ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Справа № 911/3866/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Саранюка В.І. - доповідача у справі
суддівАкулової Н.В. Дунаєвської Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"
на рішення від та на постанову відГосподарського суду Київської області 28.01.2016 Київського апеляційного господарського суду 19.05.2016
у справі господарського суду№ 911/3866/15 Київської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2"
до1. Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" 2. Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ"
третя особа які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1. Національний банк України 2. Міністерство фінансів України
провизнання недійсними договорів про передачу майна від 19.06.2015, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання повернути майнові права
за участю представників сторін:

від позивача - Глушакова Г.В.

від відповідача-1 - Рудник І.Ю.

від відповідача-2 - не з'явились

від третьої особи - 1. не з'явились 2. не з'явились

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.01.2016 у справі № 911/3866/15 (головуючий суддя Кошик А.Ю., судді: Бабкіна В.М., Щоткін О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 (головуючий суддя Буравльов С.І., судді: Андрієнко В.В., Шапран В.В.), позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" (позивач) задоволено частково; витребувано з чужого незаконного володіння Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (відповідач-1) на користь Публічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" квартиру, що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 житловою площею 119,3 кв.м, загальною площею 644,2 кв.м; квартиру, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 житловою площею 119,2 кв.м, загальною площею 645 кв.м.; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2" повернути Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" (відповідач-2) майнові права на: трикімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 141,91 кв.м на четвертому поверсі секції "В" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3; трикімнатну НОМЕР_2 загальною площею 134,42 кв. м на двадцять четвертому поверсі секції "А" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3; трикімнатну квартиру НОМЕР_5 загальною площею 134,42 кв.м. на сьомому поверсі в будинку АДРЕСА_4; трикімнатну квартиру НОМЕР_3 загальною площею 141,91 кв. м на дев'ятому поверсі секції "Б" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3; чотирикімнатну квартиру НОМЕР_4 загальною площею 197,97 кв.м на сьомому поверсі секції Г в будинку АДРЕСА_4; трикімнатну квартиру НОМЕР_6 загальною площею 197,91 кв. м на дев'ятому поверсі секції "Г" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_4; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернувся з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2016, постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 в частині задоволення позовних вимог позивача та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 216, 328, 334, 387, 388 Цивільного кодексу України, статей 33, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України.

22.07.2016 від ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк" надійшли додаткові пояснення до касаційної скарги, в яких останній просить скасувати судові рішення в частині задоволення позовних вимог позивача та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 13.08.2009 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" (сторона-1) та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2" (сторона-2), укладено договір міни, посвідчений Матюховою Т.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2304.

Відповідно до пункту 1.1 договору міни сторона-1 передає стороні-2 у власність належні їй майнові права на нерухоме майно в обмін на належні стороні-2 квартири, а сторона-2 передає стороні-1 у власність належні їй квартири в обмін на належні стороні-1 майнові права на нерухоме майно. Міна проводиться з грошовою доплатою.

Пунктами 1.2, 1.3 договору міни передбачено, що у власність сторони-1 переходить нерухоме майно - квартири, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1: № 3 житловою площею 119,3 кв.м, загальною площею 644,2 кв.м та № 4 житловою площею 119,2 кв.м, загальною площею 645,0 кв.м. У власність сторони-2 переходять майнові права на наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира НОМЕР_1 загальною площею 141,91 кв.м на четвертому поверсі секції "В" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3; трикімнатну НОМЕР_2 загальною площею 134,42 кв.м на двадцять четвертому поверсі секції "А" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3; трикімнатну квартиру НОМЕР_5 загальною площею 134,42 кв.м. на сьомому поверсі в будинку АДРЕСА_4; трикімнатну квартиру НОМЕР_3 загальною площею 141,91 кв.м. на дев'ятому поверсі секції "Б" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3; чотирикімнатну квартиру НОМЕР_4 загальною площею 197,97 кв.м. на сьомому поверсі секції "Г" в будинку АДРЕСА_4; трикімнатну квартиру НОМЕР_6 загальною площею 197,91 кв.м на дев'ятому поверсі секції "Г" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_4.

Пунктом 1.4 договору міни сторонами погоджено, що оскільки загальна вартість майна, яке передається стороною-2 у власність сторони-1 складає 32 459 429,28 грн., а загальна вартість майнових прав, що передаються стороною-1 у власність сторони-2 складає 12 658 263,88 грн., сторона-1 зобов'язується доплатити стороні-2 в строк до 14.08.2009 грошові кошти в сумі 19 801 165,40 грн. (з ПДВ).

Згідно з пунктом 3.7 договору право власності на квартири, що набуваються за цим договором стороною-1, виникає з моменту проведення державної реєстрації цього договору. Право власності на майнові права на нерухомість, що набуваються за цим договором стороною-2, виникає з моменту підписання нотаріального посвідчення цього договору.

Між Публічним акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" підписано акти приймання-передачі, зокрема: акт приймання-передачі № 1 до договору міни від 13.08.2009 на квартиру № 4, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 акт приймання-передачі № 2 до договору міни від 13.08.2009 на квартиру АДРЕСА_1 акт приймання-передачі № 3 до договору міни від 13.08.2009 на квартиру НОМЕР_1 на четвертому поверсі секції "В" в будинку, що будується за адресою АДРЕСА_4; акт № 4 приймання-передачі до договору міни від 13.08.2009 на НОМЕР_2 на двадцять четвертому поверсі секції "А" в будинку, що будується за адресою АДРЕСА_4; акт № 5 приймання-передачі до договору міни від 13.08.2009 на квартиру НОМЕР_5 на сьомому поверсі в будинку, 14-А, що будується за адресою АДРЕСА_4; акт приймання-передачі № 6 до договору міни від 13.08.2009 на квартиру НОМЕР_3, на дев'ятому поверсі секції "Б" в будинку, що будується за адресою АДРЕСА_4; акт приймання-передачі № 7 до договору міни від 13.08.2009 на квартиру НОМЕР_4 на сьомому поверсі АДРЕСА_4; акт приймання-передачі № 8 до договору міни від 13.08.2009 на квартиру НОМЕР_6 на дев'ятому поверсі секції "Г" в будинку, що будується за адресою АДРЕСА_4.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі № 5011-62/7737-2012 задоволено позов до Публічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" про визнання недійсним договору міни від 13.08.2009. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2012 у справі № 5011-62/7737-2012 рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 залишено без змін.

При вирішенні вказаної справи судом не були застосовані правові наслідки недійсності договору міни від 13.08.2009.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 61 "Деякі питання участі держави у виведенні Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Київ", держава в особі ПАТ АБ "Укргазбанк" бере участь у виведенні банку ПАТ АКБ "Київ" з ринку шляхом відчуження активів і зобов'язань ПАТ АКБ "Київ" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк".

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 № 128, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2015 № 39 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АКБ "Київ", згідно з яким з 25.02.2015 до 25.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ АКБ "Київ".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 06.03.2015 позивач звернувся до ПАТ АКБ "Київ" з листом-вимогою № 035 про проведення двосторонньої реституції щодо повернення квартир та передачі майнових прав за недійсним договором міни.

19.05.2015 позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з листом № 050, яким повідомив Фонд про визнання недійсним договору міни, а також про ухилення ПАТ АКБ "Київ" від виконання обов'язку повернути позивачеві квартири та просив Фонд повідомити позивача чи включені квартири до переліку майна, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 61 підлягає відчуженню на користь ПАТ АБ "Укргазбанк".

13.06.2015 позивач в листі № 048 повідомив ПАТ АБ "Укргазбанк" про визнання недійсним договору міни, а також про обов'язок ПАТ АКБ "Київ" повернути отримані на виконання договору міни квартири власнику - Публічному акціонерному товариству "Київська пересувна механізована колона-2". Також позивач просив надати інформацію, чи включені квартири до переліку майна, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 61 підлягає відчуженню на користь ПАТ АБ "Укргазбанк".

Листом від 17.06.2015 № 1172/5393/2015 ПАТ АБ "Укргазбанк" повідомив позивача про те, що ПАТ АБ "Укргазбанк" не має можливості повідомити про включення чи не включення майна, яке зазначене у листі № 48, до переліку активів та зобов'язань, що підлягають відчуженню на користь ПАТ АБ "Укргазбанк".

03.07.2015 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ АКБ "Київ" повідомив позивача, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 61 "Деякі питання участі держави у виведенні з ринку Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ", 19.06.2015 здійснено передачу активів та зобов'язань ПАТ АКБ "Київ" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк".

Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 411 від 24.06.2015 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ".

25.06.2015 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ АКБ "Київ" прийняла рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ "Київ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

24.07.2015 ПАТ "Київська пересувна механізована колона-2" звернулось до ПАТ АКБ "Київ" із заявою про задоволення вимог кредитора № 072, і просило прийняти та розглянути майнові вимоги про повернення належного позивачу нерухомого майна - квартир.

27.07.2015 ПАТ АКБ "Київ" повідомив позивача листом про те, що з 19.06.2015 ПАТ АБ "Укргазбанк" набув всіх прав та обов'язків ПАТ АКБ "Київ" за договором міни від 13.08.2009.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 30.07.2015 № 41507322, № 41507576 право власності на квартири АДРЕСА_1 зареєстровано 20.06.2015 за Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" на підставі договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015.

У серпні 2015 Публічне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" (з урахуванням заяви про уточнення позову) про визнання недійсними договорів про передачу майна від 19.06.2015, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання ПАТ "Київська пересувна механізована колона-2" повернути ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" майнові права.

Позовні вимоги мотивовані нормами статей 203, 215, 216, 328, 387, 388 Цивільного кодексу України

Судом першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, частково задоволено позовні вимоги позивача, витребувано з чужого незаконного володіння ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк" на користь ПАТ "Київська пересувна механізована колона-2" квартиру, що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 житловою площею 119,3 кв.м, загальною площею 644,2 кв.м; квартиру, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 житловою площею 119,2 кв.м, загальною площею 645 кв.м.; зобов'язано ПАТ "Київська пересувна механізована колона-2" повернути ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" майнові права на: трикімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 141,91 кв.м на четвертому поверсі секції "В" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_4, 2-20, ділянка 14; трикімнатну НОМЕР_2 загальною площею 134,42 кв.м. на двадцять четвертому поверсі секції "А" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3; трикімнатну квартиру НОМЕР_5 загальною площею 134,42 кв.м. на сьомому поверсі в будинку АДРЕСА_4; трикімнатну квартиру НОМЕР_3 загальною площею 141,91 кв. м на дев'ятому поверсі секції "Б" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_4, 2-20, ділянка 14; чотирикімнатну квартиру НОМЕР_4 загальною площею 197,97 кв. м на сьомому поверсі секції Г в будинку 14-а, що будується за адресою: АДРЕСА_4; трикімнатну квартиру НОМЕР_6 загальною площею 197,91 кв. м на дев'ятому поверсі секції "Г" в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_4. В іншій частині позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що з 26.11.2012, з моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання недійсним договору міни, в силу приписів статей 216, 236 Цивільного кодексу України відсутнє у ПАТ АКБ "Київ" право власності на квартири, відтак 19.06.2015 у ПАТ АКБ "Київ" було відсутнє право розпорядження майном, яке йому не належить, а саме на передачу ПАТ АБ "Укргазбанк" належних позивачеві квартир.

ПАТ АБ "Укргазбанк" був обізнаний про відсутність у ПАТ АКБ "Київ" права власності на квартири, відтак і про відсутність права розпорядження майном та передачу його у власність за спірними договорами про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015.

Враховуючи, що договір міни, за яким ПАТ АКБ "Київ" набуло права власності на квартири, визнано недійсним в судовому порядку, спірні договори про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015 є наступними правочинами щодо належного позивачу майна і позивач не є стороною таких правочинів, судами відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015.

Судами попередніх інстанцій задоволено позовні вимоги позивача про зобов'язання ПАТ АБ "Укргазбанк" повернути позивачу спірне майно з чужого незаконного володіння, оскільки власником спірного майна є позивач і таке право власності порушено відповідачем-2 шляхом передачі спірного майна у володіння іншій особі - відповідачу-1 без відома позивача, тобто відповідач-2 самовільно без відповідних правових підстав розпорядився належним позивачу майном, що призвело до безпідставного вибуття майна з власності позивача.

Суди зазначають, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як самостійно, так і, з урахуванням припису частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України, бути об'єднана з вимогою повернути одержане за цим правочином у натурі або про відшкодування його вартості (якщо повернення у натурі неможливе). В разі заявлення вимоги про повернення одержаного за правочином відповідач має право подати зустрічний позов (стаття 60 ГПК) про витребування належного йому майна або відшкодування вартості останнього. Якщо такий позов не подано, господарський суд з огляду на припис частини п'ятої статті 216 Цивільного кодексу України та з урахуванням конкретних обставин справи може з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину також і щодо позивача.

Враховуючи, що ухилення ПАТ АКБ "Київ" від проведення двосторонньої реституції в порядку статті 216 Цивільного кодексу України позбавило позивача можливості здійснення повноважень власника квартир, в тому числі здійснення державної реєстрації права власності на квартири та унеможливило у добровільному порядку здійснити передачу позивачем ПАТ АКБ "Київ" прав, отриманих на виконання договору міни, визнаного недійсним в судовому порядку, враховуючи задоволення судом вимоги про витребування майна, яка ґрунтується на попередньому зобов'язанні ПАТ АКБ "Київ" повернути позивачу майно - квартири за недійсним договором міни, суд дійшов висновку про доцільність вирішення питання про повернення позивачем на користь ПАТ АКБ "Київ" отриманих від нього за недійсним договором міни майнових прав з метою відновлення попереднього становища сторін, яке існувало до укладення недійсного договору міни.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, зазначає наступне.

Статтею 216 Цивільного кодексу України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 Цивільного кодексу України такий правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

Виходячи зі змісту частини першої статті 216 Цивільного кодексу України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину.

Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена лише стороні недійсного правочину.

Разом із тим, згідно з частиною третьою статті 216 Цивільного кодексу України загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності, зокрема, статтею 387 вказаного Кодексу власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння (віндикація).

Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього за умови, якщо згідно із статтею 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребувано у нього.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Відповідно до частини першої статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо: майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 Цивільного кодексу України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння.

Право власності дійсного власника при цьому презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача із використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 Цивільного кодексу України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У речево-правових відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. (постанова Верховного Суду України у постановах від 11.12.2012 у справі № 65гс12, від 29.04.2015 у справі № 903/134/13-г).

Таким чином, згідно з положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, встановивши, що між сторонами спору відсутні зобов'язально - правові відносини, а виникли відносини речево-правового характеру, правомірно відмовив позивачу в задоволенні позову в частині вимоги про визнання недійсним договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015 щодо спірного майна.

Вимогу про зобов'язання відповідача-1 повернути позивачу спірне нерухоме майно обґрунтовано з посиланням на приписи статей 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Для застосування приписів статті 387 Цивільного кодексу України необхідною умовою є доведення позивачем насамперед того факту, що позивач є власником нерухомого майна. Тобто, особа яка звертається до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача. Позов про витребування майна на підставі статті 387 ЦК України підлягає задоволенню у випадку, якщо у власника майна, що вибуло з його володіння і перебуває у неправомірному володінні іншої особи, залишається право на це майно (таке право власності повинно існувати на момент звернення з позовом до суду).

При цьому необхідно враховувати, що будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суди попередніх інстанцій у вирішенні даного спору виходили з того, що власником спірного майна є саме позивач, не зазначивши при цьому на підставі чого суди дійшли до такого висновку (суди посилаються лише на визнаний в судовому порядку недійсним договір міни від 30.08.2009, чи була така обставина однозначно встановлена іншим судом, якими доказами підтверджується право власності позивача на відповідне майно з урахуванням приписів законодавства, яким було врегульовано питання набуття права власності на нерухоме майно момент його виникнення).

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині зобов'язання позивача повернути ПАТ АКБ "Київ" майнові права на нерухоме майно, які отримано ПАТ "Київська пересувна механізована колона" на виконання договору міни, судом першої інстанції не встановлено на підставі належних та допустимих доказів тих обставин, що такі майнові права на даний час дійсно належать позивачеві. Матеріали справи таких доказів не містять.

Крім того, пунктом 1.4 договору міни було встановлено обов'язок ПАТ АКБ "Київ" доплатити позивачу в строк до 14.08.2009 грошові кошти в сумі 19 801 165,40 грн.

Судами не досліджено питання вказаної доплати відповідачем-2, суд обмежився поясненнями лише позивача.

Судом зобов'язано позивача повернути майнові права ПАТ АКБ "Київ".

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання участі держави у виведенні з ринку ПАТ АКБ "Київ" від 11.02.2015 № 61 установлено, що держава в особі ПАТ АБ "Укргазбанк" бере участь у виведенні ПАТ АКБ "Київ" з ринку шляхом придбання його активів та зобов'язань у разі віднесення Національним банком України ПАТ АКБ "Київ" до категорії неплатоспроможних.

План врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ АКБ "Київ" передбачає укладення між неплатоспроможним та приймаючим банком договорів щодо відчуження активів (за ринковою вартістю, зазначеною у звіті аудитора) і зобов'язань, зазначених у звіті аудитора (за балансовою вартістю) до завершення тимчасової адміністрації.

24.06.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 411 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства АКБ "Київ". 25.06.2015 виконавча дирекція Фонду прийняла рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АКБ "Київ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання відчуження ПАТ АКБ "Київ" активів та зобов'язань.

Не встановивши, таким чином, обставин, які являють собою істотні складові предмета доказування в даній справі, попередні судові інстанції припустились неправильного застосування вимог частини першої статті 47 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 вказаного Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції, за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийняті у справі рішення та постанова не відповідають нормам чинного законодавства і тому підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у даній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, дати належну юридичну оцінку зібраним у справі доказам, доводам та запереченням учасників судового процесу і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 у справі № 911/3866/15 скасувати.

Справу № 911/3866/15 передати на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя В. Саранюк

Судді Н. Акулова

Н. Дунаєвська