донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.08.2016 справа № 908/1251/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 02/06-16 від 02.06.2016,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від29.06.2016
по справі№908/1251/16 (ОСОБА_5)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомплект", м. Харків,
доПриватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя,
простягнення 353 538,70 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВО «Укрспецкомплект» (далі ТОВ «ВО «Укрспецкомплект», Постачальник), м. Харків, звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» (далі ПрАТ «ЗЕРЗ», Покупець), м. Запоріжжя, про стягнення основного боргу в розмірі 343 708, 80 грн., пені в сумі 6 392, 90 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 437, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 у справі № 908/1251/16 позовні вимоги ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 343 708, 80 грн., пеню в сумі 6 334, 20 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 437, 00 грн. та судовий збір у сумі 5 302, 20 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2016 у справі № 908/1311/16 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема, апелянт посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, визнаних судом встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права. Заявник апеляційної скарги зазначає, що строк виконання зобовязання з оплати товару за спірним договором не настав, оскільки позивач не надав оригіналу рахунку на оплату поставленого товару.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні не вбачає підстав для її задоволення, а тому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності, з чим погодився представник позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» та ПрАТ «ЗЕРЗ» 24.12.2015 було укладено Договір поставки № 150389 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязується у 2015 році поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені у Специфікації додатку до цього Договору, а Замовник прийняти й оплатити такі товари на умовах цього Договору (а. с. 9-14).

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів визначаються відповідно до Спеціфікації додатку до цього Договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору ціна (сума, загальна вартість) цього Договору становить 343 780, 80 грн., у тому числі ПДВ 20 % 57 284, 80 грн.

Ціна за одиницю товару зазначається у Специфікації додатку до цього Договору.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі (пункт 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.2 Договору Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 календарних днів з дня постачання товару, який визначається датою видаткової накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

Згідно з пунктом 4.3 Договору до рахунку на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару).

Право власності на товар, зазначений у Специфікації додатку до Договору, переходить до Замовника з моменту підписання Сторонами/представниками ОСОБА_6 видаткової накладної та відсутності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару. У разі наявності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару, право власності на товар, зазначений у Специфікації додатку до Договору, переходить до Замовника з моменту підписання Сторонами/представниками ОСОБА_6 приймання-передачі товару (пункт 5.5 Договору).

У пункті 5.8 Договору сторони узгодили, що прийом товару здійснюється Замовником відповідно до умов цього Договору, а також відповідно до умов Інструкції № П-6 від 15.06.1965 № «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю» та Інструкції № П-7 від 25.04.1966 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», якщо умови зазначених інструкцій не суперечать умовам цього Договору та/або чинному законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині, що не суперечить умовам цього Договору та/або чинному законодавству).

Приймання товару здійснюється Замовником за наявності товаросупровідних документів: товарно-транспортної накладної (інших документів щодо транспортування товару), пакувальних аркушів, рахунку на оплату товару, документів, що підтверджують якість товару.

За умовами пункту 5.12 Договору підтвердженням одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками ОСОБА_6.

Відповідно до пункту 6.1 Договору Замовник зобовязаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати поставлені товари.

Згідно з пунктом 7.1 Договору у разі порушення строків оплати отриманого товару Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Як передбачено пунктом 7.3 Договору, сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від взятих на себе зобовязань та відшкодування збитків за неналежне виконання зобовязань за цим Договором у повному обсязі.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за Договором (пункт 10.1 Договору).

У Специфікації № 1, яка є невідємною частиною Договору, сторони узгодили найменування, асортимент, кількість та загальну вартість товару 343 708, 80 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 15).

На виконання умов Договору ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» поставило ПрАТ «ЗЕРЗ» Товар за видатковою накладною № РН-0000054 від 25.01.2016 на загальну суму 343 708, 80 грн. (а. с. 17).

У звязку з тим, що відповідач не розрахувався за поставлений товар ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» звернулось до ПрАТ «ЗЕРЗ» з претензією, в якій просить погасити заборгованість за спірним Договором у розмірі 343 708, 80 грн. (а. с. 21).

Факт направлення претензії відповідачу підтверджується квитанцією УДППЗ «Укрпошта», описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи (а. с. 22).

Оскільки зазначена претензія була залишена без відповіді, а Покупець дотепер не виконав обовязок з оплати товару за спірним Договором, ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

Згідно зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар.

Згідно з частиною другою цієї статті якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, товар за спірними Договорами поставки був прийнятий ТОВ «ЗЕРЗ» без зауважень щодо кількості та якості, у звязку з чим на підставі пункту 5.5 Договору право власності на товар перейшло до відповідача в момент підписання видаткової накладної, тобто 25.01.2016.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що строк оплати товару за спірним Договором не настав, оскільки Постачальник не надав оригіналу рахунку, як передбачено пунктами 4.2, 4.3 Договору. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що в експрес-накладній № 8929, за якою товар було доставлено ПрАТ «ЗЕРЗ», відсутні відомості про документи, що супроводжують відправлення.

Колегія суддів вважає, що таке твердження відповідача є безпідставним і не спростовує висновків суду першої інстанції, виходячи з такого.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивач надав суду першої інстанції оригінал рахунку-фактури № 9061/134 від 25.01.2016, виставлений за спірним Договором (а. с. 50)

Крім того, колегія суддів зауважує, що рахунок (рахунок-фактура) є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і не є первинним бухгалтерським документом.

Договір, укладений між Сторонами, містить умови щодо строку та порядку оплати, а також необхідні реквізити ОСОБА_6, що свідчить про можливість виконання зобовязання відповідачем.

Ненадання рахунку (рахунку-фактури) не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку з оплати поставленого товару.

На відміну від рахунка (рахунка-фактури) видаткова накладна № РН-0000054 від 25.01.2016 є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є належним підтвердженням здійснення господарської операції.

З огляду на те, що уповноважений представник відповідача прийняв товар за видатковою накладною № РН-0000054 від 25.01.2016 без зауважень і претензій, а також наявність оригіналу рахунку-фактури № 9061/134 від 25.01.2016 у матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі пункту 4.2 Договору строк виконання зобовязання ПрАТ «ЗЕРЗ» сплив 24.02.2016.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» про стягнення з ПрАТ «ЗЕРЗ» основного боргу в сумі 343 708, 80 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем на підставі пункту 7.2.1 Договору нараховано пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення в сумі 6 392, 90 грн. за період з 24 лютого по 26 квітня 2016 року (62 календарних дні).

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами і договором.

Згідно з пунктом 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частиною першою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За приписами частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок штрафних санкцій, здійснений позивачем, вважає, що він є арифметично невірним, оскільки позивач не врахував зміну облікової ставки НБУ з 22.04.2016 (19 %, а не 22 %, як зазначено у позовній заяві), і погоджується з висновком суду першої інстанції, що з ПрАТ «ЗЕРЗ» на користь ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» підлягає стягненню пеня в сумі 6 334, 20 за період з 25 лютого по 26 квітня 2016 року.

Позивачем на підставі частини другої статті 625 ЦК України також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 3 437, 00 грн. за період з 24 лютого по 26 квітня 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, враховуючи лист Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 та пункт 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14, перевіривши розрахунок, здійснений позивачем, вважає, що він є арифметично вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 3 437, 00 грн.

Щодо інших доводів і заперечень, які викладені в апеляційній скарзі і на думку відповідача є підставою для скасування оскаржуваного рішення, то колегія суддів до уваги їх не бере, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «ЗЕРЗ» не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 у справі № 908/1251/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з підстав, викладених вище.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод», м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 у справі № 908/1251/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 у справі № 908/1251/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3