ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р.Справа № 916/5088/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю, ОСОБА_3, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»

на рішення господарського суду Одеської області від 04 травня 2016 року

у справі №916/5088/15

за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ЮГ-ГАЗ»

про розірвання договору та стягнення 2190798,00 грн.

В судових засіданнях оголошувались перерви: з 30.06.2016р. до 13.07.2016р., 13.07.2016р. до 19.07.2016р., 19.07.2016р. до 27.07.2016р., 27.07.2016р. до 02.08.2016р.

встановив:

У грудні 2015 року Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» (далі-позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-ГАЗ» (далі-відповідач) про розірвання договору на поставку природного газу на 2003 рік №072/ОГЕ-27 від 11.10.2002/19.11.2002р., усіх додаткових угод до нього, укладених між сторонами у справі з 01.12.2014р. та стягнення з відповідача на користь позивача 2190798,00 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.05.2016р. (головуючий суддя Волков Р.В., судді: Степанова Л.В., Рога Н.В.) у задоволенні позову ДП «Морський торговельний порт «Южний» до ТОВ «ЮГ-ГАЗ» в частині розірвання договору на поставку природного газу на 2003 рік №072/ОГЕ-27 від 11.10.2002/19.11.2002 та усіх додаткових угод до нього з 01.12.2014 року відмовлено. Провадження у справі в частині стягнення з ТОВ «ЮГ-ГАЗ» на користь ДП «Морський торговельний порт «Южний» 2190798,00 грн. припинено.

Рішення суду про відмову у задоволенні позову в частині розірвання договору поставки мотивовано наступним.

Постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 16.12.2014р. у справі №826/17772/140 визнано незаконними і нечинними пункти 1-4 постанови Кабінету Міністрів України №647 від 26.11.2014р.

Сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин судом не прийнятий до уваги, з огляду на те, що викладені в ньому факти не узгоджуються з іншими, наявними у справі доказами і суперечать їм.

Українським законодавством не передбачено можливості розірвання договору з дати, яка вже мала місце в минулому.

Договором встановлено, що його розірвання до закінчення строку можливе лише за згодою сторін, однак згода відповідача на розірвання договору відсутня.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2190798,00 грн., господарський суд дійшов висновку про припинення провадження в цій частині, оскільки між сторонами було проведено взаємозалік зустрічних однорідних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

ДП МТП «Южний» належним чином та у відповідні строки попередило ТОВ «ЮГ-ГАЗ» про розірвання договору.

Наявність форс-мажорних обставин підтверджена Сертифікатом Торгово-промислової палати України №5586 від 17.122015р.

Прийняття постанови Кабінету Міністрів України №647 від 26.11.2014р. призвело до неможливості виконання позивачем своїх зобовязань за спірним договором.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено розірвання договору за рішенням суду з дати, яка мала місце в минулому.

Заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог №43 від 19.01.2016р. не відповідає приписам чинного законодавства та є нікчемною угодою.

ТОВ «ЮГ-ГАЗ» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема зазначило, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, прийнятим при повному дослідженні обставин у справі та правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта на ч.5 ст.188 ГК України, як на правову підставу для задоволення позову про розірвання договору з дати, яка мала місце в минулому, не ґрунтується на приписах чинного законодавства і свідчить про невірне тлумачення ч.5 ст.188 ГК України.

ДП «МТП «Южний» повідомило ТОВ «ЮГ-ГАЗ» про намір розірвання договору без будь-яких посилань на наявність форс-мажорних обставин.

Сертифікат ТПП України було отримано позивачем тільки в кінці грудня 2015р. без врахування того факту, що постанову Кабінету Міністрів України було визнано недійсною з дати її опублікування.

Припинення зобовязання зарахуванням зустрічної вимого є одностороннім правочином, який оформляється заявою однієї сторони.

При цьому заява про зарахування зустрічних вимог як односторонній правочин є чинною, в судовому порядку недійсною не визнавалась.

Ніяких підстав та доказів нікчемності цієї угоди позивачем не надано.

В судовому засіданні 02.08.2016р. представником ТОВ «ЮГ-ГАЗ» подано клопотання про призначення у справі судово-технічної експертизи документів щодо підписів на протоколі розбіжностей до договору №072 від 11 жовтня 2002р., яке судовою колегією відхилено з тих підстав, що даний протокол був в матеріалах справи в суді першої інстанції і жодних заперечень щодо його дійсності відповідач не заявляв.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем був укладений договір на поставку природного газу на 2003 рік №072/ОГЕ-27 від 11.10.2002р.

Предметом договору сторони визначили поставку природного газу в період з 01.01.2003р. по 31.12.2003р.

Відповідно до п.7.5 договору, строк його дії підлягає автоматичній пролонгації на 1 рік за умови, що сторони не менш як за 25 днів до його закінчення не повідомили одна одну про припинення договірних зобовязань.

Додатковою угодою до договору № 66 від 08.10.2014 року. строк його дії було продовжено до 31.12.2015р.

Після 31.12.2015р. строк дії договору не продовжувався і з 2016 року припинив свою дію. В матеріалах справи відсутні докази того, що договір є діючим в 2016 році.

Позивач просить суд розірвати його з конкретної дати, а саме з 01.12.2014 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про розірвання договору.

Згідно зі ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобовязання або зміну його умов не, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.188 Господарського Кодексу України, відповідно до якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

В якості підстави для розірвання договору з 01.12.2014р. позивач посилається на прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №647 від 26.11.2014р. «Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами» та зазначає, що п.1 останньої встановлено «з 1 грудня 2014 р. по 28 лютого 2015 р. промислові, енергогенеруючі та теплогенеруючі (в частині промислових обсягів газу) підприємства згідно з додатком до цієї постанови здійснюють закупівлю природного газу виключно у гарантованого постачальника Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Закупівля природного газу підприємствами згідно з додатком до цієї постанови в інших постачальників природного газу не здійснюється.».

Згідно Додатку до вищевказаної Постанови позивач був включений у перелік промислових підприємств.

На думку позивача прийняття Постанови КМУ №647 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які унеможливили виконання позивачем своїх зобовязань. При цьому позивач посилається на п.6.1 п.6 договору, як на підставу для його розірвання.

На виконання Постанови КМУ №647, позивач 05.12.2014р. уклав відповідний договір та здійснював закупівлю газу у гарантованого постачальника - НАК «Нафтогаз України».

Разом з тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2014р. у справі №826/17772/14 було визнано незаконними і нечинними пункти 1-4 постанови Кабінету Міністрів України №647 від 26.11.2014р. з 29.11.2014р. Постанову суду було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015р.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що Постанова Кабінету Міністрів України №647 від 26.11.2014р. не може бути підставою для розірвання договору, та не прийняв до уваги Сертифікат Торгово-промислової палати України №5586 від 17.12.2015р. з приводу дії обставин непереборної сили.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного Кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 ст.653 Цивільного Кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За таких обставин, позовні вимоги в частині розірвання договору №072/ОГЕ-27 від 11.10.2002/19.11.2002 та усіх додаткових угод до нього з 01.12.2014р. задоволенню не підлягають.

Що стосується припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 2190798,00 грн. попередньої оплати за спірним договором, судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та зазначає наступне.

На підтвердження цієї суми позивач посилався на наявність сплачених 1583916,60 грн. авансових коштів станом на 01.11.2014р., додаткову сплату 3176846,40 грн. платіжним дорученням №198190 від 20.11.2014р. в якості передплати за грудень 2014 року, відрахування у листопаді 2014 року з вищевказаних сум 2569965,00 грн. в якості оплати за спожитий газ та зазначив, що залишок після цього становить 2190798,00 грн.

Відповідач вказані обставини в суді першої інстанції не оспорював, заперечень щодо факту та розміру отриманих коштів суду не надав, а послався на проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, на підтвердження чого надав суду заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №43 від 19.01.2016р., та докази її відправки відповідачу.

Приймаючи до уваги вказану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заява однієї сторони про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язання.

Статтею 204 Цивільного Кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи не вбачається наявності підстав, з якими діюче законодавство, насамперед ст.ст. 601, 602 Цивільного Кодексу України, ст.203 Господарського Кодексу України, прямо повязують недійсність здійсненого відповідачем правочину.

Вимоги про визнання недійсним такого правочину (зарахування зустрічних однорідних вимог) в судовому порядку не є предметом розгляду по цій справі та не заявлялись сторонами, у звязку з чим суд позбавлений можливості надавати правову оцінку питанню дійсності згаданого правочину.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

21.01.2016р. ТОВ «ЮГ-ГАЗ» направило на адресу ДП «МТП «Южний» заяву про залік зустрічних вимог, відповідно до якої припиняються вимоги ДП «МТП «Южний» до ТОВ «ЮГ-ГАЗ»про стягнення заборгованості в сумі 2190798,00грн. та на цю суму вимоги ТОВ «ЮГ-ГАЗ» до ДП»МТП»Южний» про стягнення штрафних санкцій.

При цьому, штрафні санкції, нараховані ДП «МТП «Южний», останнім не визнані, будь-які судові рішення щодо їх стягнень відсутні. Період нарахування цих санкцій охоплює 2011-2015р.р. Відповідно , зобовязання щодо сплати штрафних санкцій у заявленій сумі не є безспірними.

Згідно вимог п.п.1-1 п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Разом з тим, відповідно до розяснень, що викладені у п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (підпункту 1-1 пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У відповідності до ст.601 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Однак, сам по собі факт подання відповідачем заяви про зарахування зустрічних вимог за відсутності доказів виконання такої заяви про зарахування іншою стороною (наприклад відображення в бухгалтерському обліку відповідних змін), не свідчить про проведення такого зарахування, внаслідок якого припиняється зобовязання.

Більше того, наявність заперечень позивача щодо розміру зобовязання та його змісту, зазначеного у заяві про зарахування зустрічних вимог, унеможливлює висновок щодо відсутності між сторонами у даній справі спору та неврегульованих питань.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині припинення провадження у справі підлягає скасуванню.

Позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції надана бухгалтерська довідка про стан взаєморозрахунків з відповідачем за період з 01.01.2014р. по 31.07.2016р., підтверджена первинними документами.

Враховуючи, що позивачем підтверджена наявність заборгованості відповідача перед ним в розмірі 2190798,00 грн. здійсненої попередньої оплати за газ, а обовязок повернення цієї суми встановлений п.4.10. договору №072/ОГЕ-27, судова колегія приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 04 травня 2016 року у справі №916/5088/15 скасувати в частині припинення провадження у справі та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області залишити без змін.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ЮГ-ГАЗ» на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» 2190798,00 грн. заборгованості.

В частині позовних вимог про розірвання договору на поставку природного газу на 2003 рік №072/ОГЕ-27 від 11.10.2002р. від 11.10.2002/19.11.2002 та усіх додаткових угод до нього, укладених між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ЮГ-ГАЗ» з 01.12.2014р. у задоволенні позову відмовити.

Стягнути ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ЮГ-ГАЗ» на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» 32861,97 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.»

Стягнути ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ЮГ-ГАЗ» на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» 36148,16 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 02.08.2016р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_5