КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Справа№ 910/11027/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участі представників:

від позивача: Янко І.О. - за дов.

від відповідача: Линник В.В. - за дор.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016

у справі №910/11027/16 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даском»

про визнання кредитором та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (далі, позивач або Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даском» (далі, відповідач) про визнання ПАТ «КБ «Експобанк» кредитором ТОВ «Даском» на суму 113 878 664,11 грн., включення кредиторських вимог на цю суму до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Даском» та зобов'язання ТОВ «Даском» вчинити дії по включенню ПАТ «КБ «Експобанк» до реєстру вимог кредиторів у цій сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 у справі №910/11027/16 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Експобанк» без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що позивачем не додано до позовної заяви належних доказів сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі, оскільки позовна вимога про включення до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Даском» спрямована на захист майнового інтересу позивача, що полягає у відновленні порушеного майнового права, тобто є майновою, у той час, як позивачем сплачено за подання позовної заяви 4 134,00 грн. (як за три вимоги немайнового характеру) замість необхідних 206 700,00 грн.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 у справі №910/11027/16 та направити матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що у даній справі предметом позову є зобов'язання відповідача здійснити дію та визнати кредитором, а така вимога є немайновою, адже дія сама по собі не підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, зобов'язано апелянта до дня розгляду скарги надати суду оригінал позовної заяви разом з доданими до неї документами, розгляд справи призначено на 28.07.2016.

22.07.2016 позивач на виконання вимог ухвали суду від 14.07.2016 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу позовної заяви з додатками, які колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 у справі №910/11027/16 скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В свою чергу, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено в Законі України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році з 1 січня встановлено мінімальну заробітну плату в місячному розмірі 1 378,00 грн.

Згідно частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов'язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі.

Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору даній справі є три вимоги: визнання ПАТ «КБ «Експобанк» кредитором ТОВ «Даском» на суму 113 878 664,11 грн., включення кредиторських вимог на цю суму до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Даском» та зобов'язання ТОВ «Даском» вчинити дії по включенню ПАТ «КБ «Експобанк» до реєстру вимог кредиторів у цій сумі.

Колегія суддів зазначає, що вимога позивача про визнання ПАТ «КБ «Експобанк» кредитором ТОВ «Даском» на суму 113 878 664,11 грн. спрямована на захист майнового інтересу позивача, має вартісну оцінку, а відтак, є майновою. Отже, заявляючи дану позовну вимогу, позивач, враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір», повинен був сплатити 206 700,00 грн. судового збору як за вимогу майнового характеру.

Водночас, вимоги ПАТ «КБ «Експобанк» про включення кредиторських вимог на суму 113 878 664,11 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Даском» та зобов'язання ТОВ «Даском» вчинити дії по включенню ПАТ «КБ «Експобанк» до реєстру вимог кредиторів у цій сумі мають немайновий характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 01.03.2016 у справі №909/46/15.

Отже, за подання позовної заяви у справі №910/11027/16 позивач мав сплатити судовий збір з двох позовних вимог немайнового характеру та однієї майнової вимоги, разом 1 378,00 грн. + 1 378,00 грн. + 206 700,00 грн. = 209 456,00 грн.

Однак, позивач на підтвердження сплати судового збору надав платіжні доручення № 01 від 09.06.2016 та № 02 від 03.06.2016 про сплату судового збору у сумі 4 134,00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж встановлено чинним законодавством, а саме Законом України «Про судовий збір».

Водночас, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково зазначив, що майновою у даній справі є вимога про включення кредиторських вимог на суму 113 878 664,11 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Даском», а не вимога про визнання ПАТ «КБ «Експобанк» кредитором ТОВ «Даском» на суму 113 878 664,11 грн., як встановлено судом апеляційної інстанції.

Як передбачено абз. 6 пунктом 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

З огляду на вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт недоплати позивачем судового збору за подання позовної заяви у передбаченому законом розмірі, що встановлено у мотивувальній частині постанови, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву позивачу на підставі пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 у справі №910/11027/16. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 у справі №910/11027/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 у справі №910/11027/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/11027/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх