РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016Справа №910/9707/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Пантіної Л.О.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ ФІНАНС»

третя особа -1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний Банк України

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Бондаренко М.Г. (дов. №29 від 30.06.16);

від відповідача - Королецька В.А. (дов. від 08.06.15);

від третьої особи-1 - Гуленко Ю.М. (дов. №27-28022/16 від 23.06.16);

від третьої особи-2 - не з'явився;

від третьої особи-3 - не з'явився;

від третьої особи-4 - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

26.05.2016 Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Пантіної Л.О. звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ ФІНАНС», у якому просило:

1) застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за №6327, що був укладений між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС»;

2) зобов'язати ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» повернути на користь ПАТ «Український професійний банк» права майнової вимоги, отримані за договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеними між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» та повернути оригінали документів, отримані згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015, а саме:

Документи щодо позичальника банку - ОСОБА_4:

- кредитний договір №525 від 08.09.2011;

- іпотечний договір, посвідчений 08.09.2011 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., за реєстровим №10062;

- свідоцтво про власність №127 від 08.04.2008;

- договір №6 купівлі-продажу приміщення шляхом викупу, посвідчений 11.02.2008 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою В.І. за реєстровим №733;

- витяг з державного реєстру правочинів №5419515 від 11.02.2008;

- акт прийому-передачі приміщення від 28.02.2008;

- витяг про реєстрацію права власності на нежиле приміщення №18554664 від 17.04.2008;

- технічний паспорт на нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

3) внести зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- внести зміни про суб'єктів в записі про іпотеку: 9828361, змінити іпотекодержателя ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» на іпотекодержателя ПАТ «Український професійний банк»;

- внести зміни про суб'єктів в записі про обтяження: 9996658, змінити обтяжувача ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» на обтяжувача ПАТ «Український професійний банк».

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що договір про відступлення прав вимоги, посвідчений 27.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований за №6327, відповідно до якого ПАТ «УПБ» відступило (передало) ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» належні банку майнові права за кредитним договором №525 від 08.09.2011, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «УПБ», за іпотечним договором, посвідченим 08.09.2011 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстровим №10062, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано власне нерухоме майна позичальника, в забезпечення виконання його зобов'язань за кредитним договором, є нікчемним згідно п. п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2016 порушено провадження у справі №910/9707/16, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України та ОСОБА_4, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича. Розгляд справи призначено на 07.06.2016.

07.06.2016 представниками третьої особи 1 та третьої особи 2 через загальний відділ суду було подано письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, відповідно до змісту яких зазначені особи позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на те, що договір відступлення був укладений з порушенням вимог Постанови НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, яка забороняє Банку передавати третім особам майно та активи за кредитними операціями до повного погашення позичальниками заборгованості; укладаючи Договір відступлення, ПАТ «УПБ» здійснило безоплатне відчуження майна (майнових прав кредитора) та відмовилося від власних майнових вимог, що прямо зазначено у п.1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину. Жодних розрахунків через кореспондентський рахунок Банку, який був відкритий в Національному банку, не проводилось. Працівниками Банку були виконані лише фіктивні операції з порушенням публічного порядку, установленого Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; ПАТ «УПБ», уклавши правочини відступлення прав вимоги, здійснило відчуження майна (майнових прав), за ціною, значно нижчою від звичайної, в результаті чого банк отримав збитки, що прямо зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину; умови Договору відступлення, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором Банку, майнових прав за Кредитним договором та Договором забезпечення за ціною, що є значно нижчою вартості відступлення майнових прав, отже надають кредитору - ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС переваги перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами ПАТ «УПБ», що прямо зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочин. Враховуючи викладене, третя особа підтримує позовні вимоги та просить позов задовольнити.

07.06.2016 третьою особою 3 через загальний відділ суду було подано письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, відповідно до яких у вирішенні спору третя особа 3 покладається на розсуд суд.

В судовому засіданні 07.06.2016 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно із змістом якого відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що договір про відступлення прав вимоги є чинним, укладений з дотриманням норм чинного законодавства України і позивачем вимоги про встановлення нікчемності вказаного правочину не заявлялось. Крім того, відповідач зазначає, що при винесенні рішення про нікчемність спірного договору у зв'язку з порушенням під час його укладення Постанови НБУ від 30.04.2016 № 293/БТ уповноважена особа Фонду вийшла за межі наданих їй законом повноважень, оскільки віднесла спірний договір до нікчемних не лише з підстав, визначених ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а й з підстав, не встановлених спеціальним законом. Також відповідач зазначає, що заборона позивачу використовувати для розрахунків в національній валюті прямі кореспондентські рахунки та зобов'язання позивача здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок в НБУ стосується виключно міжбанківських переказів і не поширюється на внутрішньобанківські операції позивача. Постановою НБУ від 30.04.2016 № 293/БТ позивачу не заборонено здійснювати платежі юридичних осіб - клієнтів банку та не передбачено отримання згоди куратора НБУ на укладення позивачем договір про відступлення права вимоги.

07.06.2016 представником позивача через загальний відділ суду було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у зв'язку із неявкою в судове засідання представників третьої особи-2, третьої особи-3, третьої особи-4, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 12.07.2016.

08.07.2016 третьою особою-3 поданео клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

12.07.2016 відповідачем подано додаткові письмові пояснення у справі, у яких він зазначив, що перерахування грошових коштів на виконання вказаного вище правочину здійснювалось з поточного рахунку відповідача у чіткій відповідності до Цивільного кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про банки і банківську діяльність», та грошові кошти за вказаним договором сплачувались відповідачем позивачу, а не навпаки, і достатній для проведення платежу від 27.05.2015 залишок на рахунку відповідача підтверджується випискою про рух коштів.

12.07.2016 представником позивача через загальний відділ суду було подано заперечення на відзив відповідача на позовну заяву, у якому позивач посилався на те, що правочин є нікчемним у зв'язку із порушенням нормативно-правових актів в момент його укладення, а не через необхідність визнавати його таким, а враховуючи, що прийнявши платежі від відповідача шляхом проведення транзакцій в межах одного банку (а не через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України) за договором про відступлення прав вимоги, ПАТ «УПБ» порушило п. 6 Постанови №293, яким обмежено дієздатність позивача, а тому такий правочин є нікчемним. Також позивач зазначив, що укладення договору про відступлення прав вимоги відбувалось виключно з метою надання ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» можливості позачергово задовольнити свої грошові вимоги, оскільки станом на день укладення вказаного договору ПАТ «УПБ» вже було віднесено до категорії проблемних і останнє не виконувало жодних грошових зобов'язань, що обумовлювалось відсутністю грошових коштів.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.07.2016 у зв'язку із неявкою представників позивача та третіх осіб 2, 3, 4 у судове засідання, а також задоволення судом клопотання про відкладення розгляду справи розгляд справи відкладено на 26.07.2016.

26.07.2016 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано додаткові пояснення по справі.

У судове засідання 26.07.2016 з'явилися представники позивача, відповідача та третьої особи-1, надали пояснення по суті справи.

Представники третіх осіб 2, 3, 4 в судове засідання 26.07.2016 не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

08.09.2011 між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - Банк, позивач) та ОСОБА_4 (третя особа - 3, позичальник) було укладено кредитний договір № 525 (далі - кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді відкличної кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі на строк та умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язався отримати і повернути грошові кошти, одержані в рахунок кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 встановлено наступні умови кредитного договору: кредит з лімітом заборгованості - 140 000,00 грн. з поетапним щомісячним зменшенням ліміту заборгованості, починаючи з листопада 2011 року; строк кредиту: з 08.09.2011 по 10.08.2021 року (включно); процентна ставка: 22% річних; призначення кредиту: на споживчі цілі по Програмі кредитування фізичних осіб під заставу нерухомості.

В забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника відповідно до кредитного договору № 525 від 08.09.2011 між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір від 08.09.2011, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. та зареєстрований в реєстрі за №10062, згідно якого в іпотеку передано нежиле приміщення загальною площею 71,76 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

27.05.2015 між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ ФІНАНС» (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги б/н (далі - договір про відступлення), за умовами якого позивач Банк (відступив) відповідачу належні позивачу майнові права за вказаним кредитним договором, в тому числі, але не виключно, права вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісій та штрафних санкцій за кредитним договором в розмірі, який буде існувати на момент переходу прав вимоги, вказаний в п.3 цього договору, а також всі права іпотекодержателя за іпотечним договором. Вказаний договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за № 6327.

Згідно з п. 3. договору про відступлення заборгованість за кредитним договором становить 89662,16 грн.

Підстави виникнення зазначених в п.1 цього договору прав вимоги до боржника, на момент підписання цього договору підтверджуються (п.4):

1. Кредитним договором № 525 від 08.09.2011:

2.Іпотечним договором від 08.09.2011, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. та зареєстрованим в реєстрі за №10062.

Відповідно до п. 5. договору про відступлення за відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідач сплачує позивачу кошти в розмірі 89662,16 грн. без податку на додану вартість. Вказані грошові кошти сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2-х банківських днів з дня укладення цього договору.

Відповідно до пунктів 6 та 8 договору про відступлення права вимоги за кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі. Первісний кредитор зобов'язаний при підписанні акту приймання-передачі права вимоги, передати новому кредиторові за цим актом оригінали документів, зазначених у п.4 даного договору, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором.

В матеріалах справи наявний витяг акту приймання-передачі від 27.05.2015, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв права вимоги за зобов'язаннями низки боржників та документи, зокрема, за боржником ОСОБА_4 (Кредитний договір № 525 від 08.09.2011, Іпотечний договір від 08.09.2011, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. та зареєстрований в реєстрі за №10062). В Акті зазначено, що сторони підтверджують, що розрахунки за вищевказаним договором проведені в повному обсязі і сторони не мають претензій одна до одної.

29.05.2015 відповідач направив на адресу позичальника ОСОБА_4 повідомлення № 2905/15-03 про відступлення права грошової вимоги та всіх інших пов'язаних з нею прав за кредитним договором № 525 від 08.09.2011, яке було отримано третьою особою-3 09.06.2015, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи.

Крім того, 27.05.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію відповідача іпотекодержателем за іпотечним договором (номер запису про іпотеку 9828361).

Постановою Правління Національного банку України № 348 від 28.05.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 107 від 28.05.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк». Даним рішенням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було призначено Пантіну Л.О.

Постановою Правління Національного банку України № 562 від 28.08.2015 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Український професійний банк» та прийнято рішення про ліквідацію Банку .

На виконання вказаної постанови Правління Національного банку України виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте відповідне рішення № 158 від 28.08.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Даним рішенням Фонду було припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» і розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк» з 31.08.2015 по 30.08.2016. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Український професійний банк» призначено Пантіну Л.О.

Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків регулюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який набув чинності 22.09.2012.

Так, статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені повноваження уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (в редакції чинній на дату введення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ»).

На виконання своїх обов'язків, передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою, згідно наказу № 26/ТА від 29.05.2015 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «УПБ».

За результатами роботи комісії складено протокол № 10 від 24.07.2015, в якому зазначено, що:

- договір про відступлення прав вимоги укладено з порушенням вимог Постанови Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015, яка забороняє Банку передавати в забезпечення третім особам майно та активи;

- прийнявши виконання (платежі) за договором відступлення від кредитора з його поточного рахунку в Банку, Банком було порушено вимоги постанови Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015, відповідно до якої всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України;

- умови договору відступлення, укладеного між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ ФІНАНС», прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором Банку, майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, отже надають кредитору - ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» переваги перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами Банку, що зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину.

Відтак, було прийнято рішення про виявлення нікчемних правочинів, зокрема, договору відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А 27.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 6327, а також доручено юридичному департаменту та департаменту корпоративного бізнесу банку здійснити дії щодо направлення повідомлення про нікчемність правочинів згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», всім позичальникам, поручителям, заставодавцям, іптекодавцям; в разі необхідності розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочину; в разі необхідності розпочати роботу щодо поновлення/накладання нового обтяження та заборони відчуження всього забезпечення за вищевказаними кредитними договорами, майнові права за якими були відступлені на умовах нікчемності правочинів.

Повідомлення вих. № 01-10/3261 про нікчемність вказаного договору відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А 27.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 6327 було відправлено ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» 03.08.2015 та отримано відповідачем 13.08.2015, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У відповідь на лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» № 01-10/3261 відповідачем було направлено позивачу лист від 11.09.2015 р. вих.. № 1108/15-18, у якому відповідач повідомив про те, що не погоджується з визнанням договорів нікчемними та вважає їх належно укладеними та виконаними відповідно до вимог діючого законодавства України, оскільки законні підстави на визнання договорів нікчемними відсутні.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» від 07.08.2015 № 112/ТА зафіксоване посилання на факт виявлення комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями нікчемного договору, а саме договору про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А 27.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 6327.

Зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся до суду з цим позовом про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - Договору відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. 27.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 6327, зобов'язання відповідача повернути на користь позивача права майнової вимоги за вказаним договором, оригіналів документів, отриманих згідно Актів приймання-передачі від 27.05.2015 та внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

28.05.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УПБ». Тимчасову адміністрацію в ПАТ «УПБ» запроваджено строком на 3 місяці з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній станом на момент прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації банку) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У повідомленні № 01-10/3261 від 03.08.2015 про нікчемність договору про відступлення прав вимоги, направленому уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію в банку позивача на адресу ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», банк послався на пункт 7 частини 3 ст. 38 вказаного Закону, та зазначив, що правочин є нікчемним з тієї підстави, що Банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

В той же час в позовній заяві та письмових поясненнях позивач також зазначає, що спірний договір було укладено з порушенням вимог постанови Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ, яка забороняє банку передавати в забезпечення третім особам майно та активи та відповідно до якої всі розрахунки в національній валюті повинні проводитись через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України, крім того, позивач також посилається на пункти 1 та 2 частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказані пояснення позивача відхиляються судом виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Підпунктом 2.5.2 п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 визначено, що за змістом частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Враховуючи положення ст.ст. 207, 215 Цивільного кодексу України, господарський суд зазначає, що нікчемний правочин є таким, якщо його недійсність встановлена законом, і останній є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

За приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013).

Суд зазначає, що порушення постанови правління Національному банку України № 293/БТ, на які посилається позивач, не є підставою нікчемності правочину в розумінні ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 215 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі порушення банками банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Пунктом 12.3 Розділу 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346 встановлено, що рішення Правління Національного банку про віднесення банку до категорії проблемних містить, зокрема: строк, протягом якого проблемний банк зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, але не більше 180 днів; обмеження у діяльності банку; порядок та строки повідомлення проблемним банком про стан виконання заходів щодо фінансового оздоровлення банку, а також приведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства.

Нормами ч. 6 ст. 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та п. 5.1. глави 5 розділу 1 Положення № 346 передбачено право Національного банку України запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора в разі потреби в посиленні контролю за діяльністю банку з метою уникнення можливості невиконання ним своїх зобов'язань перед клієнтами та кредиторами.

Постановою Правління Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» були встановлені обмеження у діяльності ПАТ «Український професійний банк» як юридичної особи, що входить до банківської системи України, банку було заборонено передавати в забезпечення вкладникам, іншим кредиторам майно та активи банку без погодження з Національним банком України, був призначений куратор банку з числа працівників Національного банку, банку заборонено використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки, всі розрахунки мали бути здійснені виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.

Отже, постановою Правління Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 встановлені обмеження у діяльності ПАТ «Український професійний банк» як юридичної особи, що входить до банківської системи України.

Суд зазначає, що вказана Постанова НБУ від 30.04.2015 не є нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф «банківська таємниця», а, отже, є актом індивідуальної дії, чинність якого може бути направлена індивідуально тільки на позивача.

Наслідком порушення акту індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до Банку заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Постанови Правління НБУ від 17.08.2012 № 346 «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу», а не визнання недійсним правочину, на виконання якого здійснювалося перерахування грошових коштів.

Більше того, невідповідність укладеного договору вимогам постанови НБУ не визначено як підставу нікчемності ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, за своєю правової природою Договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 не відноситься до договорів, що забезпечують виконання зобов'язань, а отже, його укладення не могло порушити встановленого абз. 10 п. 3. Постанови НБУ від 30.04.2015 обмеження щодо передачі в забезпечення майна та активів.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що заборона позивачу використовувати для розрахунків в національній валюті прямі кореспондентські рахунки та зобов'язання позивача здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок в НБУ (п.5 та п. 6 Постанови НБУ від 30.04.2015) стосувались міжбанківських переказів і не поширюються на внутрішньобанківські операції позивача.

Дана позиція узгоджуються зі змістом норми ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно з якою у випадку віднесення Національним банком України банку до категорії проблемних, останньому забороняється використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки в національній та іноземній валюті Проведення розрахунків здійснюється виключно через консолідований кореспондентський рахунок у Національному банку України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Відповідач не є банківською установою, тому не має правових підстав та можливості згідно закону відкривати кореспондентський рахунок в іншому банку, в тому числі в Національному банку України, а також здійснювати міжбанківські перекази. Грошові кошти за Договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 були перераховані відповідачем позивачу саме з власного поточного рахунку, відкритого у позивача. Таким чином, розрахунки між юридичною особою-клієнтом (Відповідачем) і банком (Позивачем) не є міжбанківськими переказами і не можуть (не повинні) здійснюватися через кореспондентський рахунок в іншому банку, в тому числі через кореспондентський рахунок позивача в НБУ.

Згідно зі ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514, ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Спірний договір відступлення права вимоги за кредитним договором відповідає вимогам статтям 512-519 Цивільного кодексу України.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що підстава нікчемності правочину, зазначена в п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не має місця у даному випадку, оскільки укладення договору 27.05.2015 не призвело до визнання банку неплатоспроможним, адже ще 30.04.2015 банк було віднесено до категорії проблемних.

Посилання позивача на те, що ним безоплатно відчужено право вимоги за кредитним договором у зв'язку з прийняттям на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента на вчинення відповідних майнових дій, судом відхиляється, оскільки Договір про відступлення права вимоги від 27.05.2015 не є договором про безоплатне відчуження майнових прав. Крім того, суд звертає увагу, що платіжним дорученням від 27.05.2015 № 76 відповідачем було перераховано позивачу 89 662,16 грн., в графі платіжного доручення призначення платежу вказано: плата за відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями згідно договору відступлення права вимоги від 27.05.2015. Отже, позивач отримав кошти у розмірі 89 662,16 грн., що мало сприяти підвищенню рівня платоспроможності банку.

Щодо підстави нікчемності договору, передбаченої п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що інші кредитори банку, крім позивача, виявили бажання укласти договір про відступлення вимоги за кредитним договором № 525 від 08.09.2011 і саме ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» було надано перевагу в укладенні спірного договору.

Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 № 6-301цс15).

Таким чином, з урахуванням ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони були вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, доводи позивача щодо нікчемності Договору відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 27.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 6327 у зв'язку з наявністю підстав, визначених п. п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній станом на 27.05.2015, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи викладене, доводи позивача щодо нікчемності Договору відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. 27.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 6327, нікчемним (недійсними) судом не встановлено, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує нікчемність (недійсність) правочинів, оскільки при укладенні договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015 дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України та жодна з підстав нікчемності правочину, передбачена ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за цим договором не настала, а також позивачем не надано належних та допустимих доказів, в аспекті ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 01.08.2016.

Суддя В.О. Демидов