ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016 року Справа № 904/2741/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Дармін М.О., Герасименко І.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

Зміна складу колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 25.07.2016 року.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №25/256-248 від 20.12.2013 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №4 від 25.04.2016 р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2016 р. по справі № 904/2741/16

За позовом Державного підприємства "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецхем", смт. Васильківка, Дніпропетровська область

про стягнення 208 477,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2016 року у справі № 904/2741/16 ( суддя Рудовська І.А.) в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, позовні вимоги належним чином не обґрунтовані та безпідставні.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, Державне підприємство "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвали ти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що суд не взяв до уваги те, що відповідно до п.4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом оплати Позивачем вартості поставленого товару після предявлення Відповідачем рахунка на оплату товару протягом 10 банківських днів з моменту отримання товару. До рахунка додаються видаткова накладна, податкова накладна, з/д накладна. Дата виписки видаткової накладної,'податкової накладної, рахунку має збігатися з датою виписки з/д накладної (п. 4.3. Договору).

А у разі зміни умов договору Відповідач повинен був підписати додаткову угоду до договору, а не просто направити лист зі своїми побажаннями чи погрозами.

Крім цього, в листі № 372 Відповідач підтверджує факт першої події, а саме поставку - 23.12.15р. та 24.12.15р.

12.01.2016 р. на здійснення своїх погроз Відповідач направив на адресу Позивача лист № 04, в якому цілком незаконно прийняв в односторонньому порядку рішення - відвантажувальні документи, а саме видаткові накладні виписані 23.12.2015 р. та24.12.15р. вважати недійсними та замінити їх на видаткові накладні датовані 06.01.16р. у звязку з тим, що даний товар був прийнятий на складський облік та взято на виробн ицтво.

Тобто з цього випливає те, що Відповідач порушивши умови укладеного Договору незаконним шляхом вимагав сплатити 20% від суми поставки, а не отримавши за вимогою ці кошти, цілеспрямовано, порушуючи п. б п.187.1 ст. 187 ПКУ, сам скасував видаткові накладні, які ним же було виписано 23 та 24 грудня 2015р. та замінив їх на іншої дати - 06.01.2016р.

Крім того скаржник зазначає, що суд посилається на п. 201.10 ст. 201 ПКУ, а саме, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Та на п. 187.1. ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При цьому судом було правильно вказана норма закону, однак не вірно було її розтлумачено та застосовано, оскільки датою відвантаження товару є 23.12.15р. та 24.12.15р., то Відповідач повинен протягом 15 календарних днів зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, а саме: 15 календарних днів спливає 07.01.16р. та 08.01.16р. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач зареєстрував податкові накладні 06.01.16р., що свідчить про те, що Відповідач не порушив строку реєстрації податкових накладних, що передбачений п. 201.10 ст. 201 ПКУ

Але дана норма застосовується у разі якщо Відповідач навіть, коли не вірно вказав дату в податкових накладних, він мав час, а саме 15 к. д. щоб скоригувати свої податкові накладні вже за вірною датою.

Крім того, на підставі п. 201.1. ст.201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Отже на думку скаржника, господарський суд не звертає уваги на те, що дата виникнення податкового зобовязання (п.201.1 ст. 201 ПКУ), відповідно до п. 187.1. ст. 187 ПКУ є дата відвантаження, а саме: 23.12.15р. та 24.12.15р. і тільки ними латами повинні були виписуватись податкові накладні, нехай навіть і у 15- денний термін.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу наданий не був.

У судовому засіданні 25.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

16.02.2015 р. між Державним підприємством "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецхем" (постачальник) укладений Договір поставки № 309715 (далі - Договір). (а.с. 16-17)

Відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується у 2015 році поставити покупцеві товари, на умовах зазначених в пропозиції конкурсних торгів на закупівлю "Добрива Азотні" (далі товар), найменування, асортимент, кількість, ціна яких зазначені в п. 1.2. договору, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товари поставлені постачальником відповідно до умов цього договору.

Згідно до п. 1.2. Договору сторони узгодили, наступне найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару. Місце поставки: СРТ - ст. Павлоград 1 Придніпровська з/д згідно Інкотермс-2010 на адресу ДП "НВО "ПХЗ". Також сторони погодили, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент отримання товару на ст. Павлоград 1 після підписання з/д накладної уповноваженою особою покупця.

П. 4.1. укладеного договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати позивачем вартості поставленого товару після предявлення відповідачем рахунка на оплату товару протягом 10 банківських днів з моменту отримання товару. До рахунка додаються видаткова накладна, податкова накладна, з/д накладна (п. 4.3. договор)

Строк поставки товарів рівномірно по кварталам, згідно з заявою покупця, протягом 10 днів з моменту отримання письмової заявки покупця (п. 5.1. Договору).

Пунктом п. 8.4. договору визначено, що у разі порушення постачальником порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних або порядку заповнення податкової накладної, а також у разі відмови або ухилення від надання покупцю податкової накладної в електронній формі та виявлення розбіжностей даних податкової накладної з даними Єдиного реєстру податкових накладних, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі не визнаного податкового кредиту, а також відшкодовує покупцеві суми збитків і витрат, у вигляді фінансових санкцій від контролюючих органів, понесених ним у результаті зазначених порушень.

23.12.2015р. та 24.12.2015р. відповідачем здійснено відвантаження товару по видаткових накладних № 256 від 23.12.205р. та № 258 від 24.12.2015р. відповідно, по яких були оформлені з/д накладні № 40702243 та № 40716664. (а.с. 19-20, 21-22)

Згідно з/д накладних № 40702243 та № 40716664 позивач отримав товар 28.12.2015 р. (а.с. 21,22).

У звязку з тим, що з 1.07.2015р. запрацювала система електронного адміністрування,у відповідності з Законом України від 28.12.2014р. № 71-У111 та у випадку реєстрації податкової накладної, виписаної по першій події «відвантаження продукції» у підприємства виникла необхідність внесення на спеціальний рахунок 20% від суми реалізації ,28.12.15р. відповідач направив позивачу лист №372 в якому запропонував для належного оформлення та надання податкової накладної перерахувати йому 20% від вартості товару, яка 23.12.15р. та 24.12.15р. була відвантажена позивачу, а саме: аміачна селітра 68 т на суму 639 540,00 грн. з урахуванням ПДВ; аміачна селітра 65 т на суму 611 325,00 грн. з урахуванням ПДВ; загальна сума 1 250 865,00 грн. з урахуванням ПДВ; 20% від загальної суми 208 477,50 грн. з урахуванням ПДВ. (а.с. 25)

12.01.2016р. відповідач направив позивачу лист №04 в якому зазначив, що у звязку з невиконанням позивачем вимог відповідача та відсутністю 20% оплати за для внесення на спеціальний сет для реєстрації податкової накладної, документальне оформлення товару, отриманого позивачем 23.12.15р. та 24.12.15р. переноситься на 04.01.2016р. раніше надану первинну документацію (видаткову накладну №256 від 23.12.15р., №258 від 24.12.15р.) рахувати недійсною. (а.с. 26)

16.01.2016р. позивач направив на адресу відповідача відмову №97/75-32 по зміні дати відвантаження. При цьому пояснили, що позивач керується лише умовами договору та діючим законодавством, а у разі зміни умов оплати, пропонували направити додаткову угоду до договору на розгляд. Що стосується поставки за накладними №256 від 23.12.15р., №258 від 24.12.15р., то дана продукція була оприбуткована за складським обліком та використана на виробництві для випуску готової продукції у грудні 2015 року. (а.с. 27)

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення збитків у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки щодо своєчасного надання податкових накладних відповідно до п.4.1,4.3 договору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ч.1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №309715 від 16.02.2015р.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем у підтвердження факту поставки відповідачем товару на загальну суму 1 250 865, 00 грн. надані видаткові накладні № 258 від 24.12.15р. та №256 від 23.12.15р., з/д накладні №40702243 та №40716664 про відвантаження товару відповідно 23.12.2015р. та 24.12.2015р.(а.с. 19-22), які є належними доказами відвантаження позивачу відповідачем товару .

За змістом п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В силу п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Підпунктом 187.1 ст.187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Оскільки, датою відвантаження товару є 23.12.2015р. та 24.12.2015р., то відповідач повинен був скласти податкові накладні у день виникнення податкових зобовязань за першою подією, а саме 23,24.12.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрував податкові накладні складені 06.01.2016 р., тобто з порушенням порядку складання податкових накладних, передбачених п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Пропозиція відповідача позивачу сплатити 20% вартості відвантаженої продукції, для перерахування на спеціальний рахунок у відповідності з Законом України від 28.12.2014р. № 71-У111 для належного оформлення та надання податкової накладної позивачу (покупцю за договором) не передбачена умовами договору поставки і не може вважатися діями кредитора по зменшенню збитків відповідно до ст.616 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції не обґрунтовано дійшов висновку, що позивач не надав доказів порушення відповідачем порядку складання податкових накладних по першій події, неналежного виконання з боку відповідача обовязку передбаченого п.4.1,4.3 договору поставки щодо надання покупцю податкової накладної, дата видачі якої повинна збігатися з датою виписки з/д накладної .

Щодо посилання позивача на понесені ним збитки з вини відповідача у розмірі 208 477,50 грн. Судова колегія зазнає наступне.

Відповідно до п. 8.4 Договору у разі порушення постачальником порядку реєстрації податкових накладних в ЄРПН або порядку заповнення податкової накладної, а також у разі відмови або ухилення від надання покупцю податкової накладної в електронній формі та виявлення розбіжностей даних податкової накладної з даними ЄРПН, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі невизнаного податкового кредиту, а також відшкодовує покупцю суми збитків і витрат, у вигляді фінансових санкцій від контролюючих органів, понесених ним у результаті зазначених порушень.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до ст. 224 Господарського кодексу України, згідно з якою учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, предметом доказування у даній справі є наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, а саме вини, розміру збитків та причинно-наслідкового звязку між виновною поведінкою відповідача та завданими збитками позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав доказів понесення будь-яких реальних витрат зі сплати отриманого товару з урахуванням податку на додану вартість, невизнання відповідним органом права покупця (позивача у справі) на податковий кредит, понесення реальних збитків і витрат у вигляді фінансових санкцій від контролюючих органів, понесених ним у результаті зазначених порушень податкового законодавства постачальником,тому висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2016 року у справі №904/2741/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя І.М. Герасименко

Суддя М.О. Дармін