ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.07.16р. Справа № 904/5062/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "ТОВАРИСТВО ТЕХНІЧНОГО НАГЛЯДУ ДІЕКС", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ", м. Нікополь Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 10 981,31 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 3 від 29.02.16р.;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "ТОВАРИСТВО ТЕХНІЧНОГО НАГЛЯДУ ДІЕКС" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ" (далі - відповідач) на свою користь заборгованість за договором №20150157/149-15ДК від 02.03.15 р. у розмірі 10 981, 31 грн., з яких: 9 030,00 грн. - основний борг, 1 476, 61 грн. пеня, 106, 09 грн. 3% річних, 368, 61 грн. інфляційні, а також 1 378, 00 грн. судового збору.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов та документи на вимоги суду не надав. Про час та дату розгляду спору повідомлений належним чином, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання відповідачем ухвали про виклик у судове засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено договір №20150157/149-15-ДК (далі - Договір), за умовами якого виконавець прийняв на себе зобов'язання виконати за завданням замовника, відповідно до Договору, роботу з часткового технічного опосвідчення вантажопідіймальних машин замовника (п.1.1 Договору)

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За умовами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно п.2.2 Договору ціна Договору становить 19 800, 00 грн. з ПДВ, у т.ч. ПДВ 20% - 3 300, 00 грн.

Відповідно до п.2.4 Договору замовник здійснює оплату після підписання, по кожному етапу календарного плану, акта здачі-приймання виконаних робіт і виставлення виконавцем рахунку протягом 60-ти календарних днів.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що на виконання умов Договору позивачем було виконано обумовлені Договором роботи на загальну суму 9 030, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актом здачі-приймання виконаних робіт №4 від 13.11.15р. та №5 від 07.12.15р. з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін, проте відповідач взяті на себе зобовязання в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних підрядником робіт не виконав, у звязку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 9 030, 00 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.4.3 Договору замовник за прострочення виконання зобов'язань несе відповідальність у вигляді пені, яка нараховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несплаченої суми, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення (затримки).

Так, позивач нарахував до сплати відповідачу пеню за період з 13.01.16р. по 09.06.16р. у розмірі 1 476, 61 грн., 3% річних за той самий період у розмірі 106,99 грн., а також інфляційні за період з січня 2016 року по травень 2016 року в розмірі 368, 61 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ТЬЮБ" (53201, Дніпропетровська область, м.Нікополь, пр.Трубників, 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "ТОВАРИСТВО ТЕХНІЧНОГО НАГЛЯДУ ДІЕКС" (49040, м. Дніпро, пров. Джинчарадзе, 8, ) суму 9 030, 00 грн. (девять тисяч тридцять грн. 00 коп.) основного боргу, 1 476, 61 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят шість грн. 61 коп.) пені, 106, 09 грн. (сто шість грн. 09 коп.) 3% річних, 368, 61 грн. (триста шістдесят вісім грн. 61 коп.) інфляційних, 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний 29.07.2016р.