ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Справа № 902/1617/15

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівДанилової Т.Б.,
Корсака В.А.,
розглянувши
касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову від 11.05.2016 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№902/1617/15 господарського суду Вінницької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до проКомунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" стягнення 76 660 439,69 грн. згідно договору №561/14-ТЕ-1

За участю представників сторін:

Від позивача - Безпалюк О.Л. (дов. від 18.04.14)

Від відповідача - не з'явились

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Вінницької області із позовом до КП "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 76 660 439,69 грн., з яких: 30 688 457,77 грн. основного боргу, 15 369 252,28 грн. пені, 28 690 965,70 грн. інфляційних втрат, 1 911 763, 94 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 29.02.2016 (суддя - Маслій І.В.) в позові відмовлено.

Постановою колегії суддів Рівненського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 у складі: Крейбух О.Г., Огороднік К.М., Юрчук М.І. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у касаційній скарзі просить рішення та постанову господарських судів попередніх інстанцій скасувати в частині відмови у стягненні 15 369 252,28 грн. пені, 28 690 965,70 грн. інфляційних втрат, 1 911 763, 94 грн. 3% річних, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в цій частині. В іншій частині рішення та постанову залишити без змін. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема. ст.ст.525, 526, 599, 625, 631 Цивільного кодексу України, ст.617 Господарського кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.11.2013 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та КП "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" укладено договір № 561/14-ТЕ-1 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 122 100 тис. куб. м.

Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі плановий обсяг), можуть змінюватись Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п.2.1.1 Договору).

Згідно п.3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.5.1 Договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ України.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що ціна за 1000 куб. м. газу становить 1 118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1 118,974 грн., крім того ПДВ 17 % - 190,226 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 Договору).

Відповідно до п.7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Згідно п.7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11 Договору).

В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод: № 1 від 28.01.2014; № 2 від 29.04.2014, якими сторони погоджували ціну природного газу та уточнювали предмет договору. Решта умов Договору залишена незмінною і обов'язковою для виконання сторонами.

В період з січня по грудень 2014 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 81898.504 тис. куб.м. на загальну суму 107 221 547,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Судами також встановлено, що 12.12.2014, 26.12.2014 та 03.12.2015 між позивачем, відповідачем, Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Вінницької міської ради, Департаментом енергетики, транспорту та зв'язку Вінницької міської ради укладено договори за № 1354/30, № 1625/30, № 167/375-в про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України Про державний бюджет України на 2014 рік), предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 за № 30.

За змістом п.8 Договорів про організацію взаєморозрахунків КП "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" перераховує на рахунок ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" кошти в загальній сумі 14 719 311,79 грн. (за договором № 1354/30 - 1 501 941,41 грн.; за договором № 1625/30 - 710 031,61 грн.; за договором № 167/375-в - 12 507 338,77 грн.) для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік за договором від 27.11.2013 року № 561/14-ТЕ-1.

Відповідно до п.11.2 та п.12.2 Договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

За умовами п.16 та п.17 Договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

На виконання умов договорів про організацію взаєморозрахунків, відповідачем здійснено оплату за природний газ, одержаний за договором № 561/14-ТЕ-1 від 27.11.2013, що підтверджується платіжними дорученнями № 8 від 15.12.2014 на суму 1 501 941,41 грн., № 13 від 29.12.2014 на суму 710 031,61 грн. та № 10 від 04.12.2015 на суму 12 507 338,77 грн.

Одночасно, на виконання Постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" між Головним управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" та ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підписано 19 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, зокрема: № 2494 від 18.12.2014; № 2185 від 18.11.2014; № 2035 від 16.10.2014; № 1052 від 25.06.2014; № 1201 від 20.05.2014; № 1297 від 29.05.2014; № 1386 від 18.06.2014; № 1603 від 17.07.2014; № 1714 від 19.08.2014; № 1826 від 17.09.2014; № 38 від 20.01.2015; № 347 від 18.02.2015; № 612 від 19.03.2015; № 788 від 16.04.2015; № 1108 від 19.05.2015; № 1386 від 18.06.2015; № 1560 від 16.07.2015; № 1732 від 18.08.2015 та № 2432 від 19.11.2015 на загальну суму 54 242 954,00 грн.

Згідно з п.1.1 предметом цих спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 за №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (із змінами і доповненнями).

Розділом 2 спільних протокольних рішень, сторони передбачили порядок проведення взаєморозрахунків. Зокрема, сторона № 3 (КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго") перераховує стороні останній (ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") кошти за природний газ 2014 року згідно договором від 27.11.2013 за № 561/14-ТЕ-1 з таким записом у графі "призначення платежу": "постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, дата і номер спільного протокольного рішення, за природний газ 2014 року, договір від 27.11.2013 року № 561/14-ТЕ-1".

За умовами розділу 3 спільних протокольних рішень, сторони зобов'язуються:

- забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком, проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, (із змінами і доповненнями), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 342/16358;

- перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

- оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів, у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення;

- забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Посилаючись на наявність станом на вересень 2015р. заборгованості за поставлений у 2014 році природний газ у сумі 30 688 457,77 грн. позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Господарськими судами встановлено, що відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку за січень 2014 р. по грудень 2015 р. за договором №561/14-ТЕ-1 від 27.11.2013 станом на вересень 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 30 688 457,77 грн. (вказана сума є предметом спору в даній справі) однак останнім протокольним рішенням № 2432 від 19.11.2015 сторони погодили порядок перерахування коштів в сумі 18 181 119,00 грн. за природний газ за 2014 рік згідно з Договором від 27.11.2013 за № 561/14-ТЕ-1. Згідно платіжного доручення № 9 від 23.11.2015 відповідачем перераховано 18 181 119,00 грн. на рахунок відповідача. Тобто, станом на грудень 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 12 507 338,77 грн. Відповідно до Договору № 167/375-в про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015 сторони погодили порядок перерахування коштів в сумі 12 507 338,77 грн. Згідно платіжного доручення № 10 від 04.12.2015 відповідачем перераховано 12 507 338,77 грн. на рахунок позивача.

Таким чином, судами встановлено, що відповідачем погашено заборгованість за Договором в повному обсязі до звернення з позовом до суду.

З огляду на викладене, суди обгрунтовано дійшли висновку про відмову в позові в частині стягнення заборгованості в розмірі 30 688 457,77 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 15 369 252,28 грн. пені, 28 690 965,70 грн. інфляційних втрат та 1 911 763,94 грн. 3% річних.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судами встановлено, що в розділах 2, 3 спільних протокольних рішень сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків, зокрема визначили, що учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Тобто, уклавши, спільні протокольні рішення та договори про організацію взаєморозрахунків сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожитий природний газ, поставлений відповідно до договору № 561/14-ТЕ-1 від 27.11.2013.

Для стягнення штрафних санкцій (пені) та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною 2 ст.625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами.

Враховуючи, що судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем виконано умови договорів про організацію взаєморозрахунків та спільні протокольні рішення в порядку і у строки, визначені вказаними договорами та рішеннями, суди обгрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та річних.

Посилання касатора на те, що спільні протокольні рішення та договори про організацію взаєморозрахунків не змінили умов договору щодо оплати поставленого газу, а тому мало місце прострочення оплати і відмова у стягненні пені, інфляційних втрат та річних є неправомірною, не приймається до уваги, оскільки, що судами попередніх інстанцій встановлено, що вищезазначеними протокольними рішеннями та договорами про організацію взаєморозрахунків сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожитий природний газ, поставлений відповідно до договору № 561/14-ТЕ-1 від 27.11.2013.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення господарського суду першої інстанції про відмову в позові, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову від 11.05.2016 Рівненського апеляційного господарського суду у справі №902/1617/15 господарського суду Вінницької області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді Т. Данилова

В. Корсак