РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016Справа №910/8774/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН» в особі ліквідаційної комісії/ліквідатора Дубковського Сергія Івановича

про зобов'язання ліквідаційну комісію включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу

за участю представників сторін:

від позивача: Потапенко С.Ю. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився

За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН» в особі ліквідаційної комісії/ліквідатора Дубковського Сергія Івановича про визнання кредиторських вимог та включення їх до ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від визнання грошових вимог позивача у розмірі 885 048 380,64 грн. та невключенням таких вимог до ліквідаційного балансу у зв'язку із ліквідацією Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.06.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2016 р. розгляд справи відкладено до 15.07.2016 р. у зв'язку із неявкою відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

08.07.2016 р. через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 910/8774/16 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національного Банку України

Відповідно до вимог статті 27 ГПК України третіх осіб може бути залучено до участі у справі за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб, і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах їх належить залучити або допустити до участі у справі. Такі вимоги кореспондуються з пунктом 1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами перших інстанцій".

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому. Відповідач не довів наявності юридичного інтересу у третіх осіб та яким чином рішення по справі вплине на їх права та обов'язки, тому суд дійшов висновку про необхідність відмовити у залученні до участі у справі Національного Банку України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши пояснення позивача, суд встановив:

03.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САБ-Р» (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН») (позичальник) був укладений договір кредитної лінії №ВКЛ-2016313 (далі - договір), відповідно умов якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (пункт 1.1. договору).

Згідно підпункту 1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (далі - транш), на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 240 000 000, 00 (двісті сорок мільйонів гривень 00 копійок), з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за всіма траншами - 01.04.2016, на умовах визначених цім договором. Підпунктом 1.1.3. договору визначено, що плата за користування кредитом у вигляді процентів становить:

- за користування траншами у національній валюті - 22% річних;

- за користування траншами в доларах США - 12 % річних.

Відповідно підпункту 1.1.4. договору повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, вказаного в п.п.1.1.1. цього договору. Водночас, згідно підпункту 1.1.5. договору у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено у в. п.п.1.1.1. договору, діюча на такий момент прострочена річна процентна ставка за користування кредитом (траншами) за цим договором встановлюється в розмірі 25 % річних (незалежно від валюти отриманого кредиту (траншів)) та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня наступного, за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором. При цьому сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру процентної ставки є заздалегідь погодженим.

Згідно пункту 2.7. договору сплата процентів за користування кредитом (траншами) здійснюється у валюті кредиту щоквартально, не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним кварталом, а також в день повернення кредиту в повній сумі на рахунок АТ «Дельта Банк».

Відповідно підпункту 3.3.4 договору позичальник зобов'язаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за їх використання в порядку визначеному цим договором. Крім того, згідно підпункту 3.3.5. договору позичальник зобов'язаний повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора та можливих штрафних санкцій, у терміни визначені цим договором.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та/або процентами.

Окрім того пунктом 4.2. договору зазначено, що у випадку порушення позичальником вимог п. 3.3. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеного п. 1.1. цього договору за кожний випадок порушення.

17.05.2013 року між сторонами було укладено додатковий договір № 2 до договору №ВКЛ-2016313, відповідно до якого сторони домовилися внести зміни до п. 1.1 договору і викласти підпункт 1.1.1. пункту 1.1 статті 1 договору у наступній редакції: «надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (далі - транш), на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 400 000 000,00 (чотириста мільйонів гривень 00 копійок), з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за всіма траншами - 01.04.2016, на умовах визначених цім договором.»

24.05.2013 року між сторонами було укладено додатковий договір № 3 до договору №ВКЛ-2016313, відповідно до якого сторони домовилися внести зміни до п. 1.1 договору і викласти підпункт 1.1.1. пункту 1.1 статті 1 договору у наступній редакції: «надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (далі - транш), на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 860 000 000, 00 (вісімсот шістдесят мільйонів гривень 00 копійок), з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за всіма траншами - 01.04.2016, на умовах визначених цим договором.»

31.04.2014 року між сторонами укладено додатковий договір № 10 до договору відповідно до якого сторони домовилися внести наступні зміни до тексту договору. П. 1.1. Сторони домовились доповнити статтю 1 договору пунктом 1.6. в наступній редакції: «Позичальник сплачує одноразову комісію за ведення кредитної справи в розмірі 5,5 % від суми максимального ліміту заборгованості зазначеного п.п. 1.1.1. цього договору не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом.»

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що станом на 31.01.2016 року у відповідача перед ним виникла заборгованість по договору кредитної лінії № ВКЛ-2016313 від 03.04.2013 року, яка становить 885 048 380, 64 грн. (детальний розрахунок заборгованості міститься в матеріалах справи).

Водночас, позивач вказує на те, що йому стало відомо про перебування Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН» в процесі припинення з 12.01.2016 року. При цьому, згідно інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України строк заявлення вимог кредиторів був встановлений до 12.03.2016 року. (копія витягу з ЄДР міститься в матеріалах справи).

13.04.2016 р. позивачем було направлено на адресу відповідача заяву №18.5/1104 про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 885 048 380, 64 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист.

Спір у справі виник у зв'язку із невключенням грошових вимог позивача у розмірі 885 048 380, 64 грн. до ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН» у зв'язку з його ліквідацією.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 59 Господарського кодексу України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів. Скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Такий запис вноситься лише після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу та подання головою ліквідаційної комісії або уповноваженою ним особою документів для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Частинами 2 та 3 статті 60 Господарського кодексу України встановлено, що орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію. Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

Згідно частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Частино 5 статті 105 Цивільного кодексу України встановлено, що строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Судом встановлено, а також матеріалами справи підтверджується, строк заявлення кредиторами своїх вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН» - до 12.03.2016 р.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до ліквідаційної комісії відповідача з вимогами про визнання його кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН» 13.04.2016 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк встановлений приписами ст. 105 Цивільного кодексу України, останній день якого становить 12.03.2016 р., а відтак позовна вимога Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІТІ ІН» в особі ліквідаційної комісії/ліквідатора Дубковського Сергія Івановича включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу у розмірі 885 048 380,64 є необгрунтованою, а тому у позові слід відмовити.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 20.07.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко