ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Справа № 922/1109/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Полянський А.Г., Рогач Л.І.
за участю представників:
від позивача:Никеруй Т.М., представник за дов.;
від відповідача:Колесник К.А., представник за дов.; Сивак А.Ю., представник за дов.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р.
у справі господарського суду№922/1109/15 Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"
простягнення 25 324 517,71грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.03.2015р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015р. у справі №922/1109/15, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 15 774 156,44грн. - основного боргу, 621 177,19грн. - 3% річних, 5 487 181,49грн. - збитків від інфляції. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В березні 2016р. відповідач звернувся до господарського суду з заявою про розстрочку виконання вищезазначеного рішення частинами відповідно до доданого до заяви графіку, а саме, з березня 2016р. по лютий 2022р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.03.2016р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р. у справі №922/1109/15, розстрочено виконання зазначеного рішення місцевого господарського сулу на три роки рівними частинами починаючи з березня 2016 року за графіком, визначеним вищезазначеною ухвалою.

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", з прийнятою ухвалою місцевого господарського суду та постановою апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та відмовити у задоволені заяви відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2015р. у повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.07.2016р. зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

У письмовому відзиві на касаційну скаргу відповідач просив оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 02.08.2016р. представник позивача підтримав вимоги касаційної скарги, представники відповідача заперечували проти її задоволення.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи з цього приводу, викладені в касаційній скарзі, Вищий господарський суд України дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту вказаної статті вбачається, що заява повинна містити: викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення; зазначення того, що просить заявник - розстрочити чи відстрочити виконання рішення, яким чином змінити спосіб і порядок виконання рішення; вказівку, в разі необхідності, про надіслання ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання установі банку або державному виконавцю. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Частково задовольняючи заяву відповідача про розстрочку виконання судового рішення та надаючи її строком на 3 роки, суди виходили з того, що діяльність відповідача спрямована на задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій тепловою енергією; неналежні розрахунки з відповідачем його контрагентів за надані ним послуги призвели до утворення важкого фінансового становища та відсутністю інших джерел надходження грошових коштів; у підприємства відсутня реальна можливість негайно виконати рішення господарського суду, оскільки це призведе до припинення господарської діяльності відповідача з вироблення теплової енергії та залишення населення значної частині м. Харкова та інших категорій споживачів без опалення та підігріву води.

Не приймаються доводи скаржника щодо неврахування його фінансового становища, оскільки місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, саме з урахуванням інтересів обох сторін частково задовольнив заяву відповідача про розстрочення виконання рішення та надав розстрочку не до лютого 2022р., як того просив відповідач, а до лютого 2019р.

Відповідно до наданих заявником доказів та з огляду на те, що триває провадження у справі про банкрутство підприємства відповідача, а також враховуючи баланс інтересів, місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви відповідача щодо розстрочки виконання судового рішення до лютого 2019р. з помісячною сплатою визначених сум за визначеним графіком.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Щодо викладених в касаційній скарзі інших доводів, то вони вже були обґрунтовано спростовані судом апеляційної інстанції, і колегія суддів касаційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваній постанові мотивами відхилення доводів скаржника, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р. у справі №922/1109/15 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р. у справі №922/1109/15 - залишити без змін, а касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя А.Г. Полянський
Суддя Л.І. Рогач