ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016р. Справа№ 914/1252/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», м. Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА», м. Львів,

про стягнення 22 358,15 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Гелеш Г.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1

На розгляд господарського суду Львівської області Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» подано позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА» про стягнення 22 358,15 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2016р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 31.05.2016р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 22.06.2016р. строк розгляду справи продовжувався на 15 днів.

У судові засідання представник позивача не зявлявся, подавав клопотання про про розгляд справи без участі його представника. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту. Оскільки відповідальність винного у ДТП застрахована відповідачем, просить стягнути з останнього суму страхового відшкодування 22 358,15 грн. і судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.08.2016р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях. Зазначив, що позивачем не підтверджено права на звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази перерахування страхового платежу страхувальником. Крім того, заперечив проти розміру страхового відшкодування, зазначивши, що позивач повинен був провести розрахунок розміру такого відшкодування з урахуванням амортизаційного зносу та суми ПДВ.

Розглянувши матеріали справи, повно, заслухавши представника відповідача, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

14.02.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (страховик, позивач по справі) та ТзОВ «ВП Роганський Мясокомбінат» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №К0011475. Згідно умов цього договору застрахованим є автомобіль НОМЕР_1. Страхова сума становить 72 320,00 грн. При настанні страхового випадку страхувальник має право отримати страхове відшкодування, згідно з умовами договору (п. 20.2.1 договору).

Згідно Полісу АC №2854859 транспортний засіб «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_2 застахований ПрАТ «Страхова компанія «Велта».

28.06.2013 р. на пр.Фрунзе в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобі «ЗАЗ TF55Y0», д.н.з. НОМЕР_3., яким керував ОСОБА_2 та транспортний засіб «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

ТзОВ «ВП Роганський Мясокомбінат» повідомило позивача про страхову подію.

Згідно Довідки №9223665 про ДТП дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_4 правил проїзду перехресть.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.07.2013р. у справі №644/6526/13-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно висновку експертного дослідження та калькуляції від 16.07.2013р. вартість ремонту становить 25559,90 грн.

Позивачем складено страховий акт № 132754028 від 26.09.2013р., в якому визначено розмір страхового відшкодування у сумі 22 454,15 грн., які підлягають виплаті ТзОВ «ВП Роганський Мясокомбінат».

30.09.2013р. позивачем було сплачено ТзОВ «ВП Роганський Мясокомбінат» 22 454,15 грн. страхового відшкодування для проведення відновлювального ремонту автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням №3Р035197.

04.10.2013р. позивач звертався до відповідача із заявою (претензією) на виплату страхового відшкодування у порядку регресу.

Доказів погашення заборгованості на день подання позову відповідачем не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК України обєкти страхування, види обовязкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування (ч.4 ст.18 Закону України «Про страхування»).

На підтвердження чинності договору добровільного страхування транспортного засобу позивачем подано копію платіжного доручення №766 від 06.03.2013р. про сплату 904,00 грн. та копію рахунку від 11.06.2013р. і платіжного доручення від 21.06.2013р. №2288 про сплату 10081,00 грн., у тому числі і 904,00 грн. за даним договором. Таким чином, заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права на звернення з позовом не приймаються судом до уваги.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхувальником виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Нормами ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхова сума це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Вказану правову позицію наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі №910/7163/14, яка згідно ст.111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Щодо суми страхового відшкодування.

З розрахунку суми страхового відшкодування вбачається, що вартість відновлювального ремонту становить 25559,90 грн., при цьому вартість деталей, що замінюються 11 588,14 грн., а вартість ремонтних робіт та матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту 13 971,76 грн. (аналогічні суми зазначаються у висновку експерта). Позивач згідно п.23.11.2 договору добровільного страхування врахував 19% (11 588,14 грн. х 19% = 2 201,75 грн.) експлуатаційного зносу деталей, що замінюються, і визначив, що сума страхового відшкодування повинна становити 23 358,15 грн. (25 559,90 грн. 2 201,75 грн.). Крім того, позивач згідно п.23.17 договору добровільного страхування від даної суми відняв 904,00 грн. несплаченого страхового платежу за наступний період та перерахував її страхувальнику.

Поряд з цим, оскільки позивач згідно договору добровільного страхування виплатив шляхом перерахування страхове відшкодування у сумі 22 454,15 грн., до нього відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за заподіяний збиток, у даному випадку до ОСОБА_4, саме на цю суму, а не на 23358,15 грн. як помилково вважає позивач

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 як власника автомобіля згідно полісу була застрахована у ПрАТ СК «Велта», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «Вона», а тому остання є належним відповідачем у справі. У полісі зазначано, що франшиза становить 1000,00 грн., тому обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення 21 454,15 грн.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА» (адреса: вул. Кримська, буд. 28, оф. 501, м. Львів, 79035, ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (адреса: вул. Глибочицька,44, м. Київ, 04050, ідентифікаційний ) 21 454,15 грн. збитків та 1 322,28 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 02.08.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 03.08.2016 р.

Суддя Яворський Б.І.