РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016Справа №910/5684/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Пластик"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської обласної філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

про стягнення 27 367,04 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Весельська-Грицюк Т.В.- довіреність №1506/1 від 15.06.2016р.

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: Самокиш Л.В. - довіреність №2044 від 28.12.2015р.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Планета Пластик" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ" про стягнення 27 367,04 грн. сплаченого позивачем на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.15р. у справі № 911/1538/14 на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Київської обласної філії ПАТ "Укртелеком" відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ "Планета Пластик" на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 по справі №911/1538/16, сплативши заборгованість на банківський рахунок ПАТ "Укртелеком" у сумі 31 577,13 грн., в тому числі 27 367,04 грн. збитків, які підлягали до стягнення, що підтверджується платіжним дорученням № 281 від 21.08.2015, набув згідно 1166, 1191 Цивільного кодексу України право зворотної (регресної) вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/5684/16 та призначено до розгляду на 27.04.2016. Також вказаною ухвалою за ініціативою суду до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 27.04.2016 та 18.05.2016 розгляд справи відкладено на 18.05.2016 та 02.06.2016 відповідно.

Окрім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2016 за клопотанням представника відповідача продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

02.06.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному.

Ухвалою суду від 15.06.2016 розгляд справи призначено на 30.06.2016.

У судове засідання 27.04.2016 з'явились уповноважені представники позивача та третьої особи. Уповноважений представник відповідача у судове засідання 27.04.2016 не з'явився.

У судове засідання 18.05.2016 з'явились уповноважені представники сторін.

У судове засідання 30.06.2016р. з'явились уповноважені представники позивача та третьої особи.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання 30.06.2016 р. не з'явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення 21.06.16 поштового відправлення № 729.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 27.04.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання № 0426/1 від 26.04.2016 про долучення документів до матеріалів справи, серед яких, зокрема, копії листа ВДВС Ірпінського міського управління юстиції №7648 від 20.08.2015р.; постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2015р.; виписки по особовому рахунку 11477382 від 21.08.2015р; виписки по особовому рахунку від 29.07.2013р.; рахунку на оплату №1111122 від 24.07.2013р.; видаткової накладної №1089 від 31.07.2013р.; Акту наданих послуг № 1090 від 31.07.2013р. Зазначені документи долучено до матеріалів справи.:

Окрім того, до початку судового засідання 27.04.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника третьої особи надійшла заява № 14-10/378 від 25.04.2016 про долучення документів до матеріалів справи, серед яких: письмові пояснення по суті спору та письмові пояснення щодо пред'явлення наказу від 21.07.2015р. у справі №911/1538/14 до виконання, в яких третя особа повідомляє суд про сплату позивачем на користь третьої особи збитків у повному обсязі. Заява судом задоволена, документи долучено до матеріалів справи.

До початку судового засідання 30.06.2016р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву №1юр/01-06 від 01.06.2016р., в якому останній просить суд у позові відмовити повністю, оскільки вважає, що для застосування регресної вимоги у відповідності до ст. 1191 Цивільного кодексу України повинна бути вина відповідача за шкоду, яка була заподіяна. За його твердженням ТОВ «ЮСТ» ніколи не здійснює та не може здійснювати будь-які роботи без нагляду та вказівок місця робіт уповноваженою особою замовника, роботи відповідачем здійснювалися за завданням ТОВ «Планета пластик», під керівництвом представника позивача та за вказівкою позивача (головного інженера Сікори А.Ф.). При цьому, позивачем не здійснено погодження виконання відповідачем підрядних робіт із третьою особою. Відтак, оскільки у відповідача відсутня протиправна поведінка при заподіянні шкоди, відсутня його вина, що виключає відповідальність відповідача за заподіяну шкоду, з огляду на викладене відповідач вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних витрат в порядку регресу є необґрунтованими. Відзив долучений судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 30.06.2016р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва представником позивача надано 2 примірники заперечень на відзив № 0621/2 від 21.06.2016р., в яких позивач зазначає, що обставини, викладені ТОВ «ЮСТ» у відзиві на позовну заяву, є такими, що вже встановлені рішенням суду у справі № 911/1538/14 та згідно приписів ст. 35 ГПК України не потребують доказування, а також 2 примірники пояснень по справі № 0622/2 від 22.06.2016 р., в яких повідомлено про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 911/1538/14 та винесення відповідної постанови від 26.08.15 р. про закінчення виконавчого провадження № 48404159. Вищеперелічені документи судом долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання 30.06.2016р. сторонами суду не надано.

Про поважні причини неявки представника відповідача в судове засідання 30.06.2016р. суд не повідомлено.

Відповідно до рекомендацій та роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених, зокрема, у пункті 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (надалі - Постанова №18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно з підпунктом 3.9.2 Постанови №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника відповідача в судове засідання обов'язковою не визнавалась, відповідач не скористався належними йому процесуальним правом приймати участь в судовому засіданні, беручи до уваги те, що представники позивача та третьої проти розгляду справи за відсутності представника відповідача не заперечували, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

Судом прийнято до уваги, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи обмежені процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судового засідання 27.07.16 р. клопотань представників сторін щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

На підставі поданого представником відповідача до початку судового засідання 18.05.16р. клопотання № 1юр/18-05 від 18.05.16р. про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом фіксування судового процесу по розгляду справи 18.05.16р., 02.06.16р. та 30.06.15р. здійснено за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перед початком розгляду справи в судових засіданнях представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст. ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін в судових засіданнях повідомили суд, що права та обов'язки їм зрозумілі.

Відводу судді представниками сторін не заявлено.

В судовому засіданні 30.06.16р. уповноважений представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, відповів на питання суду.

Уповноважений представник третьої особи в судовому засіданні 30.06.2016 надав пояснення по справі, відповів на питання суду.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та третьої особи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши надані сторонами докази та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності до ч.1-2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно ч. 1-2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, головною ознакою укладення сторонами договору у спрощений спосіб є підтвердження однією стороною прийняття до виконання замовлень іншої сторони.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.15р., яка набрала законної сили, у справі № 911/1538/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської обласної філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета пластик» (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» (відповідач 2) про стягнення 27 867,04 грн. збитків, завданих внаслідок пошкодження каналу із азбестоцементних труб та кабелю ТПППеп3-300х2х0,4 у зв'язку з встановленням дорожнього інформаційного знаку «Планета Пластик», між Товариством з обмеженою відповідальністю "Планета пластик" - замовником (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальності "ЮСТ" - підрядником (відповідачем) велося листування з приводу виготовлення для замовника декількох дорожніх інформаційних знаків з визначення напрямку руху до ТОВ "Планета пластик", визначалися і погоджувалися макети таких дорожніх знаків тощо. В подальшому, 12.12.13р. за виготовлення дорожніх знаків, стійок та виконання робіт з демонтажу та їх встановлення Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮСТ" виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Планета Пластик" рахунок №1905 від 11.12.13р на загальну суму 7499,83 грн., який 13.01.14р. був повністю оплачений замовником - ТОВ "Планета пластик".

В процесі розгляду спору суд апеляційної інстанції у справі №911/1538/14 встановив факт досягнення Товариством з обмеженою відповідальністю «Планета Пластик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для договору підряду, оскільки сторонами було погоджено предмет договору, а саме виготовлення дорожніх знаків та стійок, їх встановлення та демонтаж в розумні строки (згідно ч. 2 ст. 846 ЦК України), ціна зазначених робіт, яка повністю оплачена товариством з обмеженою відповідальністю «Планета Пластик», тобто укладення між сторонами у спрощений спосіб шляхом обміну листами договору підряду, який є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань. Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що підрядник - ТОВ "ЮСТ", який діяв на виконання укладеного між сторонами договору підряду, за завданням та погодженням замовника - ТОВ "Планета пластик", 29.01.15р виконав роботи з демонтажу та встановлення дорожнього інформаційного знаку для напрямку руху до ТОВ "Планета Пластик" на вул. 3-го Інтернаціоналу, 161, у м. Ірпінь.

При цьому, як встановлено в процесі розгляду справи № 911/1538/14 Київським апеляційним господарським судом та підтверджено Вищим господарським судом під час касаційного провадження, вказані роботи проводилися на каналах траси кабельної каналізації без отримання письмової згоди оператора телекомунікацій (позивача) на проведення таких робіт, як передбачено Правилами охорони ліній електрозв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.96 №135. Отже, внаслідок виконання спірних підрядних робіт підрядником було пошкоджено один канал телефонної каналізації і кабель зв'язку ТППеп3-300х2х0,4 в прольоті телефонної каналізації довжиною 88 метрів, що підтверджується складеними комісією Цеху телекомунікаційних послуг №16 Київської обласної філії ПАТ "Укртелеком" дефектним актом від 30.01.14, актом про порушення Правил охорони ліній електрозв'язку від 30.01.14, актом про встановлення факту зловмисного пошкодження майна від цієї ж дати.

В подальшому, через пошкодження каналу телефонної каналізації і кабелю зв'язку та необхідністю відновленням їх роботи, працівниками ЦТП №16 Київської обласної філії ПАТ "Укртелеком" 04.02.14 було демонтовано знак "Планета Пластик". Як встановив суд апеляційної інстанції, з підтвердження матеріалами справи, внаслідок винних дій працівників підрядника, котрий діяв за завданням замовника, третій особі було завдано шкоди у розмірі 27367,04 грн., що складається з вартості будівельних робіт з підвішування кабелю на опорах, вартості матеріалів (кабелю та муфти) з урахуванням ринкових цін на будівельні матеріали, та підтверджується звітом про визначення розміру збитків, складеним сертифікованим оцінювачем.

Окрім цього, проведеною в процесі розгляду справи № 911/1538/14 судовою будівельно-технічною експертизою встановлено, що причиною виникнення пошкоджень азбестоцементної труби та кабелю є механічне пошкодження, яке сталося внаслідок дій працівників ТОВ «ЮСТ» для встановлення знаку на замовлення ТОВ «Планета Пластик».

Тобто, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду у справі № 911/1538/14 дійшла висновку, що поданими сторонами доказами підтверджується факт заподіяння саме Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» збитків ПАТ «Укртелеком» у зв'язку з встановленням дорожнього інформаційного знаку для напрямку руху до ТОВ «Планета Пластик» за завданням Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Пластик» та на підставі договірних зобов'язань між ТОВ «Планета Пластик» та ТОВ «ЮСТ», що свідчить про існування підстав згідно ч. 2 ст. 1172 Цивільного кодексу України для притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Пластик» як замовника, до відповідальності за завдані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮСТ», як підрядником, збитків у розмірі 27 367,04 грн., які підлягають стягненню з замовника, оскільки саме останній відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він (підрядник) діяв за завданням замовника.

Так, враховуючи вищевикладене, постановою Київського апеляційного господарського суду від 06 липня 2015 року у справі № 911/1538/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» до ТОВ «Планета пластик» та ТОВ «ЮСТ» про стягнення 27 867,04 грн. скасовано рішення Господарського суду Київської області від 24.03.2015р. у справі №911/1538/14, яким було стягнуто з ТОВ «ЮСТ» 27367,04 грн. збитків, 1794,22 грн. судового збору та 2460,00 грн. витрат за проведення експертизи, позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Планета пластик» 27 867,04 грн. збитків, в іншій частині позову відмовлено; в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» до ТОВ «ЮСТ» відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України у справі № 911/1538/14 від 14.01.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 липня 2015 року у справі № 911/1538/14 залишено без змін, касаційну скаргу ТОВ «Планета пластик» без задоволення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Аналогічна положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови № 18, згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

За таких обставин суд вважає встановленими постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.15 р. у справі № 911/1538/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.01.16 р., факт виконання ТОВ «ЮСТ» як підрядником робіт з порушенням правил та умов проведення робіт у межах охоронних зон кабельних ліній електрозв'язку, що призвело до пошкодження останніх як наслідок винних дій працівників підрядника, який діяв за замовленням позивача, та завдання шкоди ПАТ «Укртелеком» в розмірі 27367,04 грн., а також наявність передбачених законом підстав для покладення майнової відповідальності у вигляді відшкодування на ТОВ «Планета Пластик» як замовника за договором підряду на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України, оскільки між ТОВ «Планета пластик» та ТОВ «ЮСТ» було укладено договір підряду і саме під час виконання підрядних робіт була спричинена матеріальна шкода ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком». При цьому вказані факти відповідно до норм ГПК та роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України є преюдиційними і доказування не потребують.

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 06 липня 2015 року у справі № 911/1538/14 Господарським судом Київської області було видано наказ про примусове виконання рішення від 21.07.2015р. у справі №911/1538/14, відповідно до якого з ТОВ «Планета Пластик» підлягало стягненню на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» 27 367,04 грн. збитків; 11794,22 грн. - судового збору; 2415,87 грн. - витрат, сплачених за проведення судової експертизи, що загалом складає 31 577,13 грн.

Як встановлено судом за матеріалами справи, на підставі заяви ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» № 896-300-3695 від 03.08.15р. про примусове виконання наказу від 21.07.15 р. у справі № 911/1538/14 старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 11.08.2015 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 48404159.

В подальшому позивачем на виконання Постанови Київського апеляційного господарського суду від 06 липня 2015 року у справі № 911/1538/14 платіжним дорученням № 281 від 21.08.2015 було перераховано на рахунок ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» грошові кошти в розмірі 31577,13 грн., в т.ч. 27367,04 грн. збитків за пошкодження кабелю.

Старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 26.08.2015 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним повним виконанням рішення у справі № 911/1535/14 боржником - ТОВ «Планета пластик» у повному розмірі. Копії відповідних матеріалів справи виконавчого провадження № 48404159 наявні в матеріалах справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт здійснення позивачем виплати третій особі відшкодування в сумі 31577,13 грн., включаючи 27 367,04 грн. збитків, шляхом перерахування вартості будівельних робіт з підвішування кабелю на опорах, вартості матеріалів (кабелю та муфти) на рахунок ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком». Рішення суду виконано в повному обсязі, тобто позивачем виконано свій обов'язок з відшкодування третій особі шкоди, завданої діями підрядника.

Як зазначалось судом вище, оскільки судом апеляційної інстанції у справі №911/1538/14 встановлено, що 29.01.15 підрядник - ТОВ "ЮСТ" виконав роботи з демонтажу та встановлення дорожнього інформаційного знаку для напрямку руху до ТОВ "Планета Пластик" на вул. 3-го Інтернаціоналу, 161, у м. Ірпінь з порушенням Умов проведення робіт у межах охоронних зон кабельних і повітряних ліній електрозв'язку, та саме дії працівників відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» по встановленню дорожнього знака товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Пластик» стали наслідком заподіяних третій особі збитків в сумі 27367,04 грн., позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з претензією № 0121/1 від 21.01.16 р., в якій зазначав про необхідність відшкодування останнім вказаної суми, у відповідь на яку ТОВ «ЮСТ» листом № 2/19-02 від 19.02.16 р. відмовився від задоволення претензії з посиланням на відсутність вини товариства в пошкодженні каналу телефонної каналізації і кабелю зв'язку, а також зазначив про непідписання позивачем видаткових накладних та актів виконаних робіт.

Отже, як вбачається із матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства не було здійсненне відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Планета пластик» 27367,04 грн. в порядку регресу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, з позовом про стягнення якої позивач звернувся до суду.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Саме змагальність сторін, яка реалізується в господарському процесі через ст. 33 ГПК України дає змогу суду всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи та внаслідок чого ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення у справі.

Тобто, вказана норма Господарського процесуального кодексу України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається.

В свою чергу відповідачем не надано суду жодних доказів задоволення претензії позивача та виплати останньому боргу у вигляді відшкодування в порядку регресу суми 27367,04 грн., підтвердження відсутності боргу або письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 3 частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з даної норми закону право регресу, під яким розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди, може бути застосовано у випадках, коли особа завдавача шкоди та особа, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають.

Підставою для звернення позивача з регресною вимогою є саме виконання ним обов'язку з відшкодування шкоди за іншу особу.

За приписами ч. 1 ст. 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Дана норма визначає право регресу, під яким розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов'язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Право звернення з регресною вимогою виникає у кредитора з моменту здійснення ним виплат потерпілому.

З огляду на вищевикладене, оскільки вина працівників відповідача у спричинені шкоди третій особі встановлена вищенаведеними рішеннями судів (факти встановлені якими є преюдиційними в силу положень ст. 35 ГГІК України під час вирішення даного спору), матеріальна шкода відшкодована позивачем (як замовником підрядних робіт), відтак в момент виплати відшкодування на рахунок третьої особи до позивача - ТОВ «Планета Пластик», який виплатив відшкодування збитків в сумі 27367,04 грн. третій особі - ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» в межах виплаченої суми в розмірі 27367,04 грн. перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за заподіяну її працівниками шкоду.

При цьому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти позовних вимог з посиланням на відсутність протиправної поведінки ТОВ «ЮСТ» при заподіянні шкоди, відсутність вини, що виключає відповідальність останнього за заподіяну шкоду, оскільки аргументи, наведені у відзиві, зводяться до переоцінки фактичних обставин, встановлених рішеннями судів в процесі розгляду господарської справи № 911/1538/14, які набрали законної сили, та не потребують доказування в силу приписів ст. 35 ГПК України.

Заперечення відповідача з підстав відсутності вини у спричиненні шкоди розцінюються судом як фактичне намагання останнього здійснити повторне з'ясування обставин справи та переоцінку наданих доказів, які вже були предметом судового розгляду у справі № 911/1538/14 та щодо яких наявні відповідні судові рішення апеляційної та касаційної інстанцій, висновки яких фактично ставляться під сумнів відповідачем.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати позивачу в порядку регресу суми сплаченого позивачем відшкодування в добровільному порядку, та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 27367,04 грн. виплаченого позивачем на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської обласної філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 124, 129 Конституції України, статтями 4-2, 4-3, 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ " (вул. Трублаїні, 2, м. Київ, 03134, код 30439872) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета пластик» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Дзержинського, буд. 1, ) 27367 (двадцять сім тисяч триста шістдесят сім) грн. 04 коп. відшкодування в порядку регресу та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 29 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Суддя А. М. Селівон