РІШЕННЯ

"20" липня 2016 р.Справа № 921/290/16-г/14
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680 в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця", вул. Гоголя, 1, м.Львів, Львівська область, 79007

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул.Танцорова,11, м.Тернопіль, 46008

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін", Майдан Привокзальний,1, м.Тернопіль, 46001

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом його звільнення та підписання акта приймання-передачі майна.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність № 3690 від 24.05.16 р.,

відповідача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 14.04.16 р.,

третьої особи: ОСОБА_4, довіреність № 20 від 01.06.16 р.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" звернулось до господарського суду Тернопільської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом його звільнення та підписання акта приймання-передачі майна.

Ухвалою суду від 20.05.2016р. в порядку ст.27 ГПК України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області.

В обґрунтування заявлених вимог, які підтримані у судовому засіданні його повноважним представником, позивач посилається на припинення дії договору оренди нерухомого майна, укладеного між учасниками спору 27.05.2009р., що є підставою для повернення відповідачем об'єкта оренди. Однак, всупереч норм чинного законодавства та положень правочину, товариство відповідне майно не звільнило та балансоутримувачу по акту прийому-передачі не повернуло, що і стало підставою для звернення із відповідним позовом до суду.

У свою чергу відповідач, згідно відзиву на позов та наданих у судовому засіданні пояснень його представником, позовні вимоги заперечує у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Крім того, товариство вказує, що позов заявлений стороною, яка не може бути позивачем, оскільки останній не являється власником спірного майна.

Третя особа, відповідно до письмових пояснень, які підтримані у судовому засіданні повноважним представником, вказує на те, що строк дії договору оренди спірного майна державної власності закінчився 31.03.2015р., а відтак відповідач зобов'язаний передати балансоутримувачу відповідне майно в порядку визначеному правочином, з огляду на що вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Учасникам процесу належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України, роз'яснено.

За відсутності клопотання сторін, технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

У судовому засіданні неодноразово оголошувалась перерва, про що зазначено у відповідному формулярі (протоколі) судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників спору та третьої особи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Як слідує із матеріалів справи, 27.05.2009 року між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №506.

Згідно п.1.1. даного правочину, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину майданчика з покриттям площею 20,0 кв.м., на пероні вокзалу станції Тернопіль з боку міста, за адресою: Привокзальний майдан,1, м.Тернопіль, що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу "Вокзал станції Тернопіль" Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця".

Пунктом 2 договору контрагентами погоджено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п.5.10. угоди, у разі припинення або розірвання договору оренди, Орендар зобов'язаний повернути балансоутримувачу, указаному Орендодавцем орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Згідно п.10.1., даний договір укладено строком на 364 дні, що діє з 27.05.2009 року до 25.05.2010 року включно.

Разом з тим, строк дії договору оренди неодноразово продовжувався, шляхом укладення додаткових угод, востаннє згідно додаткової угоди №5 від 31.01.2015р. по 31.03.2015р. включно.

Зважаючи на припинення дії правочину, ОСОБА_1 відділенням ФДМ України по Тернопільській області на адресу Відокремленого підрозділу та товариства направлено лист №18-14-01617 від 29.04.2015р. із повідомленням про закінченням строку дії договору оренди державного нерухомого майна та вимогою протягом трьох робочих днів повернути майно балансоутримувачу по акту прийому-передачі.

Крім того, позивачем на адресу відповідача направлено аналогічний лист-повідомлення від 13.11.2015р. №19/396 про закінчення терміну дії договору оренди та вимогою повернути майно балансоутримувачу.

Однак, такі вимоги залишені орендарем без будь-якого реагування та належного виконання, що і стало підставою для звернення із відповідним позовом до господарського суду.

Відносини сторін щодо оренди державного та комунального майна регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (надалі Закон) Цивільним кодексом України та Господарським кодексами України, договором.

У розумінні ст.2 Закону, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ст. 759 ЦК України, ст. 283 ГК України, орендодавець (наймодавець) передає або зобовязується передати наймачеві (орендарю) майно у користування за плату на певний строк, для здійснення господарської діяльності.

Як слідує з матеріалів справи, балансоутримувач (позивач) на виконання вимог договору передав в строкове платне користування, а орендар (відповідач) прийняв державне нерухоме майно: частину майданчика з покриттям на пероні вокзалу станції Тернопіль з боку міста площею 20 кв. м. на пероні вокзалу станції Тернопіль, за адресою: Привокзальний майдан, 1, м.Тернопіль, що підтверджується актом приймання-передавання нерухомого майна від 27.05.2009р.

У відповідності до ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Згідно ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками спору, строк дії договору оренди №506 неодноразово продовжувався, шляхом укладення між сторонами додаткових угод, які є складовими та невід'ємними частинами договору, востаннє строк дії правочину встановлено по 31.03.2015р. (Додаткова угода №5).

У свою чергу, нормами ст.291 ГК України та ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" наведено підстави для припинення договору оренди, якою, зокрема є закінчення строку на який його було укладено. Зазначені приписи кореспондуються із п.10.6. укладеного сторонами договору оренди №506.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на пролонгацію спірного договору в порядку ст.764 ЦК України та ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", зважаючи на відсутність заперечень наймодавця щодо продовження користування орендарем наданим в оренду майном та сплатою відповідачем орендної плати за таке користування.

Однак, такі твердження суб'єкта господарювання є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Разом з тим, п.10.3 договору сторонами погоджено, що зміни та доповнення до умов правочину або його продовження чи розірвання допускаються за взаємної їх згоди та за погодженням із балансоутримувачем.

При цьому, продовження дії даного договору на новий строк оформляється додатковим договором, який є невід'ємною частиною останнього, відповідно до вимог чинного законодавства на момент його закінчення та за умови належного виконання орендарем усіх обов'язків за договором оренди.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.02.2015р. ТОВ "Тер-Пінгвін" листом №43 інформувало ОСОБА_1 відділення ФДМ України по Тернопільській області про намір продовжити дію договору оренди №506.

Водночас, ОСОБА_1 відділенням, як орендодавцем направлено відповідачу лист №18-14-01617 від 29.04.2015р. (отриманий товариством 05.05.2015р.) із повідомленням про закінчення терміну дії договору оренди від 27.05.2009р. №506 - 31.03.2015 року, у зв'язку із відсутністю згоди балансоутримувача на продовження строку його дії.

Крім того, ОСОБА_1 відділення вказує, що договір на наступний термін продовженню не підлягає та зазначає про необхідність, відповідно до п.10.9.,10.10. договору, протягом трьох робочих днів з дня закінчення строку його дії повернути орендоване майно балансоутримувачу по акту приймання-передачі.

Таким чином, твердження товариства про відсутність заперечень наймодавця щодо продовження користування відповідачем об'єктом оренди є безпідставними.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на порушення орендодавцем місячного строку щодо надання таких заперечень, з огляду на отримання останніх орендарем лише 05.05.2015р.

Згідно ч.3 ст.254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

При цьому, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Як слідує із повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, лист Регіонального відділення №18-14-01617 від 29.04.2015р. із повідомленням про закінчення терміну дії договору оренди від 27.05.2009р. №506, поданий органу зв'язку 30.04.2015р., тобто в межах одномісячного строку, передбаченого ст.764 ЦК України (термін дії договору закінчився 31.03.2015р.).

Щодо сплати відповідачем орендних платежів після закінчення строку дії договору, що на думку останнього є підтвердженням пролонгації правочину, слід зазначити, що згідно положень ст.ст.653,759 ЦК України, п.3.10. договору, у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання передавання включно.

Відповідно до ч.2.ст. 785 ЦК України у разі, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення. Аналогічна за змістом умова погоджена сторонами у п.10.11. угоди.

Таким чином, сплата відповідачем відповідних платежів є неустойкою, тобто мірою відповідальності за неналежне виконання контрагентом своїх зобов'язань, а не доказом продовження строку дії правочину, як помилково вважає товариство.

Крім того, відповідач в період з квітня 2015 року квітень 2016 року без будь-яких заперечень підписував акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг), в яких зазначено, що договір оренди №506 припинив свою чинність 31.03.2015р.

Враховуючи викладене, договір оренди державного нерухомого майна від 27.05.2009р. №506 припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений.

Наведене, у свою чергу свідчить про відсутність у відповідача права користуватись орендованим майном після припинення дії договору оренди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

ПАТ "Українська залізниця" є юридичною особою, яка утворена відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

До статутного капіталу товариства вносяться: майно залізничного транспорту загального користування; 100 відсотків акцій акціонерних товариств, що проводять ремонт тягового рухомого складу та виготовляють залізобетонні конструкції і шпали, повноваження з управління корпоративними правами яких здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; акції (частки, паї), що належать державі у статутному (складеному) капіталі господарських товариств, утворених за участю підприємств залізничного транспорту; право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту; право господарського відання магістральними залізничними лініями загального користування та розміщеними на них технологічними спорудами, передавальними пристроями, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт.

Відповідно до Статуту ПАТ "Українська залізниця" товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу та інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та даного статуту.

Згідно додатку до Наказу №047 від 01.12.2015р., затв. постановою КМУ від 02.09.2015р. №735, ОСОБА_1 філію "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" наділено майном, що входить до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", зокрема майданчиком з покриттям /зі сторони міста/ попередній інвентарний номер 020524048, розташований за адресою: Тернопільська обл., м.Тернопіль, площа Привокзальна,1.

Отже, спірне нерухоме майно - частина майданчика з покриттям площею 20 кв.м., на пероні вокзалу станції Тернопіль з боку міста, за адресою: Привокзальний майдан,1, м.Тернопіль увійшло до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" та є його власністю.

Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Зокрема, негаторним є позов власника про усунення перешкод у здійсненні користування майном третіми особами, в яких існували підстави для цього, але вони згодом відпали (наприклад, у разі визнання угоди недійсною, припинення договору за угодою сторін та ін).

У відповідності до ст.785 ЦК України, у разі припинення дії договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно приписів ч.1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Положеннями п.10.9,10.10 договору передбачено, у разі припинення або розірвання договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання майна покладається на орендаря.

Проте, як свідчать матеріали справи та не заперечує відповідач, станом на час вирішення справи у суді спірне орендоване майно по акту приймання-передачі балансоутримувачу не передано.

З урахуванням того, що після закінчення дії договору оренди ТОВ "Тер-Пінгвін" втратив статус орендаря, інші підстави для користування приміщенням у товариства відсутні, проте, майно не було повернуто орендарем його власнику, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" підлягають до задоволення як обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем належними і допустимими доказами.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1,2,12,32-34,44-49,82,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" (майдан Привокзальний 1, м.Тернопіль, ) усунути перешкоди в користуванні майном частиною майданчика з покриттям площею 20 кв.м. на пероні вокзалу станції Тернопіль з боку міста, за адресою: Привокзальний майдан, 1, м.Тернопіль шляхом його звільнення та підписання акту приймання-передачі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" (майдан Привокзальний, 1, м. Тернопіль, 46001, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" (вул. Гоголя, 1, м. Львів, Львівська область,79007, ) - 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 26.07.16 р.

Суддя О.В. Руденко