УХВАЛА

21 липня 2016 року Справа № 4/9/2011

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія, м.Київ про заміну сторони у виконавчому провадженні при виконанні у справі № 4/9/2011 за позовом

Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, м. Харків

до Фізичної особипідприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

про стягнення 47848 грн. 71 коп.

Суддя господарського суду Луганської області - Старкова Г.М.

секретар судового засідання - помічник судді - Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

відповідача - представник не прибув.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Луганської області перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до Фізичної особипідприємця ОСОБА_1 про стягнення 47848 грн. 71 коп.

За результатами розгляду справи рішенням господарського суду Луганської області (суддя Старкова Г.М.) від 17.02.2011 у справі № 4/9/2011 позов задоволено повністю та стягнуто з Фізичної особипідприємця ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за договором овердрафту у сумі 29198 грн. 69 коп., заборгованість за простроченими процентами у сумі 15179 грн. 35 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за договором овердрафту у сумі 2396 грн. 69 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у сумі 1073 грн. 98 коп., витрати по держмиту у сумі 478 грн. 49 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп.

На виконання судового рішення позивачу у справі було видано наказ господарського суду Луганської області № 4/9/2011 від 04.03.2011.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія звернулось до господарського суду Луганської області із заявою № 15384 від 17.05.2016, яка надійшла до господарського суду Луганської області 20.05.2016, згідно штемпеля вхідний № 448-710/16, за якою просить суд замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме: стягувача Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія у справі № 4/9/2011.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк (надалі за текстом- Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія (надалі за текстом Фактор) укладено договір факторингу № 27 від 21.09.2015, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 384-СМБ/2008 від 24.07.2008, який укладений між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та Фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_1.

Позивач у справі - Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк 14.06.2016 подав до суду лист від 06.06.2016 № 30-1/18862(згідно штампу вхідний № 4593/16), за яким зазначив, що право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є Фізична особа підприємець ОСОБА_1, відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія відповідно до умов договору факторингу № 27 від 21.09.2015, тому не заперечує проти задоволення заяви ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №4/9/2011.

Оцінивши подану заяву та матеріали справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Чинним законодавством визначено, що заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.25 ГПК України та ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Аналізуючи зазначені норми закону, зокрема пункти 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації) на стадії виконання судового рішення відбувається заміна кредитора.

В результаті такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження", ст.25 ГПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно частин 1, 4, 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Пунктом 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що статтею 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом тих чи інших обставин.

Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 21.09.2015 між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк (надалі за текстом - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія (надалі за текстом Фактор) укладено договір факторингу № 27 (надалі за текстом - Договір), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 384-СМБ/2008 від 24.07.2008, який укладений між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та Фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 1077 Цивільного кодексу України, яка надає поняття договору факторингу, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ч. 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Як вбачається, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, 19.11.2013 видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи з додатком серії ФК № 435, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія є фінансовою установою та має право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг.

Положеннями ч. 1 ст. 1083 Цивільного кодексу України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до п.2.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта на оплату та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.2 договору визначено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У частині 2 вказаної статті ЦК України закріплено, що боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Відповідно до частини 3 ст. 1082 Цивільного кодексу України виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом.

Суд вказує на те, що заявником до заяви не подані будь які відомості на підтвердження або спростування факту направлення клієнтом (банком, позивачем) або фактором (заявником) боржнику повідомлення про заміну кредитора про відступлення права грошової вимоги факторові за договором факторингу № 27 від 21.09.2015.

Втім, суд зазначає, що у разі якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, саме новий кредитор, а не боржник несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, тобто, права боржника у даному випадку не порушуються.

За умовами розділу 3 договору факторингу № 27 від 21.09.2015 фінансування за відступлені права вимоги надається фактором клієнту шляхом перерахування суми фінансування на рахунок, вказаних у п.3.4 цього договору, двома платежами: перший платіж - 337 758 грн. 20 коп., другий платіж 337 758 грн. 19 коп.

На виконання договору факторингу № 27 від 21.09.2015 позивач надав копії платіжних доручень № 3418 від 18.12.2015 та № 2635 від 22.09.2015, однак на неодноразові вимоги суду оригінали вказаних платіжних доручень позивачем надано не було ( а.с. 50-51).

Право власності на права вимоги, які відступаються за цим договором, вважається таким, що перейшло від клієнта фактору в день підписання акту приймання передачі права вимоги (додаток № 1.2), за умови виконання фактором зобовязань, передбачених п.3.1.1 цього договору. Право вимагати від боржників виконання всіх зобовязань в межах відступлених прав вимог у фактора настає після виконання фактором зобовязань, передбачених п.3.1.1 цього договору. Акт приймання-передачі права вимоги, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в додатку №1.2 цього договору, є доказом передачі права вимоги (4.1 договору).

Як вбачається з наданих до заяви документів, відповідно до п.2 акту приймання передачі права вимоги від 22.09.2015, клієнт цим передає (відступає) права вимоги за кредитами фактору (за переліком, наведеним у додатку 1.1 (реєстр боржників) до договору), а фактор цим приймає права вимоги за кредитами. Клієнт та фактор підтверджують, що передача права вимоги за кредитами набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту приймання-передачі, як передбачено у пункті 4.1 договору (а.с.6).

З наданої заявником виписки з реєстру боржників до договору факторингу № 27 від 21.09.2015 вбачається, що клієнт (позивач у справі) передав, а фактор (заявник) прийняв на умовах, визначених договором, наступні права вимоги: за договором овердрафта № 384-СМБ/2008 від 24.07.2008, укладеного між ПАТ УкрСиббанк та ФОП ОСОБА_1, суму простроченого основного боргу за кредитом - 29198 грн. 69 коп., суму нарахованих процентів 399 грн. 98 коп., суму прострочених процентів 49857 грн. 67 коп. Наданий до суду саме витяг з реєстру боржників підписаний лише однією стороною за договором факторингу № 27 від 21.09.2015, а саме директором ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія ОСОБА_2, скріплений печаткою товариства (а.с.7).

Однак слід зазначити, що заявником та позивачем у справі № 4/9/2011 до суду не подано реєстру боржників відповідно до умов п. 2.2 договору факторингу № 27 від 21.09.2015, який був би підписаний сторонами за вказаним договором та скріплений печатками.

Тобто, суд був позбавлений можливості дослідити оригінал або належно завірену копію реєстру боржників підписаного як АТ УкрСиббанк (клієнт, позивач) так і ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія (фактор, заявник).

Позивач у справі - Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк листом від 06.06.2016 № 30-1/18862 (згідно штампу вхідний № 4593/16), підтвердив, що право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є Фізична особа підприємець ОСОБА_1, відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія відповідно до умов договору факторингу № 27 від 21.09.2015 (а.с. 31).

Таким чином, сторони за даним договором факторингу № 27 від 21.09.2015 визначили суму вимоги, що переходить від позивача (клієнта) до заявника (фактора) ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія за рішенням господарського суду Луганської області від 17.02.2011 у справі № 4/9/2011, а саме заборгованість за договором овердрафту в сумі 29198 грн. 69 коп.

Так, як зазначалося раніше, господарським судом Луганської області був виданий наказ № 4/9/2011 від 04.03.2011 на виконання рішення суду від 17.02.2011 у справі № 4/9/2011, в якому була зазначена сума заборгованості за договором овердрафту у розмірі 29198 грн. 69 коп., що підлягає стягненню з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь позивача з урахуванням заборгованості за простроченими процентами у сумі 15179 грн. 35 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за договором овердрафту в сумі 2396 грн. 69 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 1073 грн. 98 коп., витрати по держмиту в сумі 478 грн. 49 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн. 00 коп.

Із наданих заявником матеріалів вбачається, що постановами від 16.03.2011 та від 16.05.2014 державним виконавцем Артемівського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 25291671 з виконання наказу господарського суду Луганської області № 4/9/2011 від 04.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 борг на користь ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 48563 грн. 20 коп. та накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках які належать боржнику (а.с.12-13).

Проте, умовами договору факторингу, фактору передавалося право вимоги, з урахуванням сплати суми нарахованих процентів та суми прострочених процентів, строк платежу за якими настав на підставі договору овердрафта № 384-СМБ/2008 від 24.07.2008, в той час як обов`язок сплати заборгованості за простроченими процентами у сумі 15179 грн. 35 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за договором овердрафту у сумі 2396 грн. 69 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у сумі 1073 грн. 98 коп., витрат по держмиту у сумі 478 грн. 49 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп. виник в результаті прийнятого рішення господарським судом Луганської області від 17.02.2011 у справі № 4/9/2011, а не на підставі договору овердрафта № 384-СМБ/2008 від 24.07.2008 як то передбачено умовами договору факторингу № 27 від 21.09.2015.

Відповідно до ч.1 ст.25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності субота господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання,поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якої стадії судового процесу. Отже, особа, звертаючись до суду із відповідною заявою про, заміну позивача (стягувача) у справі на його правонаступника у звязку з переходом до останнього права вимоги за договором відповідно до договору факторингу, повинна довести належними та допустимими доказами, за яким саме правочином до неї перейшли права вимоги відносно боржника і який обсяг цих прав.

Така правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 08.10.2014 у справі №13/29-617.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Заявником на підтвердження вимог викладених у заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме стягувача на його правонаступника не подано до суду нормативного обґрунтування, належних та допустимих доказів саме в частині щодо повного обсягу переданого права грошової вимоги з виконання наказу господарського суду Луганської області від 04.03.2011 № 4/9/2011.

Як вбачається, ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія за договором факторингу № 27 від 21.09.2015 отримало обсяг переданих АТ УкрСиббанк прав на заміну останнього вказаним товариством у даній справі, судовими рішеннями у якій, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 га користь АТ УкрСиббанк лише заборгованість за договором овердрафту № 384-СМБ/2008 від 24.07.2008 в сумі 29198 грн. 69 коп.

Суд зазначає, що відсутність інформації про стан виконання вказаного наказу не перешкоджає вирішенню заяви Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія по суті.

Отже, суд, прийшов до висновку про встановлення факту заміни в основному зобов'язанні клієнта - Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк на фактора Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія, яке здійснено шляхом укладеного договору факторингу № 27 від 21.09.2015.

Відтак, суд виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора (позивача) вправі звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу останньої, проте лише у межах суми коштів за відступленим правом грошової вимоги, визначеної за договором факторингу № 27 від 21.09.2015.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10.08.2015 у справі № 911/2501/13 .

Таким чином, зважаючи на все вище викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія про заміну сторони у виконавчому провадженні правонаступником в частині суми заборгованості за договором овердрафту у розмірі 29198 грн. 69 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія про заміну сторони її правонаступником задовольнити частково.

2. Здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні за наказом господарського суду Луганської області від 04.03.2011 у справі №4/9/2011 - Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк (61001,м.Харків, пр.Московський,60, ) на його процесуального правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія (04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, поверх 6, офіс 32, ) в частині права грошової вимоги в сумі 29198 грн. 69 коп.

Ухвала господарського суду Луганської області від 21.07.2016 у справі № 4/9/2011 про заміну стягувача набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Ухвала господарського суду Луганської області від 21.07.2016 у справі № 4/9/2011 про заміну стягувача є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Строк пред'явлення ухвали господарського суду Луганської області від 21.07.2016 у справі № 4/9/2011 про заміну стягувача, до виконання до 22.07.2017.

Суддя Г.М.Старкова