ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. Справа № 909/308/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго № 058/3970 від 21.06.2016 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2016 року

у справі №909/308/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", м. Івано-Франківськ;

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Коломия, Івано-Франківська область

про визнання договору про постачання електричної енергії № 2602395 укладеним на умовах Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

За участю представників :

від позивача ОСОБА_3 представник;

від відповідача ОСОБА_2 особисто, ОСОБА_2 представник;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/308/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.16 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 21.07.16.

Рішенням Господарського суду Івано Франківської області від 08.06.16 у справі №909/308/16 (суддя Неверовська Л.М.) позов Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання договору про постачання електричної енергії № 2602395 укладеним на умовах Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" задоволено частково.

Визнано договір про постачання електричної енергії №2602395 укладеним між Публічним акціонерним товариством "Прикарпаттяобленерго" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 на умовах проекту Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", за виключенням п.2.3.4. договору та додатку 11 до договору, абз. 1 п.3 додатку 2 до договору, п.1 додатку 8.1. до договору, п.2 додатку 8.1. до договору, п. 3 додатку 8.1. до договору, п.4 додатку 8.1. до договору, п.7.2. договору та додатоку 3 до договору, які викласти у редакції ОСОБА_4 розбіжностей від 17.03.16, а саме:

Виключено п.2.3.4. договору та додаток 11 до договору № 2602395.

Абзац 1 п.3 додатку 2 "Порядок розрахунків": Споживач здійснює оплату у терміни визначені даним договором за попередній розрахунковий період відповідно до фактичного використання електроенергії після отримання рахунку від Постачальника. Оплата за використану електроенергію відповідно до рахунку здійснюється протягом п'яти банківських днів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Розрахунковий період вважається період, який починається з 20 числа поточного місяця та триває до 19 числа (включно) наступного місяця. Назва розрахункового періоду, вказана у додатку 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" визначається назвою календарного місяця, у і якому закінчився розрахунковий період.

Пункт 1 додатку 8.1. до договору: Балансова належність електромереж та установок: Постачальника - ЛЕП-0.4 кВ від ТП-52, ТП-52, ЛЕП-6кВ (пр.РП-2-1) ПС "Коломия", кабельний ввід від опори №34 до приладу обліку. Споживача - Прилад обліку та все електрообладнання магазину.

В редакції відповідача п.2 додатку 8.1. до договору: Межа балансової належності та експлуатаційної відповідності за стан та обслуговування електромереж і установок встановлюється: на контактних з'єднаннях автоматичного вимикача перед приладом обліку Споживача.

В редакції відповідача п. 3 додатку 8.1. до договору: Постачальник несе відповідальність за: ЛЕП-0.4кВ від ТП-52, ТП-52, ЛЕП-6кВ (пр.РП-2-1) ПС "Коломия", кабельний ввід від опори №34 до приладу обліку.

В редакції відповідача п.4 додатку 8.1. до договору: Споживач несе відповідальність за: Прилад обліку та все електрообладнання магазину.

Пункт 7.2. договору та додаток 3 до договору № 2602395 виключено.

При цьому місцевий господарський суд виходив з того, що перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачем (відповідачем) є відсутніми, а отже, зобов'язань з приводу внесення плати за перетікання реактивної електроенергії між сторонами не виникає, а тому твердження відповідача про необхідність виключення п. 2.3.4. договору, на думку суду, є обґрунтованим.

Крім цього, судом зазначено, що Правилами користування електричною енергією передбачено наявність такої істотної умови договору як порядок обліку перетікання реактивної електричної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (у разі приєднання електроустановок споживача безпосередньо до мереж постачальника електричної енергії за регульованим тарифом).

Однак, місцевим господарським судом зазначено, що у відповідача відсутнє приєднання електроустановок споживача безпосередньо до мереж постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Також, судом першої інстанції зазначено, що форма попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії за відповідний розрахунковий або плановий період, відповідає Правилам користування електричною енергією, однак, вказане не виключає можливості встановлення іншого, передбаченого законодавством способу оплати. Таким чином, викладено абз. 1 п. 3 додатку 2 "Порядок розрахунків" в редакції відповідача.

Крім того, суд першої інстанції покликається на недоведеність доводів позивача щодо балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності відповідачу, а тому вважав за правильне викласти п.п.1,2,3,4 додатку 8.1. до договору, в редакції відповідача.

Посилаючись на те, що умова про встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж електропередавальної організації та споживача регулює відносини, яких між сторонами не існує, місцевий господарський суд дійшов висновку про виключення п. 7.2. та додаток 3 до договору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Івано Франківської області від 08.06.16 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати договір про постачання електричної енергії №2602395 укладеним на умовах ПАТ «Прикарпаттяобленерго».

При цьому, скаржник посилається на невідповідність висновків місцевого господарського суду обставинам справи, та суперечність нормам процесуального та матеріального права.

Зокрема, на думку апелянта, виключаючи з договору про постачання електричної енергії п.2.3.4 та додатку №11, судом порушено вимоги п.5.5, 5.6, 5.7, додатку 3 ПКЕЕ та п.4 ст. 179 ГПК України , оскільки у даному випадку , на думку апелянта, мова йде не про конкретизацію умов типового договору, а про виключення з тексту договору умов передбаченим типовим договором які є істотними та обовязковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Також, на думку скаржника запропонована ПАТ «Прикарпаттяобленерго» редакція абзацу 1 п.3 Додатку 2 «Порядок розрахунків» договору №2602395 про постачання електричної енергії відповідає вимогам п.6.6 ПКЕЕ, при цьому місцевим господарським судом не враховано, що договір на постачання електричної енергії є окремим видом договорів, що призвело до порушення місцевим господарським судом ст.84 ГПК України.

Крім того, апелянт покликається на те, що всупереч наявним у справі доказам суд своїм рішеням фактично передав у власність позивача кабельний ввід опори №34 до приладу обліку та змінив технічні параметри електроустановки. Відтак, як зазначає апелянт редакція п.1,2,3,4 додатку 8.1 договору про постачання електричної енергії № 2602395 суперечить вимогам ПКЕЕ та фактичним обставинам справи, а саме фактично визначеній сторонами межі балансової належності кабельного вводу, приладу обліку та електрообладнання обєкту.

Таким чином, скаржник вважає, що запропоновані відповідачем зміни до договору, викладені в протоколі розбіжностей не відповідають вимогам ПКЕЕ та суперечать п.4 ст.179 ГПК України.

21 липня 2016 року до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, та вважає його таким, що прийнято без порушень норм матеріального та процесуального права, при цьому зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги. У звязку з наведеним просить залишити рішення місцевого господарського суду у даній справі без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 29.02.2016 на адресу філії ПАТ "Прикарпатгяобленерго" Коломийський МРЕМ надійшла заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про проведення технічного огляду електроустановки, укладення договору про постачання електричної енергії та підключення електроустановки.

Відповідно до поданої заяви та у відповідності до ст.181 ГК України позивачем направлено відповідачу два примірника проекту договору №2602395 про постачання електричної енергії.

Згідно умов договору, позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з дозволеною потужністю 5 кВт, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Точка продажу електричної енергії: магазин (вул.Карпатська, 90 м. Коломия).

17 березня 2016 філією ПАТ "Прикарпатгяобленерго" Коломийський МРЕМ отримано від відповідача один примірник підписаного договору № 2602395 про постачання електричної енергії із двома примірниками ОСОБА_4 розбіжностей до нього.

Розглянувши запропонований відповідачем ОСОБА_4 розбіжностей до Договору, позивач вважає, що умови даного ОСОБА_4 розбіжностей є неприйнятними та такими, що суперечать вимогам Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. №28, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442.

Зважаючи на наведене, ПАТ «Прикарпаттяобленерго» звернулося до ФОП ОСОБА_2 з позовом про визнання договору про постачання електричної енергії № 2602395 укладеним на умовах Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго".

При цьому, обґрунтовуючи позов ПАТ «Прикарпаттяобленерго» посилається на те, що : 1) пропозиція відповідача про виключення п. 2.3.4 та Додатку №11 до Договору про постачання електричної енергії № 2602395 суперечить вимогам ПКЕЕ та п.4 ст.179 ГК України; 2) пропозиція щодо змісту абз. 1 п. 3 Додатку 2 "Порядок розрахунків до договору про постачання електричної енергії № 2602395" суперечить п. 6.6. ПКЕЕ, оскільки згідно Правил оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. Тобто, оплата за використану електричну енергію відповідно до фактичного використання електричної енергії ПКЕЕ не передбачена; 3) запропонована відповідачем редакція пунктів 1, 2, 3, 4 Додатку 8.1. до Договору суперечить двосторонньому акту обстеження схеми електропостачання обєкта електричної енергії та однолінійній схемі електропостачання відповідача від 29.02.2016, який ним підписаний. Згідно даної схеми межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності відповідача встановлена на контактних з'єднаннях кабеля на опорі № 34, Л-7 від ТП-52. У зв'язку з чим і відповідний кабельний ввід від опори № 34 до приладу обліку відповідача є на балансі та в зоні експлуатаційної відповідальності відповідача. Також зазначає, що відповідно до Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін між постачальником і споживачем, який є Додатком 8 до Договору про постачання електричної енергії № 669 від 16.03.2007, що був укладений між ПАТ "Прикарпаттяобленерго" та ПВТФ "Колоінвест", як попереднім споживачем електричної енергії по даному об'єкту (магазин за адресою: м. Коломия, вул.Карпатська. 90), межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності споживача встановлена на кабельних наконечниках на опорі № 34, Л-7 від ТН-52, у зв'язку з чим і відповідний кабельний ввід від опори № 34 до приладу обліку ПВТФ "Колоінвест" був на балансі та в зоні експлуатаційної відповідальності ПВТФ "Колоінвест". На даний час відсутні будь-які документи, які б свідчили про передачу відповідачем чи ПВТФ "Колоінвест" у власність, користування, або повне господарське відання позивача кабельного вводу від опори № 34 до приладу обліку Відповідача. Таким чином, у відповідача на балансі та в зоні експлуатаційної відповідальності перебуває кабельний ввід від опори № 43 до приладу обліку, прилад обліку та все електрообладнання об'єкту за адресою м. Коломия, вул.Карпатська, 90. 4) запропонована відповідачем редакція щодо виключення з Договору п. 7.2 та Додатку 3 Договору суперечить ПКЕЕ, зокрема пункт 7.2. передбачений типовим договором про постачання електричної енергії, а згідно п. 5.6 ПКЕЕ додаток 3 "Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача" є невідємною частиною договору.

Оцінивши матеріали справи та докази, що місяться у ній колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Згідно ч. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, укладення якого є обовязковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятними.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із поданого протоколу розбіжностей згідно з ним відповідач не погодився з редакцією абз. 1 п.3 додатку 2 "Порядок розрахунків", п.1 додатку 8.1. до договору, п.2 додатку 8.1. до договору, п. 3 додатку 8.1. до договору, п.4 додатку 8.1. до договору та запропонував власні редакції вказаних пунктів, а також запропонував виключити п.2.3.4. договору та додаток 11 до договору, п.7.2. договору та додаток 3 до договору.

В редакції позивача п.2.3.4. договору викладено: Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком 11 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Відповідачем запропоновано виключити п.2.3.4. договору та додаток 11 до договору.

В редакції позивача абз. 1 п.3 додатку 2 "Порядок розрахунків" викладено:

Споживач здійснює попередню оплату у терміни визначені даним договором на наступний розрахунковий період у сумі 100% обсягу постачання електричної енергії, вказаного у додатку 1 на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Розрахунковий період вважається період, який починається з 20 числа поточного місяця та триває до 19 числа (включно) наступного місяця. Назва розрахункового періоду, вказана у додатку 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" визначається назвою календарного місяця, у якому закінчився розрахунковий період.

В редакції відповідача абз. 1 п.3 додатку 2 "Порядок розрахунків", викладено:

Споживач здійснює оплату у терміни визначені даним договором за попередній розрахунковий період відповідно до фактичного використання електроенергії після отримання рахунку від Постачальника. Оплата за використану електроенергію відповідно до рахунку здійснюється протягом п'яти банківських днів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Розрахунковий період вважається період, який починається з 20 числа поточного місяця та триває до 19 числа (включно) наступного місяця. Назва розрахункового періоду, вказана у додатку 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" визначається назвою календарного місяця, у якому закінчився розрахунковий період.

В редакції позивача п.1 додатку 8.1. до договору, викладено:

Балансова належність електромереж та установок: Постачальника - ЛЕП-0.4кВ від ТП-52, ТП-52, ЛЕП-6кВ (пр.РП-2-1) ПС "Коломия". Споживача - Кабельний ввід від опори №34 до приладу обліку, прилад обліку та все електрообладнання магазину.

В редакції відповідача п.1 додатку 8.1. до договору, викладено:

Балансова належність електромереж та установок: Постачальника - ЛЕП-0.4 кВ від ТП-52, ТП-52, ЛЕП-6кВ (пр.РП-2-1) ПС "Коломия", кабельний ввід від опори №34 до приладу обліку. Споживача - Прилад обліку та все електрообладнання магазину.

В редакції позивача п.2 додатку 8.1. до договору викладено:

Межа балансової належності та експлуатаційної відповідності за стан та обслуговування електромереж і установок встановлюється: на контактних з'єднаннях кабеля на опорі №34, Л-7 від ТП-52.

В редакції відповідача п.2 додатку 8.1. до договору викладено:

Межа балансової належності та експлуатаційної відповідності за стан та обслуговування електромереж і установок встановлюється: на контактних з'єднаннях автоматичного вимикача перед приладом обліку Споживача.

В редакції позивача п. 3 додатку 8.1. до договору викладено:

Постачальник несе відповідальність за: ЛЕП-0.4кВ від ТП-52, ТП-52, ЛЕП-6кВ (пр.РП-2-1) ПС "Коломия".

В редакції відповідача п. 3 додатку 8.1. до договору викладено:

Постачальник несе відповідальність за: ЛЕП-0.4кВ від ТП-52, ТП-52, ЛЕП-6кВ (пр.РП-2-1) ПС "Коломия", кабельний ввід від опори №34 до приладу обліку.

В редакції позивача п.4 додатку 8.1. до договору викладено:

Споживач несе відповідальність за: Кабельний ввід від опори №34 до приладу обліку, прилад обліку та все електрообладнання магазину.

В редакції відповідача п.4 додатку 8.1. до договору викладено:

Споживач несе відповідальність за: Прилад обліку та все електрообладнання магазину.

В редакції позивача п. 7.2. договору викладено:

У разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж Електропередавальної організації та Споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та оформлюються додатком 3 "Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача".

Відповідачем запропоновано виключити п. 7.2. договору та додаток 3 до договору.

Оцінюючи питання усунення розбіжностей, що виникли у сторін під час укладення договору постачання електричної енергії та можливості його укладення у відповідній редакції, колегія суддів дійшла наступного висновку:

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 6 цієї статті встановлено, що суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині 1 цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Однак, законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Частиною 7 ст. 179 визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Особливості укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені ст. 184 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст.184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 цього Кодексу, не інакше, як шляхом викладення договору, у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст. 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28.

Так, відповідно до п. 1.13 Правил, укладення, внесення змін, продовження чи розірвання дії будь-якого із договорів здійснюються відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Пунктом 5.5. Правилами користування електричною енергією визначено, що договір про постачання електричної енергії містить такі умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей: 1) найменування постачальника електричної енергії та споживача; 2) місце і дату укладення Договору про постачання електричної енергії; 3) договірні величини споживання електричної енергії, договірні величини споживання електричної потужності (помісячно); 4) величини дозволеної та приєднаної потужності; 5) клас напруги споживача за точкою продажу, порядок застосування тарифів на електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів різних тарифних груп тощо; 6) режим роботи електроустановки споживача. У разі укладення одного договору про постачання електричної енергії за двома або більше об'єктами споживача значення величин дозволеної та приєднаної потужності, режим роботи електроустановок споживача визначаються за кожним з об'єктів споживача; 7) значення показників якості електричної енергії (ПЯЕ); 8) узгоджений рівень надійності електропостачання (за категорією надійності); 9) порядок обліку перетікання реактивної електричної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (у разі приєднання електроустановок споживача безпосередньо до мереж постачальника електричної енергії за регульованим тарифом); 10) режими постачання, розрахунковий облік споживання електричної енергії та величини потужності, контролю показників якості електричної енергії, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію; 11) порядок погодження, встановлення, перегляду та коригування договірних величин; 12) заходи з підтримання стійкості енергосистеми, порядок введення обмежень та відключень при дефіциті енергії та потужності в енергосистемі; 13) відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування; 14) зобов'язання сторін у разі порушення договірних величин; 15) порядок зняття показів розрахункових засобів обліку, порядок надання та підтвердження інформації щодо даних розрахункового обліку електричної енергії, порядок та строки проведення розрахунків; 16) строк дії договору; 17) умови та порядок розірвання договору; 18) місцезнаходження, банківські реквізити сторін.

З наведеного вбачається, що Правилами користування електричною енергією передбачено наявність такої істотної умови договору як порядок обліку перетікання реактивної електричної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (у разі приєднання електроустановок споживача безпосередньо до мереж постачальника електричної енергії за регульованим тарифом).

Пунктом 6.33. Правил користування електричною енергією передбачено, що величина плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17 січня 2002 року № 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 лютого 2002 року за № 93/6381 (далі - Методика обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії), та зазначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації.

Згідно п. 3.1. Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, розрахунки за перетікання реактивної електроенергії з мережі електропередавальної організації та за генерацію в її мережу згідно з відповідними додатками до Договорів, передбаченими Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 N28 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.96 за N 417/1442, здійснюються з усіма споживачами (крім населення), які мають сумарне середньомісячне споживання активної електроенергії за всіма точками обліку на одній площадці 5000 кВт х год. та більше.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, а саме з Додатку 1 до договору, середньомісячні договірні обсяги споживання електричної енергії відповідачем становлять 350 кВТ х год.

Зважаючи на наведене у даному випадку перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачем (відповідачем) є відсутніми.

Таким чином, зобов'язань з приводу внесення плати за перетікання реактивної електроенергії між сторонами не виникає.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку стосовно виключення п. 2.3.4. договору, яким передбачено здійснення оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками, оскільки у даному випадку зобов'язань з приводу внесення плати за перетікання реактивної електроенергії між сторонами не виникає.

Щодо запропонованої відповідачем редакції абз. 1 п. 3 додатку 2 "Порядок розрахунків", стосовно встановлення оплати у терміни визначені договором за попередній розрахунковий період відповідно до фактичного використання електроенергії після отримання рахунку від Постачальника, протягом п'яти банківських днів від дня отримання рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання колегія суддів зазначає наступне:

Пунктом 6.6. Правил користування електричною енергією передбачено, що оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Таким чином, у звязку з наявністю законодавчо передбаченої можливості встановлення оплати за вартість прийнятих ресурсів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що у даному випадку відсутні правові підстави для відмови в прийнятті вказаної умови в редакції відповідача.

Посилання скаржника на неправомірність визначення такого способу оплати у звязку з тим, що договір електропостачання є окремим видом договорів, що передбачено ст.275 ГК України, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки вказана стаття не містить заборони, щодо встановлення конкретного способу оплати отриманої електричної енергії. Крім цього, відповідно до ч.4 ст.275 ГК України розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу, а саме ст.181 ГК України.

Щодо п.п.1,2,3,4 додатку 8.1. до договору, що стосуються балансової належності електромереж та установок колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як встановлено місцевим господарським судом, на підставі договору дарування магазину від 18.02.2016 р., Коломийська приватна виробничо-торговою фірма "Колоінвест" подарувала ОСОБА_5 магазин, що розташований за адресою: вул. Карпатська, буд.90, м. Коломия, Івано-Франківська область (а.с.82-85).

Відповідно до п. 2.1. Правил користування електричною енергією, межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і електропередавальною організацією (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Межа експлуатаційної відповідальності може не збігатися з межею балансової належності, яка визначається правом власності споживача і електропередавальної організації (основного споживача) на окремі елементи електричної мережі, про що зазначається в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

В матеріалах справи міститься акт розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін який скаржником не підписано.

Разом з цим, позивачем надано Акт розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін між постачальником і споживачем від 16.03.2007 р. складений позивачем та попереднім власником магазину - Коломийською приватною виробничо-торговою фірмою "Колоінвест" (а.с.34).

Позивачем надано підписаний сторонами Акт обстеження електропостачання об'єкта споживача електричної енергії від 29.02.2016 р., згідно якого межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін встановлена на контактних з'єднаннях кабеля на опорі №34, Л-7, ТП-52 (а.с.33).

Разом з цим, як вірно встановлено місцевим господарським судом, перебування кабельного вводу від опори № 34 до приладу обліку на балансі та в зоні експлуатаційної відповідальності ПВТФ "Колоінвест" як попереднього споживача електричної енергії по даному об'єкту, не свідчить про балансову належність кабельного вводу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

Пунктом 2.1. Правил користування електричною енергією визначено, що межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем і електропередавальною організацією за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін не проведено. При цьому, Акт обстеження електропостачання об'єкта споживача електричної енергії від 29.02.2016 р.не може вважатися належним доказом проведення розмежування з відповідачем.

Також в матеріалах справи міститься витяг з Державного акту на право користування землею виданого ПВТФ "Колоінвест", відповідно до якого землекористувачу надається у постійне користування 0,1101455 га землі в межах згідно з планом землекористування (а.с.86-89).

При цьому, як вбачається з п.4 договору дарування від 18.02.2016 р., магазин розташований на земельній ділянці площею 0,1101 га, кадастровий номер: :08:001:0195.

Тобто, у користуванні ПВТФ "Колоінвест" - попереднього споживача електричної енергії по даному об'єкту (магазину) знаходилась більша площа землі, ніж передана згідно договору дарування від 18.02.2016 р.

Таким чином місцевий господарський суд правомірно зазначив про те, що у даному випадку відсутні беззаперечні докази знаходження кабельного вводу від опори №34 до приладу обліку на балансі саме відповідача. Інші докази які б свідчили про прийняття на баланс чи перебування на балансі відповідача зазначеного кабельного вводу від опори в матеріалах справи відсутні.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з твердженням місцевого господарського суду стосовно недоведеності доводів позивача щодо балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності відповідачу.

Посилання скаржника на те, що судом фактично змінено технічні параметри електроустановки, спростовується судом апеляційної інстанції та не підтверджується матеріалами справи, оскільки судами лише встановлено факт відсутності доказів перебування кабельного вводу від опори №34 на балансі відповідача, при цьому жодним чином не встановлено обставини щодо перебування у власності позивача кабельного вводу опори №34 до приладу обліку, що могло б змінити встановлені технічні параметри електроустановки.

З огляду на наведене місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про викладення п.п.1,2,3,4 додатку 8.1. до договору, в редакції відповідача.

Стосовно виключення п.7.2 договору постачання електричної енергії, судова колегія зазначає наступне:

З матеріалів справи вбачається, що п.7.2 договору постачання електричної енергії регулює відносини сторін у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж Електропередавальної організації та Споживача. Разом з цим, у даному випадку розрахунковий засіб обліку встановлений на межі балансової належності відповідача, тобт на приладі обліку.

Відтак, втрати електроенергії у ділянці електричної мережі від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку у даному випадку відсутні, а тому відсутні підстави включення до договору зазначеного пункуту, який регулює зазначені випадки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що згідно з ст.. 179 ГК України сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. При цьому слід враховувати, що укладення договору спрямоване на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. Тому викладення умов договору у спосіб, відмінний від застосованого у типовому договорі (приміром, викладення умов договору іншими словами), не є відступом від змісту типового договору. Під таким відступом слід розуміти включення сторонами до господарського договору умов, які створюють регулювання, що за змістом прав і обов'язків сторін суперечить відповідному регулюванню, передбаченому типовим договором.

У даному випадку не йде мова про включення до договору про постачання електричної енергії умов які б суперечили регулюванню притаманному для такого виду договорів, а виключення умов, які для сторін не мають юридичного значення, зважаючи на відсутність підстав для застосування деяких передбачених типовим договором умов не суперечить вимогам чинного законодавства та не може вважатися відступом від умов типового договору. Протилежні твердження скаржника викладені в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище.

Частиною 1 та 2 ст.33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що скаржником, у свою чергу, не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами у справі обставини на які він посилається в апеляційній скарзі, а відтак вони не спростовують правомірної позиції суду першої інстанції.

Зважаючи на все вищенаведене, рішенням Господарського суду Івано- Франківської області від 08.06.16 у справі №909/308/16 належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 08.06.16 у справі №909/308/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.07.16

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.