РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2016Справа №910/11118/16

За позовомОСОБА_1
доПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
простягнення 216745 грн. 69 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 20.07.2015;

від відповідача: Красюк Н.І. - представник за довіреністю № 10-895/д від 08.12.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.06.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 216745 грн. 69 коп., з яких 123541 грн. 74 коп. основного боргу, 9324 грн. 87 коп. 3% річних та 83879 грн. 08 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства не виконав належним чином зобов'язання з виплати позивачу як акціонеру Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» дивідендів за 2011 - 2013 роки та за 2014 рік, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму невиплачених дивідендів у загальному розмірі 123541 грн. 74 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9324 грн. 87 коп. та інфляційні втрати у розмірі 83879 грн. 08 коп. за загальний період нарахування з 01.11.2012 по 14.06.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2016 порушено провадження у справі № 910/11118/16; розгляд справи призначено на 05.07.2016.

01.07.2016 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке суд долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 05.07.2016 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що зобов'язання по виплаті дивідендів слід вважати визначеними лише тоді, коли відповідачу відома сума грошових коштів, що підлягає сплаті на користь певного акціонера, а не з моменту прийняття уповноваженим органом управління емітента рішення про порядок розподілу прибутку та виплату дивідендів за 2011 - 2013 роки та за 2014 рік. Право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку - дивідендів акціонерну виникає під час реалізації акціонером наданого права.

Крім того, відповідач зазначив, що ним було здійснено нарахування відповідачу доходу у вигляді дивідендів за 2011 рік у сумі 53224 грн. 29 коп., за 2012 рік у сумі 34834 грн. 59 коп., за 2013 рік у сумі 4630 грн. 50 коп. та за 2014 рік на суму 30852 грн. 36 коп., з яких відповідно до положень Податкового кодексу України, було утримано та сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що становить 5%, у розмірі 2661 грн. 21 коп. (за 2011 рік), 1741 грн. 73 коп. (за 2012 рік), 231 грн. 53 коп. (за 2013 рік) та 1542 грн. 62 коп. (за 2014 рік), а також військовий збір, що становить1,5%, у сумі 798 грн. 36 коп. (за 2011 рік), 522 грн. 52 коп. (за 2012 рік), 69 грн. 46 коп. (за 2013 рік) та 462 грн. 79 коп. (за 2014 рік).

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечив щодо стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат, оскілки виплата дивідендів не є грошовим зобов'язанням, а між сторонами існують корпоративні відносини, пов'язані із здійсненням управління корпоративним утворенням або веденням його справ.

У судовому засіданні 05.07.2016, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку щодо часткового його задоволення, про що зазначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 05.07.2016, якою розгляд справи було відкладено на 22.07.2016 та зобов'язано відповідача надати суду копію витягу з переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, що містить інформацію щодо включення ОСОБА_1 в зазначений перелік за 2011 - 2014 роки.

Представник позивача у судовому засіданні 22.07.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.07.2016 подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи, надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 22.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (затверджений Протоколом № 21 від 22.03.2011 рішення Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»; державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 23.03.2011, номер запису 6002352) Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 № 210/93. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".

Відповідно до п. 3.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» акціонерами товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України.

Згідно з п. 3.3 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» кожною простою акцією товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів.

Відповідно до п. 6.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього товариства.

Згідно з п. 6.18 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку в цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на акції.

ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з кількістю акцій 1323 штуки, що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах станом на 07.12.2015, що видана Приватним акціонерним товариством «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» (копія долучена позивачем до позовної заяви).

Крім того, відповідачем у судовому засіданні 22.07.2016 долучено до матеріалів справи копію витягу з реєстру власників іменних цінних паперів станом на 20.10.2014 та копію витягу з реєстру власників іменних цінних паперів станом на 03.08.2015, виданих Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України», з яких вбачається, що станом на 20.10.2014 та станом на 03.08.2015 ОСОБА_1 є власником цінних паперів у кількості 1323 акції.

Статтею 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» визначено, що акція це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У статті 116 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України «Про господарські товариства» закріплено, право учасника товариства, на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників, якщо він є учасником товариства на початок строку виплати дивідендів.

Дивідендом є частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства (ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Судом встановлено, що 10.10.2014 були проведені позачергові загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», які оформлені Протоколом № 22 від 10.10.2014 (копія долучена відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 05.07.2016), на яких, зокрема, було вирішено: - затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2011 рік у сумі грн. 00 коп.: грн. 30 коп., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам (розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.), решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015. Виплату дивідендів акціонеру товариству - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України; перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства»; - затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2012 рік у сумі грн. 00 коп.: грн. 30 коп., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам (розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.), решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015. Виплату дивідендів акціонеру товариству - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України; перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства»; - затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2013 рік у сумі 189886355 грн. 00 коп.: 189799785 грн. 00 коп., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам (розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.), решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015. Виплату дивідендів акціонеру товариству - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України; перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Судом встановлено, що 22.07.2015 були проведені загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», які оформлені Протоколом № 23 від 22.07.2015 (копія долучена відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 05.07.2016), на яких, зокрема, було вирішено: - затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2014 рік; направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн; решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03 серпня 2015 року. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015. Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до п. 6.20 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 6.21 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку у розмірі, встановленому рішенням загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківський рахунок, а акціонерам фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

Згідно з п. 6.22 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів.

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4 визначено, що статтею 30 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів АТ у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту АТ у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року. У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення щодо виплати дивідендів у строк, менший ніж передбачений абзацом першим частини другої статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства", виплата дивідендів здійснюється у строк, визначений загальними зборами. У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення про виплату дивідендів за простими акціями у АТ виникає обов'язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у менший строк, визначений загальними зборами.

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" для кожної виплати дивідендів наглядова рада АТ встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, не може передувати даті прийняття рішення загальними зборами про виплату дивідендів. Перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів за привілейованими акціями, має бути складений протягом одного місяця після закінчення звітного року.

Отже, право на виплату дивідендів виникає у акціонера тільки у разі перебування його у переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту перебування ОСОБА_1 у переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за 2011 - 2013 роки та за 2014 рік та зазначає, що ним було здійснено нарахування відповідачу доходу у вигляді дивідендів за 2011 рік у сумі 53224 грн. 29 коп., за 2012 рік у сумі 34834 грн. 59 коп., за 2013 рік у сумі 4630 грн. 50 коп. та за 2014 рік на суму 30852 грн. 36 коп., що разом становить 123541 грн. 74 коп. та відповідає розрахунку дивідендів, зазначених позивачем у позовній заяві.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до положень Податкового кодексу України ним було утримано та сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що становить 5%, у розмірі 2661 грн. 21 коп. (за 2011 рік), 1741 грн. 73 коп. (за 2012 рік), 231 грн. 53 коп. (за 2013 рік) та 1542 грн. 62 коп. (за 2014 рік), а також військовий збір, що становить1,5%, у сумі 798 грн. 36 коп. (за 2011 рік), 522 грн. 52 коп. (за 2012 рік), 69 грн. 46 коп. (за 2013 рік) та 462 грн. 79 коп. (за 2014 рік), у підтвердження чого долучив до матеріалів справи копії відповідних платіжних доручень, витягів з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Так, відповідно до п. 168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.5.2 Податкового кодексу України ставка податку у розмірі 5 відсотків встановлюється для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування).

Відповідно до п. 168.1.5 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 16-1 розділу 10 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно та обґрунтовано здійснено утримання та сплату до Державного бюджету України 5% податку з доходу фізичних осіб та 1,5% військового збору, розрахованого щодо загальної суми дивідендів, нарахованих акціонеру Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - ОСОБА_1 за 2011-2013 роки та за 2014 рік.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір дивідендів за 2011 рік у сумі 53224 грн. 29 коп. повинен бути зменшений на ставку податку з доходів фізичних осіб (5% - 2661 грн. 21 коп.) та ставку військового збору (1,5% - 798 грн. 36 коп.) та становить 49764 грн. 72 коп.; розмір дивідендів за 2012 рік у сумі 34834 грн. 59 коп. повинен бути зменшений на ставку податку з доходів фізичних осіб (5% - 1741 грн. 73 коп.) та ставку військового збору (1,5% - 522 грн. 52 коп.) та становить 32570 грн. 34 коп.; розмір дивідендів за 2013 рік у сумі 4630 грн. 50 коп. повинен бути зменшений на ставку податку з доходів фізичних осіб (5% - 231 грн. 53 коп.) та ставку військового збору (1,5% - 69 грн. 46 коп.) та становить 4329 грн. 51 коп.; розмір дивідендів за 2014 рік у сумі 30852 грн. 36 коп. повинен бути зменшений на ставку податку з доходів фізичних осіб (5% - 1542 грн. 62 коп.) та ставку військового збору (1,5% - 462 грн. 79 коп.) та становить 28846 грн. 95 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з огляду на визначений у Протоколі № 22 від 10.10.2014 строк виплати Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» дивідендів за 2011 - 2013 роки - з 20.10.2014 по 10.04.2015, та у Протоколі № 23 від 22.07.2015 строк виплати дивідендів за 2014 рік - з 03.08.2015 по 03.10.2015, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був виплатити позивачу дивіденди за 2011 - 2013 року у загальному розмірі 86664 грн. 57 коп. у строк до 10.04.2015 (включно) та дивіденди за 2014 рік у розмірі 28846 грн. 95 коп. у строк до 03.10.2015 (включно).

Судом встановлено, що станом на дату розгляду справи у суді відповідач не здійснив виплату позивачу дивідендів за 2011-2013 роки та за 2014 рік, що не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Наявність та обсяг заборгованості Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» у розмірі 115511 грн. 52 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів виплати позивачу дивідендів у розмірі 115511 грн. 52 коп. (86664 грн. 57 коп. за 2011-2013 роки та 28846 грн. 95 коп. за 2014 рік), у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» дивідендів у розмірі 123541 грн. 74 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 115511 грн.52 коп.

При цьому, суд вважає доводи відповідача стосовно того, що право на отримання дивідендів повинно бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку (дивідендів) акціонеру виникає під час реалізації акціонером наданого права, є необгрунтованими з огляду на те, що позивач не зобов'язаний звертатись до відповідача із заявою про виплату дивідендів, оскільки положеннями чинного законодавства такого обов'язку не встановлено.

Так, обов'язки учасників товариства визначені у ст. 11 Закону України "Про господарські товариства", і серед них відсутній обов'язок акціонера висувати до емітента письмову вимогу щодо отримання нарахованих дивідендів. Крім того, законодавство не передбачає обов'язку акціонера звертатися з вимогою про виплату дивідендів до акціонерного товариства і не встановлює строків такого звернення.

Отже, обов'язок виплати дивідендів без будь-яких додаткових умов покладено на відповідача у встановлений у рішенні загальних зборів строк, у даному випадку з 20.10.2014 по 10.04.2015 (щодо виплати дивідендів за 2011-2013 роки) та з 03.08.2015 по 03.10.2015 (щодо виплати дивідендів за 2014 рік).

Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 9324 грн. 87 коп., а саме: 5783 грн. 22 коп. 3% річних за період з 01.11.2012 по 26.04.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2011 рік у сумі 53224 грн. 29 коп.; 2740 грн. 71 коп. 3% річних за період з 01.11.2013 по 26.04.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2012 рік у сумі 34834 грн. 59 коп.; 225 грн. 31 коп. 3% річних за період з 01.11.2014 по 26.04.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2013 рік у сумі 4630 грн. 50 коп.; 575 грн. 63 коп. 3% річних за період з 01.11.2015 по 14.06.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2014 рік у сумі 30852 грн. 36 коп.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки, як встановлено судом, сума дивідендів за 2011-2014 роки повинна бути зменшена на ставку з прибутку (5%) та ставку військового збору (1,5%).

Крім того, як встановлено судом, відповідач повинен був виплатити позивачу дивіденди за 2011 - 2013 року у загальному розмірі 86664 грн. 57 коп. у строк до 10.04.2015 (включно) та дивіденди за 2014 рік у розмірі 28846 грн. 95 коп. у строк до 03.10.2015 (включно), у зв'язку з чим обґрунтованим початком для нарахування 3% річних за прострочення виплати відповідачем дивідендів за 2011-2013 роки є 11.04.2015, а обґрунтованим початком для нарахування 3% за прострочення виплати відповідачем дивідендів за 2014 рік є 04.10.2015, тоді як позивач здійснює нарахування 3% річних, починаючи з 01.11.2012, тобто до дати виникнення прострочення.

З огляду на викладене, суд здійснив власний розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів, грн.
49764.72 - дивіденди за 2011 рік11.04.2015 - 26.04.20163823 %1562.48
32570.34 - дивіденди за 2012 рік11.04.2015 - 26.04.20163823 %1022.62
4329.51 - дивіденди за 2013 рік11.04.2015 - 26.04.20163823 %135.93
4329.51 - дивіденди за 2014 рік01.11.2015 - 14.06.20162273 %80.78
Всього:2801 грн. 81 коп.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 3% річних у розмірі 9324 грн. 87 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 2801 грн. 81 коп.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у загальному розмірі 83879 грн. 08 коп., а саме: 47534 грн. 07 коп. інфляційних втрат за період з 01.11.2012 по 14.06.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2011 рік у сумі 53224 грн. 29 коп.; 31178 грн. 94 коп. інфляційних втрат за період з 01.11.2013 по 14.06.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2012 рік у сумі 34834 грн. 59 коп.; 2693 грн. 88 коп. інфляційних втрат за період з 01.11.2014 по 14.06.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2013 рік у сумі 4630 грн. 50 коп.; 2472 грн. 19 коп. інфляційних втрат за період з 01.11.2015 по 14.06.2016, нарахованих за прострочення виплати дивідендів за 2014 рік у сумі 30852 грн. 36 коп.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки, як встановлено судом, сума дивідендів за 2011-2014 роки повинна бути зменшена на ставку з прибутку (5%) та ставку військового збору (1,5%).

Крім того, як встановлено судом, відповідач повинен був виплатити позивачу дивіденди за 2011 - 2013 року у загальному розмірі 86664 грн. 57 коп. у строк до 10.04.2015 (включно) та дивіденди за 2014 рік у розмірі 28846 грн. 95 коп. у строк до 03.10.2015 (включно), у зв'язку з чим обґрунтованим початком для нарахування інфляційних втрат за прострочення виплати відповідачем дивідендів за 2011-2013 роки є 11.04.2015, а обґрунтованим початком для нарахування інфляційних втрат за прострочення виплати відповідачем дивідендів за 2014 рік є 04.10.2015, тоді як позивач здійснює нарахування інфляційних втрат, починаючи з 01.11.2012, тобто до дати виникнення прострочення.

З огляду на викладене, суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
11.04.2015 - 14.06.201649764.72 - дивіденди за 2011 рік1.25312583.8762348.59
11.04.2015 - 14.06.201632570.34 - дивіденди за 2012 рік1.2538235.9740806.31
11.04.2015 - 14.06.20164329.51 - дивіденди за 2013 рік1.2531094.795424.30
01.11.2015 - 14.06.201628846.95 - дивіденди за 2014 рік1.0802311.5031158.45
Всього:24226 грн. 13 коп.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» інфляційних втрат у розмірі 83879 грн. 08 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 24226 грн. 13 коп.

При цьому, що стосується тверджень відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки виплата дивідендів не є грошовим зобов'язанням, суд вважає такі твердження позивача необгрунтованими, оскільки грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Судом встановлено, що в силу положень ст.ст. 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 41 Закону України "Про господарські товариства", ст. 167 ГК України, ст. 152 ЦК України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів у останнього виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов'язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов'язанням.

Крім того, у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4 зазначено, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Щодо посилань відповідача на те, що положеннями Порядку проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 заборонено проведення індексації доходів осіб від акцій та інших цінних паперів, слід зазначити, що вказаний порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників а отже, фактично, регулює правовідносини щодо індексації грошових доходів населення та не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами щодо несвоєчасного виконання грошових зобов'язань з виплати дивідендів.

Той факт, що доходи громадян від акцій не відносяться до об'єктів індексації, визначених п. 2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, не спростовує факт наявності грошового зобов'язання відповідача з виплати дивідендів своїм акціонерам у встановлених загальними зборами розмірах та у встановлені строки. Починаючи з дня, наступного за останнім днем періоду, визначеного для виплати дивідендів, зобов'язання з виплати дивідендів вважається відповідачем порушеним з певними правовими наслідками, в тому числі визначеними ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду, позивачем не було сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі, оскільки позивач є інвалідом 2 групи та, відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід державного бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч.ч. 1, 3 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) на користь ОСОБА_1 (04136, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_5) суму основного боргу у розмірі 115511 (сто п'ятнадцять тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 52 коп., 3% річних у розмірі 2801 (дві тисячі вісімсот одна) грн. 81 коп., інфляційні втрати у розмірі 24226 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять шість) грн. 13 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 2138 (дві тисячі сто тридцять вісім) грн. 09 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 27.07.2016

Суддя І.М. Отрош