РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016Справа №910/11022/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -
ОСОБА_1
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -
ОСОБА_2
простягнення 50000 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача : не з'явились;

від третьої особи 1: не з'явились;

від третьої особи 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.06.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» про стягнення 50000 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/1657851, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 порушено провадження у справі № 910/11022/16; розгляд справи призначено на 05.07.2016; залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 (третя особа 1) та ОСОБА_2 (третя особа 2).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 19.07.2016.

Представник позивача у судове засідання 19.07.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 05.07.2016 та розпискою про оголошення перерви від 05.07.2016.

Представник відповідача у судове засідання 19.07.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 22024637 від 15.06.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 11.07.2016 поштове відправлення було вручено представнику за довіреністю.

Представник третьої особи 1 у судове засідання 19.07.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 191.

Представник третьої особи 2 у судове засідання 19.07.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена у Довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 9214893, виданій ВДАІ Обухівського РВГУ МВС України в Київській області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 09.07.2016 поштове відправлення надійшло до відділення зв'язку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третіх осіб з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 19.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9214893, виданої ВДАІ Обухівського РВГУ МВС України в Київській області (вих. № 1039 від 21.06.2013), та постанови Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області про закриття кримінального провадження від 19.06.2013 (з урахуванням постанови про уточнення у кримінальному провадженні від 22.04.2015) встановлено, що 14.06.2013 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_2, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем BMW, державний номер НОМЕР_1.

Крім того, у Довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 9214893, виданій ВДАІ Обухівського РВГУ МВС України в Київській області, зазначено, що ДТП сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 та внаслідок вказаної ДТП автомобілю BMW, державний номер НОМЕР_1, були завдані механічні пошкодження - передня центральна частина.

24.04.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом BMW, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п.п. 11. - 13. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 страхова сума становить 504000 грн. 00 коп.; страховий тариф - 5,2500%; страховий платіж - 26460 грн. 00 коп.

Згідно з п. 18 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 строк його дії встановлено з 25.04.2013 по 24.04.2014.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до рахунку-фактури № 814000 від 22.06.2013, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТ Баварія», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1, становить 304379 грн. 71 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені у рахунку-фактурі № 814000 від 22.06.2013, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у первинній довідці за обставинами ДТП, виданій Обухівським ВДАІ, та акті огляду колісного транспортного засобу (дефектній відомості) від 20.06.2013, складеному страховиком та страхувальником за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013.

Відповідно до п. 23 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 повна загибель ТЗ (транспортного засобу) це випадок, коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору або перевищує різницю між страховою сумою, встановленою на відповідний період надання послуг, та вартістю залишків ТЗ. Вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо таких залишків (зокрема, онлайн аукціону з продажу автомобілів (ТОВ «Україно-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна») чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку).

Відповідно до п. 11 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 страхова сума становить 504000 грн. 00 коп.

У розрахунку до страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013, підписаним страховиком та страхувальником, зазначено, що залишкова вартість автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, становить 254000 грн. 00 коп. (відповідно до інформації з інтернет сайту autoonline.ua).

Таким чином, зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, - 304379 грн. 74 коп. (відповідно до рахунку-фактури № 814000 від 22.06.2013) перевищує різницю між страховою сумою (504000 грн. 00 коп.) та вартістю залишків вказаного транспортного засобу (254000 грн. 00 коп.), суд дійшов висновку, що внаслідок ДТП, яка сталась 14.06.2013 за участю автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_2, та автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, відбулась повна загибель транспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 28.23.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 страхове відшкодування при повній загибелі ТЗ сплачується у розмірі дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування, вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи.

Відповідно до п. 10.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 безумовна франшиза становить 2520 грн. 00 коп.

Згідно з п. 15 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 нормативне знецінення транспортного засобу за період страхування для визначення суми страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ становить 10%.

Згідно зі страховим актом № 1.001.13.07792/VESKO24359 від 10.07.2013, складеним позивачем, розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 становить 240437 грн. 81 коп. (504000,00 грн. (страхова сума) - 7042,19 грн. (сума знецінення) - 254000,00 грн. (вартість залишків ТЗ) - 2520,00 грн. (франшиза)).

Згідно з п. 28.25 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 у випадку сплати страхового платежу за договором частинами страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за договором та фактично сплаченим страховим платежем.

Пунктом 17 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 сторони погодили порядок сплати страхувальником страхового платежу, а саме: 1-й платіж у розмірі 8822 грн. 00 коп. страхувальник сплачує у строк до 24.04.2013 (включно); 2-й платіж у розмірі 8819 грн. 00 коп. - у строк до 24.08.2013 (включно); 3-й платіж у розмірі 8819 грн. 00 коп. - у строк до 24.12.2013 (включно).

Судом встановлено, що на дату визначення позивачем розміру страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 страхувальником за вказаним договором не були сплачені 2-й та 3-й страхові платежі на загальну суму 17638 грн. 00 коп., що зазначено у розрахунку страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 (підписаний представниками страховика та страхувальником).

Судом встановлено, що позивачем було зменшено розмір страхового відшкодування, яке підлягає сплаті за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013, на суму несплачених страхувальником страхових платежів у розмірі 17638 грн. 00 коп., у зв'язку з чим страхове відшкодування, яке підлягає виплаті страхувальнику за вказаним договором добровільного страхування, становить 222799 грн. 81 коп. (240437 грн. 81 коп. - 17638 грн. 00 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, враховуючи, що судом встановлено право позивача на зарахування частини несплаченої суми страхової премії за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013, та вимоги, які зараховані позивачем є однорідними (грошові), суд дійшов висновку про правомірність проведеного позивачем зарахування частини страхового відшкодування за вказаним договором добровільного страхування в рахунок несплаченої страхувальником страхової премії за договором добровільного страхування у розмірі 17638 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 11.07.2013 позивач, на підставі поданої страхувальником заяви про виплату страхового відшкодування від 09.07.2013, здійснив виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 у розмірі 222799 грн. 81 коп. на рахунок Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується платіжним дорученням № 44268 від 11.07.2013 на загальну суму 293935 грн. 78 коп. (декілька страхових відшкодувань за декількома страховими випадками) та відомостями виплат № АХА00001167 від 11.07.2013 з детальним зазначенням сум страхових відшкодувань та отримувачів виплат (копії долучено позивачем до позовної заяви).

При цьому, 13.07.2016 через канцелярію суду позивачем долучено до матеріалів справи письмові пояснення, в яких позивач, зважаючи на вказане у платіжному дорученні № 44268 від 11.07.2013 призначення платежу - виплата за Договором АЕ№11/43-4-1/161 від 13.09.2010 та відомостям № АХА00001167 від 11.07.2013, пояснив, що Договір АЕ№11/43-4-1/161 від 13.09.2010 обумовлює умови перерахування страхових відшкодувань за страховими випадками на загальний рахунок в установі банку - Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», та їх подальшого спрямування та виплату особам, що зазнали збитків згідно з відомостей.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що 11.07.2013 позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 у розмірі 222799 грн. 81 коп.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/1657851 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/1657851 (вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в порядку регресу вих. № 8308/07792/УБК від 22.10.2015), яка була отримана відповідачем 30.10.2015 (відповідно до вхідного реєстраційного штампу Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»).

Однак, станом на дату розгляду справи у суді відповідач страхове відшкодування за Полісом АЕ/1657851 позивачу не сплатив.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/1657851, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АЕ/1657851).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2008, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту, у зв'язку з чим суд приймає у якості належного та допустимого доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, саме рахунок-фактуру № 814000 від 22.06.2013, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТ Баварія», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 304379 грн. 74 коп., з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені у вказаному рахунку-фактурі, у первинній довідці за обставинами ДТП, виданій Обухівським ВДАІ, та акті огляду колісного транспортного засобу (дефектній відомості) від 20.06.2013, складеному страховиком та страхувальником за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013.

При цьому, як встановлено судом, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, - 304379 грн. 74 коп. (відповідно до рахунку-фактури № 814000 від 22.06.2013) перевищує різницю між страховою сумою (504000 грн. 00 коп.) та вартістю залишків вказаного транспортного засобу (254000 грн. 00 коп.), з огляду на що суд дійшов висновку, що внаслідок ДТП, яка сталась 14.06.2013 за участю автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_2, та автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, відбулась повна загибель транспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що дійсна вартість транспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1, станом на дату укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 становила 504000 грн. 00 коп., а вартість вказаного автомобіля після ДТП становила 254000 грн. 00 коп., про що зазначено у розрахунку страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 105540Га/13к-03 від 24.04.2013 (Додаток № 1 до страхового акту № 1.001.13.07792/VESKO від 10.07.2013).

При цьому, відповідачем та третіми особами не було надано суду будь-яких інших доказів у підтвердження іншої вартості автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, на момент та після ДТП.

Таким чином, різниця між вартістю автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1, до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 250000 грн. 00 коп. (504000 грн. 00 коп. - 254000 грн. 00 коп.).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/1657851 становить 0 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/1657851 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 240437 грн. 81 коп.), різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (504000,00 грн. - 254000,00 грн. = 250000,00 грн.) та в межах ліміту відповідальності за шкоду майну за Полісом АЕ/1657851 (50000 грн. 00 коп.) з урахуванням франшизи за Полісом АЕ/1657851 розмірі 0 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» про стягнення 50000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ідентифікаційний код: 24745673) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код: 20474912) страхове відшкодування у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 25.07.2016

Суддя І.М. Отрош