РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2016Справа №910/9918/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна"
До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"
Простягнення 49 794,91 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Каланча Ю.А., представник за довіреністю № б/н від 01.09.2015 р.;
Від відповідача: Чепелянський В.Є., представник за довіреністю №3-2016 від 15.12.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Граве Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" 49 794,91 грн. сплаченого страхового відшкодування за заподіяні страхувальнику позивача збитки ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої як водія автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідачем.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9918/16 від 31.05.2016, яку призначено до розгляду на 21.06.2016.

13.06.2016 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі, а 14.06.2016 - від позивача.

21.06.2016 судом було отримано від представника відповідача відзив на позовну заяву з додатками та платіжним дорученням на перерахування позивачеві 26 478,61 грн. страхового відшкодування.

За наслідками засідання судом оголошено перерву до 07.07.2016 з метою надання позивачеві часу для проведення перевірки розрахунків.

07.07.2016 у судовому засіданні представник позивача надав письмові пояснення по справі, після переходу до розгляду спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд оголосив перерву у засіданні до 12.07.2016.

11.07.2016 відповідачем подано до суду відзив на письмові пояснення позивача.

12.07.2016 від позивача до суду надійшли додаткові документи (акт виконаних робіт з ремонту застрахованого позивачем автомобіля, правила страхування та копія договору страхування).

За наслідками судового засідання і розгляду спору по суті, суд оголосив перерву до 21.07.2016.

Згідно з позовною заявою та поясненнями представника позивача позовні вимоги позивач обґрунтовані тим, що 11.08.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Граве Україна" ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування № 101021907, предметом якого є страхування автомобіля НОМЕР_2.

08.09.2015 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volvo XC70 державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належного ОСОБА_4 та транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, яка звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страхування, позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 49 794,91 грн., що підтверджується платіжним документом та відповідає фактичним витратам на оплату відновлювального ремонту згідно з актом виконаних робіт спеціалізованої станції технічного обслуговування.

Постановою Залізничного районного суду міста Львова від 01.10.2015 встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_3 у зв'язку зі здійсненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована згідно з полісом № АІ/6165590 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша", а тому позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги від відповідача на сплату страхового відшкодування у межах фактичних витрат.

Представник відповідача заперечував проти стягнення з його довірителя 49 794,91 грн., вказуючи на правомірності визначення ним розміру відшкодування для сплати позивачеві в сумі 26 478,61 грн., розрахунок якої Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" провело виходячи з суми матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу (вартості відновлювального ремонту) Volvo XC70 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, обов'язкового до застосування у спірних правовідносинах сторін.

До відзиву на позовну заяву відповідачем було приєднано платіжне доручення від 14.06.2016 № 31411 про перерахування на користь позивача 26 478,61 грн. страхового відшкодування.

Представник позивача заперечив правову позицію відповідача відносно необхідності врахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу при розрахунку позовних вимог у заявленому спорі.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Граве Україна" як страховиком та ОСОБА_4 як страхувальником 11.08.2015 року укладено договір добровільного страхування "Граве Каско" № 101021907, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням п'ятьма транспортними засобами, серед іншого, автомобілем НОМЕР_2.

08.09.2015 у місті Львові по вул. Сахарова (Горбачевського) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volvo XC70 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4" та транспортного засобу Mitsubishi Pajero, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, що належить галушку ОСОБА_6 (довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 72028473).

Повідомлення про випадок позивачеві ОСОБА_4 подано до страховика 08.09.2015.

Дорожньо-транспортна пригоду сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Залізничного районного суду міста Львова від 01.10.2015 № 462/7033/15-п (набрала законної сили), відповідно до якої ОСОБА_5 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За умовами договору, укладеного позивачем зі своїх страхувальником, виплата страхового відшкодування здійснюється станції технічного обслуговування за виробом страхувальника без врахування зносу деталей транспортного засобу (п.п. 1.7.1, 1.7.2 договору).

08.09.2015 ОСОБА_4 звернувся до позивача з повідомленням про страховий випадок.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості колісного транспортного засобу від 23.09.2015 № 228, складеного сертифікованим суб'єктом оціночної діяльності - кваліфікованим оцінювачем ОСОБА_7 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП становить 54 449,46 грн., а вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику цього ж автомобіля складає 26 478,61 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 09/288/15 від 23.09.2015, складеної за допомогою системи Audatex, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volvo XC70, становить 54 449,46 грн.

15.09.2015 спеціалізованою станцією технічного обслуговування - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автостар Львів" складено рахунок-фактуру № 712 на ремонт автомобіля НОМЕР_2, що був оцінений в 49 794,91 грн.

Відповідно до страхового акту від 29.09.2015 № СНТ/101021907/1 та розрахунку страхового відшкодування до нього сума страхового відшкодування визначена позивачем в розмірі 49 794,91 грн.

На підставі вказаного страхового акту від 29.09.2015 та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом перерахування коштів у сумі 49 794,91 грн. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостар Львів", що підтверджується платіжним дорученням № 56677 від 01.10.2015 на суму 49 794,91 грн.

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 49 794,91 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що 14.06.2016 відповідач перерахував позивачу 26 478,61грн. страхового відшкодування відповідно до власного страхового акту від 30.05.2016 № ЦВ1410197, за яким сума страхового відшкодування визначена з урахуванням фізичного зносу.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування: страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, -МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо. У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Залізничного районного суду міста Львова від 01.10.2015 № 462/7033/15-п вбачається, що транспортний засіб Mitsubishi Pajero, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - автомобіль водієм якого спричинено дорожньо-транспортну пригоду, яка потягнула нанесення шкоди автомобілю НОМЕР_2, знаходився під керуванням ОСОБА_3

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем itsubishi Pajero, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6165590.

Згідно з копією сказаного договору та відповіддю моторного (транспортного) страхового бюро України від 08.06.2016 № 7/2-28/15838 договором (полісом) № АІ/6165590 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3 ОСОБА_8 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 ця ОСОБА_8 розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу", "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна.

Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. ОСОБА_8 є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Отже, застосовувати вказану вище методику уповноважені лише суб'єкти оціночної діяльності.

Відповідно до п.п.п д), е) п. 1.4 ОСОБА_8, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

У матеріалах справи міститься висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості колісного транспортного засобу від 23.09.2015 № 228, яким визначено коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу - 0,593 та вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу - 26 478,61,61 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" належним чином виконало свої зобов'язання за полісом АІ/6165590, сплативши Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Граве Україна" страхове відшкодування у повному обсязі, а саме у сумі 26 478,61 грн., у зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення 26 478,61 грн. підлягає припиненню через відсутність предмету спору відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, а у решті позовних вимог у розмірі 23 316,30 грн. у позові слід відмовити повністю.

Так, у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладений Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на страховика (винної особи), у межах встановлених даним Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і ст. 1194 Цивільного кодексу України, де передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, враховуючи положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 1194 Цивільного кодексу України, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

За загальним правилом, встановленим у ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого, може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (п. 22.1 ст. 22 - межами ліміту відповідальності; ст. 29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до п. 32.7 ст. 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту).

Так, відповідно до п. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

При цьому, згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Враховуючи вищевказане, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Отже, відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами.

В порядку приписів до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки сплата страхового відшкодування мала місце після звернення позивача до суду і порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 26 478,61 грн. припинити.

2. В іншій частині позову відмовити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ідентифікаційний код 31681672) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 15, кв. 124, ідентифікаційний код 19243047) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 26.07.2016 р.