РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016Справа №910/11202/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до За участю про Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41 802,12 доларів США та пені у розмірі 85 грн. 72 коп.
Представники:

від Позивача: Дзюбенко Р.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Білан Р.О. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41 802,12 доларів США та пені у розмірі 85 грн. 72 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 18.08.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Кредитний договір №229-26/08-2005К, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 74 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання договору складає 373 700 грн. 00 коп. у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18.08.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Банк), ОСОБА_1 (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «ДАТАГРУП», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «ДАТАГРУП», (Поручитель) будо укладено Договір поруки №229-26/08-2005К-2, згідно з умовами якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язання перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №229-26/08-2005К від 18.08.2005 року, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Як зазначає Позивач, на виконання умов вказаного Договору Позичальнику були надані кредитні кошти, проте Позичальник в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 01.06.2016 року у Позичальника наявна заборгованість за Договором у розмірі 41 802, 12 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 39 358, 72 доларів США, заборгованість за процентами - 2 443, 40 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 63 грн. 85 коп., пеня за прострочення сплати процентів - 21 грн. 87 коп. 24.12.2015 року Відповідачу та Третій особі надіслані вимоги про погашення заборгованості, які залишені без відповіді і виконання. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» заборгованість у розмірі 41 802,12 доларів США та пеню у розмірі 85 грн. 72 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.06.2016 року порушено провадження у справі № 910/11202/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - ОСОБА_1, судове засідання призначено на 30.06.2016 року.

30.06.2016 року в судове засідання представники сторін не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.06.2016 року не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості в розмірі 41 802,12 доларів США.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.06.2016 року відкладено розгляд справи на 13.07.2016 року, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

13.07.2016 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники сторін вимоги ухвали суду не виконали.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання сторонам можливості врегулювати спір мирним шляхом.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представників позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.07.2016 року відкладено розгляд справи на 27.07.2016 року, у зв'язку з неявкою представника третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

14.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судовому засіданні 27 липня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог. Представник Третьої особи в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року у справі № 910/11202/16.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем проживання ОСОБА_1 є 04214, АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/11202/16 направлялись на вказану адресу ОСОБА_1.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Третя особа про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Приймаючи до уваги, що Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 27 липня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

18.08.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Кредитний договір №229-26/08-2005К, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 74 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання договору складає 373 700 грн. 00 коп. у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі.

Відповідно до п.1.2.1 Договору Позичальник зобов'язаний у будь - якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни встановлені графік погашення кредиту, якщо тільки не застосовуються інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь - якого з п.п.2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4 частин 2 п.9.2 цього договору. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок банку.

Згідно з п.1.3.1 Договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,5% річних.

У п.1.3.4 Договору проценти нараховуються методом «факт/360» відповідно до постанови НБУ від 18.06.2003 р. №255. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім відповідно до умов даного договору. Дня розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

Термін сплати процентів - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. (п.1.3.5 Договору)

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій Позичальник сплачує Банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню з розрахунку 0,2% від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

У п.9.5 Договору строк дії Договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту та плати за кредит.

Графіком погашення кредиту до Кредитного договору №229-26/08-2005К від 18.08.2005 року Сторони узгодили строк погашення кредиту 18.08.2026 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18.08.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Банк), ОСОБА_1 (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «ДАТАГРУП», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «ДАТАГРУП», (Поручитель) будо укладено Договір поруки №229-26/08-2005К-2, згідно з умовами якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язання перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №229-26/08-2005К від 18.08.2005 року, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п.1.3 Договору Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищеназваному Кредитному договорі.

Згідно з п.1.4 Договору відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною.

У п. 2.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання на 2 день з моменту невиконання своїх зобов'язань Позичальником по Кредитному договору.

Поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання на користь Кредитора в термін, визначений п.2.2 цього договору шляхом перерахування суми заборгованості Позичальника на рахунок/рахунки (простроченої заборгованості, прострочених процентів, комісії та інш.), вказані Кредитором. (п.2.3 Договору)

У п.3.1 Договору зазначено, що він вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що за невиконання Поручителем вимоги пред'явленої згідно з п.2.2 договору і в зазначені в цьому пункті терміни, Поручитель сплачує Кредитору пеню з розрахунку 0,2% від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що виконання умов вказаного Договору Позичальнику були надані кредитні кошти, проте Позичальник в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 01.06.2016 року у Позичальника наявна заборгованість за Договором у розмірі 41 802, 12 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 39 358, 72 доларів США, заборгованість за процентами - 2 443, 40 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 63 грн. 85 коп., пеня за прострочення сплати процентів - 21 грн. 87 коп. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» заборгованість у розмірі 41 802,12 доларів США та пеню у розмірі 85 грн. 72 коп.

24.12.2015 року Позивачем були надіслані вимоги на адреси Позичальника та Поручителя про сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 247,99 доларів США, які були отримані останніми 30.12.2015 р., що підтверджується поверненням на адресу банку рекомендованих повідомлень про вручення уповноваженим особам, проте залишені без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поруки №229-26/08-2005К-2 від 18.08.2005 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Кредитний договір №229-26/08-2005К, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 74 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання договору складає 373 700 грн. 00 коп. у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі.

На виконання умов Кредитного договору №229-26/08-2005К від 18.08.2005 року Позивачем видано ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 74 000 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку Позичальника за період з 18.08.2005 року по 01.06.2016 року.

Судом встановлено, що за Кредитним договором №229-26/08-2005К від 18.08.2005 року перед Позивачем у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 39 358,72 доларів США та заборгованість за відсотками у розмірі 2 443,40 доларів США, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості станом на 01.06.2016 р., наданим Позивачем.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18.08.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Банк), ОСОБА_1 (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «ДАТАГРУП», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «ДАТАГРУП», (Поручитель) будо укладено Договір поруки №229-26/08-2005К-2, згідно з умовами якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язання перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №229-26/08-2005К від 18.08.2005 року, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до ст. 564 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У п. 2.2 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання на 2 день з моменту невиконання своїх зобов'язань Позичальником по Кредитному договору.

Поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання на користь Кредитора в термін, визначений п.2.2 цього договору шляхом перерахування суми заборгованості Позичальника на рахунок/рахунки (простроченої заборгованості, прострочених процентів, комісії та інш.), вказані Кредитором. (п.2.3 Договору)

24.12.2015 року Позивачем була надіслана вимога на адресу Поручителя про сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 247,99 доларів США, яка була отримана останнім 30.12.2015 р., що підтверджується поверненням на адресу банку рекомендованого повідомлення про вручення уповноваженій особі підприємства, проте залишена без відповіді і виконання.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Приватним акціонерним товариством «ДАТАГРУП», як поручителя за основним договором, Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» грошових коштів, наданих за Кредитним договором №229-26/08-2005К від 18.08.2005 року та не надано доказів сплати процентів за користування такими кредитними коштами.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору поруки №229-26/08-2005К-2 від 18.08.2005 року не здійснив повернення грошових коштів в розмірі 39 358,72 доларів США та не сплатив проценти за користування такими кредитними коштами у розмірі 2 443,40 доларів США, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» суми заборгованості за кредитом у розмірі 39 358,72 доларів США та суми заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 2 443,40 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за прострочення сплати кредиту за загальний період прострочення з 19.06.2015 р. по 01.06.2016 р. у розмірі 63 грн. 85 коп. та пеню за прострочення сплати процентів за загальний період прострочення з 13.11.2015 р. по 01.06.2016 р. у розмірі 21 грн. 87 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 3.3 Договору поруки передбачено, що за невиконання Поручителем вимоги пред'явленої згідно з п.2.2 договору і в зазначені в цьому пункті терміни, Поручитель сплачує Кредитору пеню з розрахунку 0,2% від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

Суд, перевіривши розрахунок пені за прострочення сплати кредиту за загальний період прострочення з 19.06.2015 р. по 01.06.2016 р. у розмірі 63 грн. 85 коп., у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити самостійно за межі заявлених позовних вимог. Проте, Суд звертає увагу, що Позивач невірно визначив початок періоду прострочки Відповідача.

Так, у п. 2.2 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання на 2 день з моменту невиконання своїх зобов'язань Позичальником по Кредитному договору.

Поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання на користь Кредитора в термін, визначений п.2.2 цього договору шляхом перерахування суми заборгованості Позичальника на рахунок/рахунки (простроченої заборгованості, прострочених процентів, комісії та інш.), вказані Кредитором. (п.2.3 Договору)

24.12.2015 року Позивачем була надіслана вимога на адресу Поручителя про сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 247,99 доларів США, яка була отримана останнім 30.12.2015 р., що підтверджується поверненням на адресу банку рекомендованого повідомлення про вручення уповноваженій особі підприємства, проте залишена без відповіді і виконання.

За таких підстав, обов'язок Відповідача по сплаті заборгованості Позичальника (простроченої заборгованості, прострочених процентів, комісії та інш.) Банку виник 04.01.2016 року, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України своїм від 11.11.2015 року № 1155-р 01.01.2016 року є вихідним днем, а відповідно до ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а прострочка Відповідача почалась з 05.01.2016 року.

Крім того, Суд звертає увагу, що вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). (п.8.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»)

Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати кредиту за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 05.01.2016 р. по 01.06.2016 р. у розмірі 63 грн. 85 коп.

Суд, перевіривши розрахунок пені за прострочення сплати процентів за загальний період прострочення з 13.11.2015 р. по 01.06.2016 р. у розмірі 21 грн. 87 коп., вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити самостійно за межі заявлених позовних вимог. Проте, Позивачем невірно визначений початок періоду прострочки Відповідача, а тому до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня за прострочення сплати процентів за загальний період прострочення з 05.01.2016 р. по 01.06.2016 р. у розмірі 21 грн. 87 коп.

Таким чином, підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у розмірі 39 358,72 доларів США, заборгованість за процентами у розмірі 2 443,40 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 63 грн. 85 коп. та пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 21 грн. 87 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» (03057, м.Київ, ВУЛИЦЯ СМОЛЕНСЬКА, будинок 31-33, Ідентифікаційний код юридичної особи 31720260) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (61001, Харківська обл., місто Харків, ПРОСПЕКТ МОСКОВСЬКИЙ, будинок 60, Ідентифікаційний код юридичної особи 09807750) заборгованість за кредитом у розмірі 39 358 (тридцять дев'ять тисяч триста п'ятдесят вісім) доларів США 72 (сімдесят два) центи, заборгованість за процентами у розмірі 2 443 (дві тисячі чотириста сорок три) доларів США 40 (сорок) центів, пеню у розмірі 85 (вісімдесят п'ять) грн. 72 (сімдесят дві) коп. та судовий збір у розмірі 15 765 (п'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п'ять) грн. 89 (вісімдесят дев'ять) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 липня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин