.04.2013 року і закінчився 24.04.2016 року. Втім позовна заява даній справі була подана до суду 16.05.2016 року згідно штампу на поштовому конверті.

Разом з тим прокурору (станом на той час - Вільнянському прокурору Запорізької області) про порушення права територіальної громади в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області щодо спірної земельної ділянки було відомо ще під час розгляду Апеляційним судом Запорізької області його апеляційної скарги, поданої на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2009 року в інтересах Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області з метою захисту її права власності на земельну ділянку.

Втім, після прийняття Апеляційним суду Запорізької області рішення від 16.11.2010 року та до 16.05.2016 року ані прокурор, ані позивач не вчиняли дій, в т. ч. в судовому порядку щодо повернення спірної земельної ділянки.

Враховуючи викладене, строк позовної давності для визнання права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0007, площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, за територіальною громадою с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області та витребування її у відповідача сплив, а позивач та прокурор не навели суду поважності причин його пропуску.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, з врахуванням викладеного у задоволенні позовних вимог Заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької до Фермерського господарства Агронікс про визнання права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0007, площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, за територіальною громадою с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області та витребування у Фермерського господарства Агронікс на користь територіальної громади с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області земельної ділянки площею 0,1389 га, яка розташована на земельній ділянці по вул. Автомобільній, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області (кадастровий номер :04:003:0007), та є вільною від обєктів нерухомого майна, належних Фермерському господарству Агронікс (будівля хлібопекарного виробництва з кондитерським цехом, 631, А, насосна, В та замощення І) слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Посилання прокурора в письмових поясненнях на те, що позивач у справі - Гнаровська сільська рада Вільнянського району Запорізької дізналася про незаконне заволодіння Фермерським господарством Агронікс земельною ділянкою 11.03.2016 року після отримання звернення Токмацької місцевої прокуратури від 24.02.2016 року, а також посилання на те, що йому стало відомо про порушення прав позивача лише з 03.08.2015 року є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються наявними у справі доказами.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 3225,69 грн. покладаються на Прокуратуру Запорізької області, згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.07.2016 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 35, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області до Фермерського господарства Агронікс про визнання права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0007, площею 0,2263 га, розташовану за адресою: вул. Автомобільна, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, за територіальною громадою с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області та витребування у Фермерського господарства Агронікс на користь територіальної громади с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області земельної ділянки площею 0,1389 га, яка розташована на земельній ділянці по вул. Автомобільній, 21 у с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області (кадастровий номер :04:003:0007), та є вільною від обєктів нерухомого майна, належних Фермерському господарству Агронікс (будівля хлібопекарного виробництва з кондитерським цехом, 631, А, насосна, В та замощення І) відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 3225,69 грн. покласти на Прокуратуру Запорізької області.

Повне рішення складено 25.07.2016 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.