Господарський суд Чернігівської області
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"21" липня 2016 р. № 927/665/16

Суддя Скорик Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви № 22/3-35609 від 05.07.16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1", вул. Дегтярівська, 27-Т, м. Київ, 04119

Відповідач: Приватне підприємство "Мовсес", вул. Шевченка, 162 Г, м. Чернігів, 14020

Предмет спору: про зверненя стягнення на предмет іпотеки 2491305,2 грн.

ВСТАНОВИВ:

Підстави повернення позовної заяви можна додавати натисканням Ctrl+Alt+[1...0], де [1...0] - відповідні п.п.1...10 статті 63 ГПК України.

Позивачем подано позовну заяву №22/3-35609 від 05.07.2016., в якій просить:

1) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський ОСОБА_1" за кредитним договором №15/34 від 28.11.2006 року в розмірі 1618976,69 грн, з них: заборгованість за кредитом - 46 053,82 доларів США; відсотки за користування кредитом 15888,50 доларів США; пеня 57974,04 грн, та за кредитним договором №100/2401/08 від 01.04.2008 року в розмірі 872328,51 грн, з них: заборгованість за кредитом - 24 788,15 доларів США, відсотки за користування кредитом 8500,26 доларів США, штраф - 39659,02грн., а всього 2491305,20 грн, звернути стягнення на належне на праві приватної власності Приватному підприємству "МОВСЕС" нерухоме майно, а саме: майстерню, позначену на плані літ."И-2", загальною площею 543,8кв.м, що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул.Шевченка,162г шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» від свого імені будь-якій особі-покупцю, за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації.

Позивачем в поданій позовній заяві посилаючись на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога предявлена після вирішення вимоги про виконання основного зобовязання, таким чином позивач вважає, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна оплачуватись судовим збором, як вимога немайнового характеру, тобто в одному розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014), при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці.

В той час, позивач в позовній заяві просить суд, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем за кредитними договорами, звернути стягнення на предмет іпотеки розмірі 2491305,20 грн, за договорами іпотеки № 1594 від 01.04.2008 та №2115 від 28.11.2006.

У п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України зазначено наступне: статтею 55 Господарського процесуального кодексу України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

В силу приписів норм чинного законодавства, які встановлені за п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до такої не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру в розмірі однієї мінімальної заробітної плати

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач під час звернення до суду з позовом просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за кредитними договорами в сумі 2491305,20 грн.

Обраний позивачем спосіб захисту (звернення стягнення на предмет іпотеки) направлений на припинення основного грошового (майнового) зобовязання за кредитним договором.

З огляду на наведене, а також те, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, за рахунок якого буде погашена кредиторська заборгованість, підлягає вартісній оцінці, суд дійшов до висновку, що така вимога відноситься до вимог майнового характеру.

Тому, судовий збір за подання цього позову сплачується за ставкою, встановленою для вимоги майнового характеру.

Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення № 60206 від 06.07.2016р. про сплату 1378 грн. судового збору не може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Крім того, позивачем не подано належних доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За змістом п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.09р., реєстрованим поштовим відправленням є поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. При цьому, розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Відповідно до пункту 61 "Правил надання послуг поштового зв'язку", які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, за змістом положень вищенаведених Правил, доказом, що підтверджує прийняття оператором поштового зв'язку поштового відправлення для пересилання - є виданий ним відправникові розрахунковий документ встановленої форми, а опис вкладення, є підтвердженням того, які саме документи вкладені до поштового відправлення.

Отже, відповідно до спеціальної норми Господарського процесуального кодексу України та загального порядку надання послуг поштового зв'язку належним доказом надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ, виданий відправникові оператором поштового зв'язку при прийнятті реєстрованого поштового відправлення до пересилання, а також опис вкладення до цього листа.

Наданий суду та опис вкладення у цінний лист на ім"я відповідача не приймаються судом в якості належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви, оскільки в описі вкладення в цінний лист відсутні підпис працівника поштового зв'язку та не додано розрахунковий документ (фіскальний чек), виданий відправникові оператором поштового зв'язку.

Відповідно до п.4, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі та не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Одночасно, суд звертає увагу, що згідно з ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п.5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.03р. №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали, та прізвище, дати засвідчення копії, а відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи (п.5.26).

Про вказані вимоги щодо оформлення копії документів зазначено у п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", де також зазначено, що подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Всі копії доданих позивачем до позовної заяви документів не засвідчені.

Отже, у разі повторного звернення з позовною заяву до суду позивачу необхідно надати належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток на 48 арк.

Суддя Скорик Н.О.