Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" липня 2016 р. Справа № 906/474/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №404/0223 від 01.03.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, наказ №14-к від 17.09.2012.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Новогуйвинської селищної ради

до Комунальної установи "Новогуйвинська дитячо-юнацька спортивна школа" Житомирської районної ради

про стягнення 63276,27 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий термін, ніж передбачено ч.1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 60027,39 грн. заборгованості по орендній платі, 547,65 грн. річних, 2701,23 грн. інфляційних.

Під час розгляду справи позивач уточнив, що 60117,29 грн. є збитками, які просить відшкодувати за рахунок відповідача (а.с. 97).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2012 між Новогуйвинською селищною радою (орендодавець/позивач) та Комунальною установою "Новогуйвинська дитячо-юнацька спортивна школа" Житомирської районної ради (орендар/відповідач) укладено договір оренди №97 індивідуально визначеного майна, що перебуває у спільній власності територіальної громади селищ Новогуйвинської селищної ради (а.с. 8-9), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно вбудоване нежиле приміщення надалі - Майно, площею 340,55 кв.м, розміщене за адресою: смт. Новогуйвинське, вул.Дружби Народів, 3 на першому поверсі будівлі Новогуйвинського БК, що знаходиться на балансі Новогуйвинської селищної ради. Майно передається в оренду з метою розміщення Новогуйвинської дитячо-юнацької спортивної школи (п.п. 1.1. договору).

Згідно умов п.п. 5.7. договору орендар зобов'язаний укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Як зазначає позивач, всупереч умовам п.п. 5.7 договору, відповідний договір про надання комунальних послуг орендарем укладено лише 31.08.2015.

На виконання умов договору сторонами підписано акт прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду (а.с. 11).

За наведених обставин, позивач в періоди: листопад, грудень 2012 року та з січня по квітень 2015 року сплатив за опалення орендованого майна 60027 грн. 39 коп. Дані витрати позивач просить відшкодувати, як завдані збитки 60027 грн. 39 коп., обґрунтовуючи вимоги положеннями ст.ст. 222, 224 ГК України.

В ході розгляду справи, відповідач звертав увагу суду на те, що на дату складання договору, технічний стан орендованого приміщення не дозволяв його використовувати за призначенням, оскільки були вибиті шибки, відсутнє інженерне устаткування теплопостачання, водопостачання та водовідведення, пліснява на стелі та стінах, тощо. Крім того, були відсутні документи дозвільного характеру на право використання орендованого приміщення для проведення занять, зокрема: з охорони праці, техніки безпеки, санітарно-гігієнічних, екологічних, протипожежних, дотримання безпеки життя та здоровя спортсменів, здійснення лікарського контролю, тощо. Протягом тривалого часу в вищевказаному приміщення здійснювалися ремонтні роботи, а відсутність в ньому інженерного устаткування з теплопостачання, водопостачання та водовідведення взагалі унеможливлювало отримання та використання зазначених комунальних послуг. У звязку з цим, листами Комунальної установи «Новогуйвинська дитячо-юнацька спортивна школа» Житомирської районної ради (а.с. 38-40) Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області повідомлялася, що у відповідних періодах часу орендоване приміщення не використовувалося.

Як зазначав представник відповідача, саме з наведених причин договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг укладений не був.

Після закінчення ремонтних робіт та отримання дозвільних документів (а.с. 32-37) на право використання орендованого приміщення. 31.08.2015 відповідач уклав договір (а.с. 62-63) №171 про надання комунальних послуг з Новогуйвинським виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним комунальним підприємством, згідно якого орендар здійснює оплату отриманих комунальних послуг за діючими тарифами та розцінками, що встановлені в Додатку №1 (а.с. 64), який є невідємною частиною вказаного договору.

Проаналізувавши подані сторонами документи, правові позиції в їх сукупності, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог з врахуванням наступних положень законодавства.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 762 Цивільний кодекс України).

Відповідно до п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п. 1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За положеннями ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Крім цього ст. 20 вищезгаданого закону також зобов'язує споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, п і д г о т о в л е н и й виконавцем на основі типового договору.

Також слід зазначити, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ст. 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що первинний обов'язок надіслати пропозицію щодо укладення договору про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг покладено саме на орендодавця, в даному випадку - на Новогуйвинську селищну раду.

Позивачем не подано жодного доказу щодо ініціювання підписання договору про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що виключає в даному випадку наявність порушення договірних відносин сторін у справі.

Також суд звертає увагу на те, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення збитків як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності таких збитків та обґрунтованості їх розміру.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачаться, що об'єктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов'язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Отже позивач, в обґрунтування позовних вимог посилався на обов'язок відповідача укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Водночас відповідач неодноразово повідомляв позивача, що орендованим приміщення не використовується у зв'язку з проведенням капітального ремонту, що не заперечувалось позивачем (а.с. 41).

Так після закінчення ремонтних робіт в приміщенні по вул. Дружби Народів в смт.Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області та отримання дозвільних документів, відповідачем укладено договір №171 про надання комунальних послуг з Новогуйвинським ВЖРЕКП.

За таких обставин. господарський суд прийшов до висновку, що в діях відповідача щодо неукладення договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг відсутній повний склад правопорушення (а саме протиправної поведінки), що дає підстави для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Також слід зазначити, що договором не передбачено на протязі якого саме часу відповідачу слід укласти договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг. Саме тому, КП "Новогуйвинська дитячо-юнацька спортивна школа", договір було укладено саме з початку цільового використання орендованого приміщення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Щодо вимог про стягнення річних та інфляційних, суд зазначає, що згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що 60027,39 грн. позивач просить стягнути в якості збитків, а не грошового зобов'язання в межах укладеного договору, суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.07.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.