ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" липня 2016 р.Справа № 916/1245/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання"

До відповідача: Департаменту освіти та науки Одеської міської ради

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічне акціонерне товариство „ОДЕСАГАЗ

про стягнення 65229,45 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

Від 3-ї особи: не з'явився

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради суми основного боргу у розмірі 625413,99 грн., пені у розмірі 32560,80 грн., 3% річних у розмірі 2373,33 грн. та інфляційних збитків у розмірі 24748,32 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство „ОДЕСАГАЗ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

18.07.2016р. до господарського суду Одеської області (вх.№ 2-3770/16) представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання" надано заяву про зменшення позовних вимог, у якій заявник просить суд стягнути з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради пеню у розмірі 37106,15 грн., 3% річних у розмірі 2727,68 грн. та інфляційні збитки у розмірі 25395,62 грн.

Відповідач Департамент освіти та науки Одеської міської ради у судові засідання не зявився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, свого права на захист не використав, хоча і був повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином шляхом надіслання ухвали суду на юридичну адресу, відповідно до ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявного у матеріалах справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (поштове повідомлення) з відміткою про вручення ухвали суду.У звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення у судових засіданнях представника позивача, суд встановив.

28 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання" (постачальник), Публічним акціонерним товариством „ОДЕСАГАЗ (газопровідне підприємство) та Департаментом освіти та науки Одеської міської ради (споживач) укладено Договір №008195 БО на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів (надалі договір), відповідно до п. 2.1. якого, постачальник постачає природний газ (надалі газ) споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.2.4 Договору, газ передається на пункти споживання, обладнані вузлами обліку з коректором та розташовані за адресами: КДНЗ „Дитячий будинок „Перлинка провулок Монастирський (Маячний), 3; КПНЗ „МДОСК „Вікторія вул. Дача Ковалевського, 93; Школа інтернат №5 вул. Дача Ковалевського, 85; Одеський ліцей з посиленою військово фізичною підготовкою - вул. Профспілкова, 9.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що договірні обсяги постачання природного газу споживача визначаються в п.3.10 договору, відповідно до якого постачальник здійснює постачання природного газу на протязі 1-го кварталу 2016 року в обсязі 24,088955 тис. м. куб.

Відповідно до п.3.4 Договору, місячний обсяг постачання природного газу до пунктів призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу.

У відповідно до положень п.п. 3.6., 3.7. та 3.8. Договору, обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаним сторонами прийому-передачі природного газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами (далі - акт), що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку. Постачальник до 5-го (пятого) числа місяця, наступного за звітним, надає Споживачу три примірники оригіналу акту наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником Газорозподільного підприємства, погоджені Постачальником та скріплені печатками. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобовязується повернути Постачальнику два примірника оригіналу акту, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Споживача (для юридичних осіб), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг.

Згідно з п.3.9 Договору, акти прийому-передачі газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Відповідно до п. 5.1. Договору, постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється між постачальником та споживачем та оприлюднюється постачальником на своєму сайті. До ціни на природний газ додаються: тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами, тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами, тариф на постачання газу за регульованим тарифом, податок на додану вартість. (п. 5.2. Договору.).

Згідно до п. п. 5.3., .5.4 Договору, Постачальник зобовязується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та у розрахунках за газ згідно з умовами договору.

За п.5.5 Договору, розрахунковий період за договором становить один місяць - з 10-00 години першого дня місяця до 10-00 першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Вартість послуг по договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу і складає 209588,36 грн.

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на рахунковий рахунок постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку фактури. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунка фактури. У випадку переплати за фактично спожитий газ, сума переплати повертається на поточний рахунок споживача за його письмовою вимогою.

Згідно з п.5.9 Договору, звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу споживачем та акта приймання-передачі газу протягом 10-ти днів з дати предявлення вимоги однієї із сторін. Акт звірки є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до п.6.1 Договору, постачальник зобовязується: виконувати умов договору; забезпечувати постачання природного газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором та погоджених Оператором, за умов дотримання дисципліни відбору природного газу та розрахунків споживача за надані постачальником послуги; розміщувати інформацію про тариф, встановлений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на своєму офіційному веб-сайті odgaz.odessa.ua та в регіональних засобах масової інформації; складати і погоджувати акт наданих послуг.

Згідно до п. 6.2. Договору, постачальник має право, зокрема, отримувати від Споживача плату за надані послуги за тарифами відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 розділу V договору.

Згідно з п.6.3.2 Договору, споживач зобовязується, зокрема, оплачувати постачальнику вартість послуг згідно з умовами договору.

Положеннями п. 7.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання свої зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.7.2.1 Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктами 11.1 Договору передбачено, що договір набирає чинності з дня його підписання та укладається в частині постачання природного газу на термін до 31 березня 2016 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

На виконання умов укладеного договору між сторонами позивачем було поставлено, а Департаментом освіти та науки Одеської міської ради прийнято послуги з постачання природного газу, що підтверджується актами прийому передачі природного газу у лютому 2016р. обємом 41772 куб.м. та у березні 2016р. обємом 39809 куб.м., копія яких наявні в матеріалах справи (а.с. 19-22.).

Відповідно до пояснень позивача, відповідачем було здійснено оплату за використаний природний газ не в повному обсязі, в результаті чого за Департаментом освіти та науки Одеської міської ради утворилась заборгованість зі сплати поставленого природного газу, яка станом на 12.08.2016р. становила 625413,99 грн.

Під час розгляду справи, на виконання умов укладеного договору №008195 БО від 28.01.2016р. з боку Департаменту освіти та науки Одеської міської ради 20.05.2016р. було здійснено повне погашення існуючої заборгованості у розмірі 625413,99 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку, копію якою залучено до матеріалів справи. (а.с. 55-58.).

Приймаючи до уваги повне погашення заборгованості відповідачем за умовами договору №008195 БО від 28.01.2016р., Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання" до суду 18.07.2016р. були надані відповідні уточнення (зменшення) позовних вимог про стягнення з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради, у звязку з неналежним виконанням договірних зобовязань та несвоєчасною сплатою основного боргу, пені у розмірі 37106,15 грн., 3% річних у розмірі 2727,68 грн. та інфляційних збитків у розмірі 25395,62 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання" обґрунтовані неналежним виконанням прийнятих на себе договірних зобовязань Департаментом освіти та науки Одеської міської ради за Договором №008195 БО від 28 січня 2016 року на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів та направлені на стягання з відповідача пені у розмірі 37106,15 грн., 3% річних у розмірі 2727,68 грн. та інфляційних збитків у розмірі 25395,62грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів судом встановлено факт неналежного виконання з боку відповідача прийнятих на себе умов за Договором №008195 БО від 28 січня 2016 року на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, щодо своєчасної сплати суми основного боргу за поставлений природний газ.

Як встановлено судом, Департаментом освіти та науки Одеської міської ради було повністю погашено основний борг за Договором, однак з порушенням строків, які встановлено п. 5.6 Договору.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

У звязку з неналежним виконанням умов Договору з боку відповідача, з урахуванням п. 7.2.1. Договору, позивачем здійснено нарахування пені у розмірі 37106,15 грн., пеню нараховано за несплату боргу в сумі 285883,01 грн. за поставлений газ за лютий 2016р., за період з 11.03.2016р. по 10.04.2016р., сума нарахованої пені за лютий 2016р. складає 10654,22 грн. Пеню за поставлений газ за березень 2016р. на суму 625413,99 грн., нараховано за період з 11.04.2016р. по 19.05.2016р., сума нарахованої пені за березень 2016р. складає 26451,93 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти (п. 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати 3 % річних у розмірі 2727,68 грн. (за період з 11.03.2016р. по 10.04.2016р. за прострочення сплати за лютий 2016р. та за період з 11.04.2016р. по 19.05.2016р., за прострочення сплати за березень 2016р.) та індексу інфляції, розмір якої становить 25935,62 грн. (нарахування здійснено за періоди з 11.03.2016р. по 10.04.2016р. та з 11.04.2016р. по 19.05.2016р.).

У звязку з неналежним виконанням Департаментом освіти та науки Одеської міської ради прийнятих на себе умов за Договором №008195 БО від 28 січня 2016 року на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, позивачем здійснено нарахування пені, 3% та інфляційних втрат.

Так, відповідно до такого розрахунку за відповідачем рахується заборгованість зі сплати пені в розмірі 37106,15 грн., 3% річних в розмірі 2727,68 грн. та інфляційних втрат в розмірі 25395,62 грн.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем пені у розмірі 37106,15 грн., 3% річних у розмірі 2727,68 грн. та інфляційних втрат у розмірі 25395,62 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про їх стягнення правомірними.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання" про стягнення пені у розмірі 37106,15 грн., 3% річних у розмірі 2727,68 грн. та інфляційних втрат у розмірі 25395,62 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог зі стягненням з відповідача пені у розмірі 37106,15грн., 3% річних у розмірі 2727,68 грн. та інфляційних втрат у розмірі 25395,62 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн., що підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Департаменту освіти та науки Одеської міської ради (65029, м. Одеса, вул. Канатна, 134; код 02145398) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ - постачання" (65003, м. Одеса, вул. Дарія, буд. 1; код 39525257; на розрахунковий рахунок №1 в ПАТ „КБ „Центр, МФО 380742) пеню в розмірі 37106 (тридцять сім тисяч сто шість) грн. 15 коп., 3% річних в розмірі 2727 (дві тисячі сімсот двадцять сім) грн. 68 коп., інфляційні збитки в розмірі 25395 (двадцять пять тисяч триста девяносто пять) грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Повний текст рішення складено 28.07.2016 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко