ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016р. Справа№ 914/1514/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П.,

при секретарі судового засідання Корчинському О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів,
до відповідача:Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Львів,
про: стягнення 569,57 грн. основного боргу, 49,65 грн. пені, 56,96 грн. штрафу та розірвання договору оренди нерухомого державного майна №166 від 13.10.2015 р.
Представники:
позивача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 12.04.2016 р.),
відповідача:не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 569,57 грн. основного боргу, 49,65 грн. пені, 56,96 грн. штрафу та розірванням договору оренди нерухомого державного майна №166 від 13.10.2015 р. Ухвалою суду від 06.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2016 р. Ухвалою суду від 30.06.2016 р. відкладено розгляд справи на 25.07.2016 р. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов Договору оренди нежитлових приміщень та окремих інвентарних обєктів від 13.10.2015 р. не сплачував орендної плати, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 569,57 грн. Крім того, відповідачу нараховано 49,65 грн. пені та 56,96 грн. штрафу.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, причин неприбуття не повідомляв, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності відзиву відповідача.

Згідно з положеннями статті 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Судом надано учасникам процесу належну можливість висловити власні вимоги та заперечення, подати докази, реалізувати право на захист своїх прав та інтересів. Таким чином, суд вважає долучені до матеріалів справи докази достатніми для прийняття рішення та розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі був укладений Договір оренди нерухомого державного майна №166 від 13.10.2015 р. (надалі Договір). За умовами цього договору орендодавець (позивач у справі) передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення (№XXIV), загальною площею 4,5 кв.м., розміщене на першому поверсі гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 105 (реєстровий номер майна 01275963.1.АААДДЛ901) (надалі майно), що перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу "Львівський коледж будівництва, архітектури та дизайну" (надалі балансоутримувач).

Майно передано відповідачеві за актом приймання-передавання №166 від 13.10.2015 р.

Відповідно до положень пункту 3.1 Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2015 року 169,13 грн.

Як вбачається з розрахунку позовних вимог, станом на 16.05.2016 р., заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати за Договором становить 569,57 грн. Зазначеного факту відповідачем не спростовано.

Претензією №11-11-02414 від 21.04.2016 р. відповідача повідомлено про допущену заборгованість з орендної плати та можливість вжиття заходів для розірвання Договору оренди у разі непогашення заборгованості.

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникло зобовязання з приводу оренди нерухомого майна на підставі Договору оренди в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 283 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв у користування за плату нерухоме майно нежитлове приміщення (№XXIV), загальною площею 4,5 кв.м., розміщене на першому поверсі гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 105.

Згідно зі статтею 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Одним із основних обовязків орендаря у зобовязанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати. Такий обовязок визначається також частиною 3 статті 18, частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтею 286 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 5.3 Договору оренди орендар зобовязувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Пунктами 3.1, 3.3, 3.6 Договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2015 року 169,13 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач прийняв у користування приміщення, проте у порушення умов пунктів 5.3 та 3.6 Договору оренди не проводив оплати за користування ним, вимоги позивача про стягнення з відповідача 569,57 грн. основного боргу є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 49,65 грн. підлягають до задоволення.

Згідно з пунктом 3.8 Договору орендар сплачує штраф у розмірі 10% заборгованості у випадку, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить не менш, ніж три місяці. За обставин, коли сторонами погоджено таку форму відповідальності за неналежне виконання умов Договору оренди, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, вимогу про стягнення 56,96 грн. штрафу.

Таким чином, відповідач допустив порушення умов Договору оренди, яке полягало у несплаті та несвоєчасній сплаті орендних платежів. За таких обставин вимоги позивача про стягнення 46.219,59 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги про розірвання договору оренди, то суд виходив із такого.

Згідно з пунктом 8.2. Договору оренди орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого Майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього Договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним із наслідків порушення зобовязання є його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно частиною 3 статті 26 закону України "Про оренду державного та комунального майна", на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобовязань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Виходячи з положень частини 3 статті 285, статті 286 Господарського кодексу України, статті 762 Цивільного кодексу України, статей 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", пункту 5.3 Договору орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Враховуючи ту обставину, що відповідач допустив порушення умов Договору оренди, яке полягало у порушенні строків здійснення сплати орендних платежів, що в сукупності становить більше шести місяців, суд вважає таке порушення істотним, а тому вимоги позивача про розірвання Договору оренди є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, не надано суду інших доказів, які би свідчили про належне виконання зобовязання та не встановлено інших обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір покладається на відповідача в розмірі 2.756,00 грн. ( 1.378,00 грн. - за вимогою майнового характеру та 1.378,00 грн. - вимогою немайнового характеру).

Враховуючи наведене, керуючись статтями 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 79066; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (одержувач коштів: Держбуюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача 23949066, банк одержувача: ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014, рахунок 2002, код рахунку: 22080200) 569,57 грн. орендної плати, 49,65 грн. пені, 56,96 грн. штрафу, 2.756,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору. Стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області (адреса: вулиця Січових Стрільців, 3, місто Львів, Львівська область,79000; ідентифікаційний код 20823070).

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна №166 від 13.10.2015 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (адреса: вулиця Січових Стрільців, 3, місто Львів, Львівська область,79000; ідентифікаційний код 20823070) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 79066; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.07.2016 р.

Суддя Трускавецький В.П.