ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016р. cправа№ 914/1765/16

за позовом: Малехівської сільської ради, с. Малехів, Жовківський район

до відповідача: приватного підприємства «Будівельна компанія Садиба», м. Львів

про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди землі

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник

від відповідача: не зявився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява Малехівської сільської ради до приватного підприємства «Будівельна компанія Садиба» про стягнення 165 660,61 грн. основного боргу і 39,37 грн. пені та розірвання договору оренди землі від 09.07.2008р., укладений між Малехівською сільською радою та приватним підприємством Будівельна компанія «Садиба», який зареєстровано в Жовківському районному відділі центру державного земельного кадастру від 11.07.2008р. за №04:08:455:0001.

Ухвалою господарського суду від 01.07.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 12.07.2016р. Цією ж ухвалою було відстрочено сплату позивачем судового збору до винесення рішення по даній справі.

12.07.2016р. розгляд справи було відкладено на 26.07.2016р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судовому засіданні 26.07.2016р. представник позивача розяснив зміст заявлених вимог, просив суд позов задоволити.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду позивач надав суду докази сплати відстроченого судом судового збору в сумі 3 862,91 грн.

Відповідач в жодне судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, вимоги попередніх ухвал суду не виконав.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу передбачені ст. 22ГПК України права, як сторони в процесі (зокрема відкладався розгляд справи для надання можливості реалізації своїх прав сторонами), а тому суд, в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши подані докази, суд встановив наступне:

09.07.2008р. між Малехівською сільською радою (позивачем) та приватним підприємством Будівельна компанія «Садиба» (відповідачем) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,50 га для будівництва готельно-відпочинкового комплексу по вул. Жовківській, 2/а в с. Малехів Жовківського району Львівської області., який зареєстровано в Жовківському районному відділі центру державного земельного кадастру від 11.07.2008р. за №04:08:455:0001.

Згідно п. 8 договору, останній укладено на 10 років з правом викупу.

В п. 8 договору сторони передбачили, орендна плата вноситься щомісячно до 25 числа звітного місяця в розмірі 2 200,00 грн., що в рік складає 26 400,00 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Як зазначає позивач, відповідач неналежним чином виконує умови договору в частині повної та своєчасної оплати за оренду землі, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість за період з вересня 2011р. по травень 2016р. в сумі 165 660,61 грн.

Крім того, позивач звертав увагу суду на те, що відповідач із самого початку укладення спірного договору не здійснював внесення орендних платежів, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями судових рішень господарського суду Львівської області про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача основних сум орендних платежів за попередні періоди. Зокрема, рішеннями, які набрали законної сили вже присуджено до стягнення з відповідача включно по вересень 2011р. 84 538,06 грн. орендної плати.

Із довідки про заборгованість, наданої позивачем, вбачається, що за період з вересня 2011р. по травень 2016р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 165 660,61 грн.

Відтак, у звязку з добровільним непогашенням даного боргу з боку приватного підприємства, Малехівська сільська рада просить суд стягнути 165 660,61 грн. в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до п. 40 згаданого договору, дія останнього припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків передбачених договором, а також з інших підстав визначених законом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, в звязку з неналежним виконання умов договору в частині його оплати, позивач звернувся в досудовому порядку до відповідача з пропозицією від 24.05.2016р. щодо розірвання договору оренди від 09.07.2008р., яка отримана представниками відповідача 01.06.2016р. (відповідна відмітка міститься на претензії) (а.с.19 ).

З огляду на те, що відповідачем не було надано позивачу згоди на таке розірвання договірних відносин, позивач, керуючись умовами прописаними в п. 40 договору, звернувся до господарського суду також з вимогою розірвати спірний договір в судовому порядку.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення повністю. При цьому, суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

В силу приписів статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами у справі виникли договірні відносини на підставі договору оренди від 09.07.2008р.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Підставою для звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем умов договору в частині сплати орендної плати за період з вересня 2011р. по травень 2016р.

В п. 8 договору сторони передбачили, орендна плата вноситься щомісячно до 25 числа звітного місяця в розмірі 2 200,00 грн., що в рік складає 26 400,00 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Як зазначає позивач, відповідач неналежним чином виконує умови договору в частині повної та своєчасної оплати за оренду землі, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість за період з вересня 2011р. по травень 2016р. в сумі 165 660,61 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за спірний період користування земельною ділянкою не здійснив жодного орендного платежу, внаслідок чого допустив заборгованість у розмірі, яка заявлена позивачем до стягнення.

Крім того, як встановлено судом, відповідач із самого початку укладення спірного договору не здійснював внесення орендних платежів, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями судових рішень господарського суду Львівської області про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача основних сум орендних платежів за попередні періоди. (з липня 2008р. по вересень 2011р.).

Жодних документально підтверджених доказів, які свідчили б, що відповідач належним чином виконував свої зобовязання та здійснював оплату орендних платежів суду не надано. Більше того, відповідач не надав суду жодних пояснень з приводу заявлених позовних вимог. Доказів, які свідчили б про дії відповідача спрямовані на виконання своїх зобовязань перед позивачем суду представлено також не було.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи позивача підтверджені належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 165 660,61 грн. орендної плати є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Разом з тим, відповідно до п. 14 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 2,0 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

У відповідності до вищенаведеного положення, позивач, у звязку з порушенням з боку відповідача строків оплати товару, здійснив нарахування останньому 39,37 грн. пені.

Господарський суд, за результатами перевірки правильності нарахування зазначеної суми, дійшов висновку, що сума пеня є обгрунтованою та підлягає до задоволення повністю.

Крім того, позивач, крім вимоги про стягнення заборгованості, просить в судовому порядку розірвати укладений з позивачем договір оренди земельної ділянки.

Господарський суд, розглянувши вказану вимогу позивача, вивчивши матеріали справи та подані докази дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог позов підлягає до задоволення повністю з наступних мотивів:

Згідно вимог ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, зокрема в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів.

Більше того, в п. 40 згаданого договору, сторони передбачили, що дія останнього припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків передбачених договором, а також з інших підстав визначених законом.

Зокрема, в підтвердження такої підстави для дострокового розірвання договору оренди, позивач надав суду довідку Малехівської сільської ради про заборгованість ПП Будівельна компанія «Садиба» від 16.06.2016р.. Із зазначеної довідки вбачається, що відповідач за період з вересня 2011р. по травень 2016р. не здійснив жодного платежу за оренду.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відтак, оскільки судом встановлено, що несплата орендних платежів з боку відповідача мала місце протягом всього періоду договірних відносин, що є істотним порушенням договору, то вимога позивача про розірвання договору оренди землі від 09.07.2008р. підлягає до задоволення.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Малехівської сільської ради задоволити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства «Будівельна компанія Садиба» (адреса: 79059, м. Львів, вул. Лінкольна, 51/64, ) на користь Малехівської сільської ради (адреса: 80383, с. Малехів, Жовківський район Львівська область, вул. Івасюка, 6, ) 165 660,61 грн. основного боргу грн., 39,37 грн. пені та 3 862,91 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Розірвати договір оренди землі від 09.07.2008р. укладений між Малехівською сільською радою (адреса: 80383, с. Малехів, Жовківський район Львівська область, вул. Івасюка, 6, ) в особі сільського голови ОСОБА_2 та приватним підприємством «Будівельна компанія Садиба» (адреса: 79059, м. Львів, вул. Лінкольна, 51/64, ) в особі директора ОСОБА_3, зареєстрований в Жовківському районному відділі центру державного земельного кадастру від 11.07.2008р. за №04:08:455:0001.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 26.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.08.2016р.

Суддя Юркевич М. В.