ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року Справа № 904/10419/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. - (доповідача)

суддів: Широбокової Л.П., Герасименко І.М.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача-1: ОСОБА_1, представник, довіреність №1 від 13.08.2014 року;

від позивача-2: представник у судове засідання не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №б/н від 04.01.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №17 від 01.12.2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія" та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року у справі №904/10419/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія", м.Дніпродзержинськ, Дніпро-петровська область

позивача-2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.Мелітополь, Запорізька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія", м. Дніпропетровськ

про стягнення 98 936 грн. 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія" (надалі ТОВ "ТЕЛК") та фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (надалі ФОП ОСОБА_4А.), з урахуванням уточнень позовних вимог, звернулися до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" (надалі ТОВ "БК "Ольвія") на користь ТОВ «ТЕЛК» 75 000 грн. основного боргу, 1 542 грн. 3 % річних, 26 169 грн. 87 коп. пені, 3 381 грн. 78 коп. інфляційного збільшення, з яких, як вказують позивачі, сума у розмірі 69 000 грн. буде перерахована на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року у справі №904/10419/15 (суддя Рудовська І.А.) в задоволенні позову відмолено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи , порушення норм матеріального та процесуального права, просять Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову в розмірі 45 000 грн., які зарахувати на розрахунковий рахунок позивача-2 №3132 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 313399, свідоцтво №314020.

ФОП ОСОБА_4 на виклик суду не з'явився, , з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за його відсутності.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача-1 та відповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обвязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Позивачі посилаються на ті обставини, що між ТОВ "БК "Ольвія" (замовник), ТОВ "ТЕЛК" (експедитор) та ФОП ОСОБА_4 (перевізник) укладений договір №150515-03 з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 15.05.2015 року, на виконання умов якого позивачами на замовлення відповідача здійснено організацію перевезення вантажів за маршрутом: м.Дніпродзержинськ (Україна) Мінськ (Беларусь) та виставлено відповідачу вартість оплати наданих послуг за заявками №200515-22 від 20.05.2015 року, №200515-08 від 20.05.2015 року, №220515-05 від 22.05.2015 року, які останнім не оплачені, шо і є причинною виникнення спору.

Відповідач факт укладання договору заперечує, внаслідок чого вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

Позивачі пояснюють, що проект договору, підписаний з боку експедитора та перевезника, був надісланий замовнику, послуги за договором були надані, але відповідач, отримавши послуги, ухилився як від підписання договору, так і актів виконаних робіт за ним.

Відповідач зі свого боку вказує, що між сторонами були проведені попередні переговори щодо укладення договору перевезення вантажів автомобільним транспортом та відповідач звернувся до позивача-1 з проханням здійснити перевезення по сполученню: м.Дніпродзержинськ (Україна) м. Мінськ (Беларусь) на загальну суму 45 000 грн., окремо на кожне замовлення по 15 000 грн. Позивач-1 за умовами запропонованого до укладення договору та усною домовленістю сторін оформив заявки №№ 1, 2 від 20.05.2015 року та №3 від 22.05.2015 року, вчасно організував подачу автотранспорту, здійснив перевезення вантажу автомобільним транспортом, що належить позивачу-2, про що свідчать міжнародні товарно-транспортні накладні (СМR). Однак, оскільки договір між сторонами укладений не був та позивач-1 вимагав сплатити послуги із розрахунку 25 000 грн. за кожне перевезення, з позивачем-2 відповідач взагалі не знаходиться у правовідносинах, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 930 Цивільного кодексу України). Отже, укладення договору транспортної експедиції повинно відбутися за загальними правилами Цивільного кодексу України про укладення договорів, однак, якщо сторони не оформили свої договірні відносини у письмовій формі, вони не позбуваються права наводити письмові та інші докази про укладення договору; такими доказами можуть бути фактичне виконання договору повністю або частково.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодесу України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Приймаючи до уваги ті обставини, що:

- поданими доказами (СМR) (а.с. 26, 32, 38) доведено виконання умов вищезазначених заявок;

- відповідач факт отримання від позивача-1 послуг підтвердив;

- вартість наданих послуг за домовленістю сторін складає 45 000 грн., на чому наполягає відповідач та не заперечує апелянт;

- позивачем-1 в порядку ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України 21.07.2015 року надіслана відповідачу претензія з вимогою на оплату наданих послуг, тобто, в період: з 25.07.2015 року по 31.07.2015 року (з урахуванням часу на перебіг пошти) у відповідача виникло зобов'язання з їх оплати, колегія суддів вважає вимогу позивача-1 щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості в розмірі 45 000 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( ст. 611 Цивільного кодексу України).

Позовна вимога стосовно стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає, оскільки позивачами належними доказами не доведено укладання між сторонами договору, яким би узгоджувалось застосування штрафних санкцій.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем-1 нараховано інфляційних збитків в сумі 3 384 грн. 78 коп. за період: травень грудень 2015 року та 3% річних в сумі 1 542 грн. за період: з 29.05.2015 року по 03.02.2016 року.

Вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача-1 інфляційних збитків підлягає задоволенню частково, в сумі 1 028 грн. 80 коп. за період: серпень грудень 2015 року, 3% річних частково, в сумі 684 грн. 24 коп. за період з 01.08.2015 року по 03.02.2016 року, оскільки прострочення відповідачем грошового зобовязання з оплати отриманих послуг розпочалось з 01.08.2015 року, та їх слід нараховувати на заборгованість в розмірі 45 000 грн., про що зазначено вище.

Вимоги позивача-2, викладені в позовній заяві та в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, оскільки, по-перше, належними доказами, у відповідності до ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, ним не доведено підстав для перерахування за його рахунок вартості перевезення, по-друге, предметом позову у справі є стягнення заборгованості на користь позивача-1.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія" та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року у справі №904/10419/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія" 45 000 грн. основного боргу, 684 грн. 24 коп. 3% річних, 1 028грн. 80 коп. інфляційних збитків, 1 378 грн. судового збору за подання позову до господарського суду, 1 515 грн. 80 коп. судового збору за перегляд судового рішення апеляційною інстанцією.

В решті позову відмовити.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 116, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Герасименко

(Повний текст постанови складено 21.07.2016 року)