РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016Справа №910/10084/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області
до про Публічного акціонерного товариства «Златобанк» стягнення заборгованості у розмірі 8 623 грн. 00 коп.
Представники:

від Позивача: Сіднєнко О.Л. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Церанюк І.С.(представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 8 623 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 21.01.2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого державного майна №6, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину вбудованого нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі головного корпусу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України, загальною площею 2,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 35, що перебуває на балансі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України. Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконував умови Договору в частині сплати орендних платежів у період з 16.02.2015 р. по 31.01.2016 р., внаслідок чого утворилась заборгованість перед Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області в розмірі 6 659 грн. 34 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» пеню у розмірі 1 297 грн. 73 коп. та штраф у розмірі 665 грн. 93 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2016 року клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про відстрочку сплати судового збору за подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про стягнення заборгованості у розмірі 8 623 грн. 00 коп. задоволено, відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області сплату судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. до прийняття судом рішення у справі №910/10084/16.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.06.2016 року порушено провадження у справі № 910/10084/16, судове засідання призначено на 22.06.2016 року.

22.06.2016 року в судове засідання представники сторін не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 03.06.2016 року не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати інформацію з посиланням на належні докази щодо того чи зверталось Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області з вимогами про включення суми заборгованості у розмірі 6 659,34 грн. до ліквідаційного балансу в межах ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства "Златобанк";

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості у розмірі 6 659,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016 року відкладено розгляд справи на 06.07.2016 року, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

06.07.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник позивача вимоги ухвали суду не виконав.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства "Златобанк".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.07.2016 року відкладено розгляд справи на 20.07.2016 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

08.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду, в якому зазначив, що регіональне відділення не зверталось з вимогами про включення суми заборгованості до ліквідаційного балансу в межах ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства "Златобанк".

В судовому засіданні 20 липня 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. При цьому, представник Позивача пояснив, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області була направлена заява на адресу банку про включення вимог за договором оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року до ліквідаційного балансу в межах ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства "Златобанк", проте відповіді не отримали з цього приводу. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних у повному обсязі.

Окремою ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 року щодо порушення законності та недоліків в діяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, зобов'язано керівника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області в передбаченому законом порядку, відреагувати на зазначені вище порушення законності та недоліків в діяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області при розгляді справи № 910/10084/16.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 20 липня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

21.01.2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого державного майна №6, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину вбудованого нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі головного корпусу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України, загальною площею 2,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 35, що перебуває на балансі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України.

Відповідно до п.1.2 Договору майно передається в оренду з метою розміщення банкомату.

Згідно з п.2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання - передавання майна.

У п.3.1 Договору зазначено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2014 р. 788 грн. 47 коп.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. (п.3.3 Договору)

Відповідно до п.3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні: 50% до державного бюджету, 50% на рахунок балансоутримувача.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 21.01.2015 р. по 20.12.2017 р. включно. (п.10.1 Договору)

Відповідно до п.10.7 Договору чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; ліквідації Орендаря - юридичної особи.

Згідно з п.10.9 Договору у разі припинення або розірвання договору майно протягом 3 робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та балансоутримувачем акта приймання - передавання, один примірник якого протягом 3 днів Орендарем скеровується Орендодавцю. Обов'язок щодо складання акта приймання - передавання про повернення майна покладається на Орендаря. (п.10.10 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину вбудованого нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі головного корпусу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України, загальною площею 2,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 35, що перебуває на балансі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України, що підтверджується Актом прийому - передачі державного нерухомого майна від 21.01.2015 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконував умови Договору в частині сплати орендних платежів у період з 16.02.2015 р. по 31.01.2016 р., внаслідок чого утворилась заборгованість перед Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області в розмірі 6 659 грн. 34 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» пеню у розмірі 1 297 грн. 73 коп. та штраф у розмірі 665 грн. 93 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину вбудованого нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі головного корпусу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України, загальною площею 2,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 35, що перебуває на балансі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України, що підтверджується Актом прийому - передачі державного нерухомого майна від 21.01.2015 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ЗЛАТОБАНК". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ЗЛАТОБАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича. Тимчасову адміністрацію в АТ "ЗЛАТОБАНК" запроваджено строком на три місяці з 14.02.2015 по 13.05.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 р. № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 року.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 24.03.2016 р. № 391 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» строком на два роки по 13.05.2018 року включно.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Згідно з положеннями статей 17 та 77 Закону "Про банки і банківську діяльність", юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно за умови отримання банківської ліцензії та втрачає статус банку після відкликання банківської ліцензії.

Тому, під час дії тимчасової адміністрації в банку дія Закону "Про банки і банківську діяльність" розповсюджується на банк з врахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, під час тимчасової адміністрації юридична особа не втрачає статус банку, але її повноваження щодо здійснення банківських операції є обмеженими відповідно до приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Приписами статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначається Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону встановлено, що його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

В силу приписів ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у разі відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку за рішенням Національного банку України останній не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частини 1 та 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

В частині 3 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити окрім іншого, інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Згідно з частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2015 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області звернулось до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «ЗЛАТОБАНК» з заявою №19-11-03603 про включення до реєстру вимог кредиторів, зокрема, за Договором оренди №6 від 21.01.2015 року заборгованості на суму 1 855 грн. 63 коп., пені - 106 грн. 68 коп. за період з 16.02.015 року по травень 2015 року.

Публічним акціонерним товариством «Златобанк» були включені грошові вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області за Договором оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК» на суму 1 614 грн. 38 коп. і віднесена до 7 черги погашення акцептованих вимог кредиторів, що підтверджується довідкою №1435 від 04.07.2016 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «ЗЛАТОБАНК».

При цьому Суд не приймає до уваги пояснення представника Позивача, надані в судовому засіданні, щодо неотримання відповіді Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «ЗЛАТОБАНК» за результатами розгляду заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про включення вимог за Договором оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК», оскільки відповідно до статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що на час розгляду даної справи вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області за Договором оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року на суму 1 614 грн. 38 коп. за період з 16.02.015 року по травень 2015 року включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК» в межах ліквідаційної процедури Відповідача.

Судом встановлено, що Договір оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 21.01.2015 р. по 20.12.2017 р. включно. (п.10.1 Договору)

Відповідно до п.10.7 Договору чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; ліквідації Орендаря - юридичної особи.

Згідно з п.10.9 Договору у разі припинення або розірвання договору майно протягом 3 робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини четвертої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з приписами частини другої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі:

закінчення строку, на який його було укладено;

викупу (приватизації) об'єкта оренди;

ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря;

загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Відповідно до частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відтак, після закінчення або дострокового припинення договору нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється, а Позивач, в свою чергу, на підставі норм статті 785 ЦК України має право на стягнення неустойки до моменту передачі майна орендодавцю та оформлення акту приймання - передачі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.04.2014 року у справі № 910/23991/13.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що з моменту прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13 травня 2015 р. № 99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 року, яка у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою і не потребує доказуванню, Договір оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року припинив свою дію й зобов'язання сторін за вказаним договором припинились, а тому нарахування орендної плати після дострокового припинення договору за фактичне користування майном також припинилось.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та балансоутримувачем акта приймання - передавання, один примірник якого протягом 3 днів Орендарем скеровується Орендодавцю. Обов'язок щодо складання акта приймання - передавання про повернення майна покладається на Орендаря. (п.10.10 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, листами від 29.07.2015 року, №2595 від 26.08.2015 року, №2919 від 13.10.2015 р., надісланими на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Відповідач повідомляв про припинення дії Договору оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року з 19.05.2015 року та просив укласти з Банком договір про розірвання договору оренди й підписати відповідний акт приймання - передачі, направивши на адресу Орендодавця договір про розірвання договору оренди у 2 примірниках й Акт приймання - передачі приміщення у 3 примірниках, щ підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 19.10.2015 р. уповноваженій особі підприємства.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Відповідач також вчинив необхідні дії щодо повернення об»єкта оренди у встановленому Договором оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року порядку шляхом надсилання Акта приймання - передачі для підписання, проте Орендодавець не повернув підписаний екземпляр акту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06 вересня 2012 року у справі №30/413.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з включенням вимог Позивача за Договором оренди нерухомого державного майна №6 від 21.01.2015 року на суму 1 614 грн. 38 коп. за період з 16.02.015 року по травень 2015 року до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК» в межах ліквідаційної процедури Відповідача та припиненням зобов'язань сторін за вказаним договором після прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13 травня 2015 р. № 99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК", позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» заборгованості по орендній платі в розмірі 6 659 грн. 34 коп. не підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 16.02.2015 р. по 16.02.2016 р. у розмірі 1 297 грн. 73 коп. та штраф у розмірі 665 грн. 93 коп.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Проте, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

За змістом ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Як встановлено Судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 14.02.2015 по 13.05.2015 включно, а відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 р. № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 року, а тому з даного моменту не здійснюється нарахування неустойки, інших фінансових санкцій, та нарахування відсотків за зобов'язаннями Банку.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області в частині стягнення з Відповідача пені у розмірі 1 297 грн. 73 коп. та штрафу у розмірі 665 грн. 93 коп. задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення заборгованості у розмірі 8 623 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає, що оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2016 року клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про відстрочку сплати судового збору за подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про стягнення заборгованості у розмірі 8 623 грн. 00 коп. задоволено й відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області сплату судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. до прийняття судом рішення у справі №910/10084/16, проте в задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області відмовлено у повному обсязі, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення заборгованості у розмірі 8 623 грн. 00 коп. - відмовити повністю.

2. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (79000, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 20823070) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 липня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин