РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016Справа №910/9931/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Талісман Страхування"

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА

Страхування"

про відшкодування шкоди в розмірі 3 311,23 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Лазор А.І. (довіреність б/н від 25.04.2016)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Талісман Страхування" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА Страхування" (відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 3 311,23 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Талісман Страхування" (згідно із Статутом, попереднє найменування Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Рітейл-Страхування") на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2863.01.13 від 06.12.2013, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_4, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія "АХА Страхування", позивач просить стягнути з останнього частину не сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3311,23 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 порушено провадження по справі № 910/9931/16 та призначено її до розгляду на 16.06.2016.

14.06.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшли витребувані судом відомості по справі.

16.06.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та додаткові пояснення, в яких зазначив, що сума виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі Акту здачі/прийняття робіт (надання послуг) № 0002-14/01/17, сума до виплати згідно якого склала 9 287,15 грн. Також позивачем, у поясненнях зазначено, що для визначення суми понесеної шкоди коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 розгляд справи №910/9931/16 відкладено на 19.07.2016.

08.07.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та заява про усунення недоліків, в якій позивач зазначає, що у позовній заяві помилково вказано автомобіль Шевроле державний реєстраційний номер НОМЕР_3, у зв'язку із чим просить суд вважати вірним транспортний засіб, з вини водія якого відбулась ДТП - "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_4. Також, позивачем вказано, що страхувальником є ОСОБА_2

Представник позивача в судовому засіданні 19.07.2016 надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 19.07.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду від 01.06.2016, від 16.06.2016, які надіслані на юридичну адресу відповідача. Таким чином, відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 19.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 9322852 про дорожньо-транспортну пригоду, 21.12.2013 в м. Харкові по вул. О.Гончара, 5 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_4, "Toyota Corolla", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та "Chrysler Sebring" державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_3, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 21.12.2013, підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.01.2014 (справа №3-112/14 (№760/54/14-п).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2863.01.13 від 06.12.2013, укладеного між ОСОБА_2 (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" (змінено найменування на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Талісман Страхування"), майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу "Toyota Corolla", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 07.12.2013 по 06.12.2014).

Згідно із звітом №2809/1983 від 24.01.2014 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Toyota Corolla" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 визначено у сумі 9120,17 грн. та вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 9120,17 грн.

Відповідно до рахунку №0002-14/01/17 від 17.01.2014, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг №0002-14/01/17 від 17.01.2014), виданого ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Toyota Corolla" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 9287,15 грн.

Згідно із страховим актом №1711.01к від 04.02.2014 за вищевказаним страховим випадком позивачем визначено, що сума яка підлягає до виплати становить 9287,15 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 9287,15 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1256 від 17.06.2014, №1356 від 02.07.2014.

Відповідно до відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія "АХА Страхування" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3017091, термін дії з 09.05.2013 по 08.05.2014.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_4, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія "АХА Страхування", позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 3311,23 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №2863.01.13 від 06.12.2013, внаслідок настання 23.12.2013 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9287,15 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1255 від 17.06.2014, №1356 від 02.07.2014.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, на підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику (шляхом перерахування суми страхового відшкодування на рахунок виконавця ремонтних робіт), отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "BMW", державний реєстраційний номер НОМЕР_4, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у ПрАТ Страхова компанія "АХА Страхування" відповідно до поліса № АС/3017091 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як встановлено судом вище, правовідносини позивача - ПрАТ "Страхова компанія "Талісман Страхування" і страхувальника - ОСОБА_2, виникли на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2863.01.13 від 06.12.2013, а тому вказані правовідносини не регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відтак, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №2863.01.13 від 06.12.2013, позивач набув права вимоги до ПрАТ Страхова компанія "АХА Страхування" у сумі страхового відшкодування в розмірі 9287,15 грн. - у межах фактичних затрат.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 15.04.2015 у справі №3-50гс15).

Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів в спростування розміру матеріальної шкоди та власного розрахунку не наведено.

При цьому, Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу. Звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АС/3017091 безумовної франшизи не встановлено.

Згідно із платіжним дорученням №137_449 від 23.10.2014 відповідачем здійснено часткову сплату страхового відшкодування у сумі 5975,92 грн., у зв'язку із чим, сума невиплаченого відповідачем страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача становить 3311,23 грн. (9287,15 грн. - 5975,92 грн.). Докази сплати страхового відшкодування у сумі 3311,23 грн. відповідачем не надано.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Талісман Страхування" до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 3 311,23 грн., у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1378,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Водночас, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 № 928-VIII, з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378, 00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

З огляду на наведене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1378,00 грн. виходячи з ціни позову 3311,23 грн., проте сплатив 1450,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1166 від 26.05.2016.

Відтак, розмір судового збору сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом, становить 72 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Однак, суд звертає увагу позивача, що положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Враховуючи те, що відповідне клопотання позивачем не заявлено, то повернення судового збору наразі, не здійснюється. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням у відповідності до положень ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Талісман Страхування" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 39, ) страхове відшкодування у розмірі 3311,23 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2016.

Суддя С.О. Турчин