ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа № 5023/2735/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Пелипенко Н.М., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1;

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.1752Х/1-35) на ухвалу господарського суду Харківської області від 21 червня 2016 року по справі №5023/2735/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Буд-Норма, м. Харків

до Харківського державного вищого училища фізичної культури №1, м. Харків

про стягнення 4633549,63 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 червня 2016 року у справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Буд-Норма про визнання поважними причин пропуску строку предявлення на виконання наказу господарського суду Харківської області від 07.05.2014 року по справі №5023/2735/12 та його відновлення залишено без задоволення повністю.

Позивач з ухвалою господарського суду не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про визнання поважними причини пропуску предявлення наказу до виконання та відновлення пропущеного строку предявлення наказу про стягнення боргу до виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не надав. У судовому засіданні проти її задоволення заперечував.

Справа слухалась на умовах оголошення перерви з 18 липня 2016 року з 11:30 год до 19 липня 2016 року до 09:15 год.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача, та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 15.09.2015 року, залишеною без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 та Вищого господарського суду України від 05.04.2016, скаргу Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області при виконанні наказу господарського суду Харківської області у справі № 5023/2375/12 задоволено повністю. Визнано незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 при відкритті виконавчого провадження № 43656370 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 07.05.2014 по справі. Крім того, вказаною ухвалою визнано недійсною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 від 11.06.2014 про відкриття виконавчого провадження № 43656370 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 07.05.2014 по справі, визнано недійсними наслідки відкриття виконавчого провадження № 43656370.

17.09.2015 управлінням Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області, на підставі зазначеної ухвали господарського суду від 15.09.2015, листом № 05-23/97 та у зв'язку з пропуском строку предявлення наказу до виконання, у відповідності до п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, повернуто наказ від 07.05.2014 по справі Стягувачу ТОВ Буд-Норма.

У звязку із викладеним, ТОВ Буд-Норма звернулось до господарського суду із заявою про поновлення строку на пред'явлення судового наказу до виконання, обґрунтовуючи поважність причин пропуску відповідного строку фактом того, що відповідний наказ було отримано ним від управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області 06.10.2015, тобто після закінчення строку предявлення його до виконання.

Відмовляючи у задоволенні заяви товариства про визнання поважними причин пропуску строку предявлення на виконання наказу господарського суду Харківської області від 07.05.2014 року, місцевий суд виходив з наступного.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 119 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Згідно з ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Набраною законної сили ухвалою господарського суду від 15.09.2015 по справі встановлено, що 11.06.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43656370 з виконання зазначеного наказу по справі.

Із вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що відповідна заява стягувача ТОВ Буд-Норми про відкриття виконавчого провадження подана до органу державної виконавчої служби 06.06.2014, тобто у межах первісно правомірного встановленого судом строку предявлення наказу до виконання.

Ухвалою господарського суду від 15.09.2015 року наведена постанова державного виконавця визнана недійсною, дії з її винесення визнані незаконними, визнані недійсними наслідки відкриття виконавчого провадження у тому числі юридичний факт переривання строків предявлення наказу до виконання.

На підставі повідомлення про здійснення безспірного списання коштів з рахунків від 25 червня 2015 року, зазначеною ухвалою господарського суду від 15.09.2015 також встановлено, що стягувач ТОВ "Буд-Норма" лише 24 червня 2015 року звернувся до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області із заявою про виконання наказу від 07 травня 2014 року у справі, тобто після спливу встановленого у ньому строку пред'явлення до виконання, який первісно правомірно встановлено судом до 16 квітня 2015 року, що зумовило необхідність його повернення стягувачеві органом Державної казначейської служби.

В матеріалах справи наявна копія постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження від 22.05.2015, яка також винесена після спливу вказаного строку предявлення наказу до виконання, встановленого до 16.04.2015.

Тому, суд правомірно, на думку судової колегії, дійшов висновку, що стягувач ТОВ Буд-Норма в особі своїх представників на теперішній час усвідомлює про необхідність виконання рішення по справі у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази щодо належного звернення стягувачем до виконання до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області іншого наказу господарського суду по цій справі від 13.01.2015 про стягнення з боржника судового збору у розмірі 33 774, 90 грн.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ГПК України в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Суд першої інстанції, в ухвалі зазначає, що директор ТОВ Буд-Норма ОСОБА_4 надав пояснення, що як керівник стягувача усвідомлював та вважав за необхідне спрямувати наказ господарського суду від 07.05.2014 по справі під час його перебуванні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області за належністю. Крім того, у своїх поясненнях директор ТОВ Буд-Норма ОСОБА_4 не заперечував, що підписував та скріплював печаткою стягувача заяву про спрямування 11.06.2015 наказу до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області, що була надана йому на підпис іншими представниками стягувача, яких він уповноважив на досягнення цієї мети - належного виконання наказу по справі від 07.05.2014.

Таким чином, даючи правову оцінку наступним встановленим юридично значущим діям стягувача ТОВ Буд-Норма на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, пояснень директора ТОВ Буд-Норма ОСОБА_4 та які визнаються та не заперечуються ним самим та іншим представником стягувача, а саме: 1. первісному неналежному спрямуванню наказу по справі від 07.05.2015 для виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області 06.06.2014; 2. Належного спрямування цього ж самого наказу лише аж 24.06.2015 до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області; 3. Первісного одразу належного спрямування на виконання іншого наказу по справі від 13.01.2015 до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що при первісному неналежному спрямуванню наказу по справі від 07.05.2015 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області 06.06.2014 в діях директора та інших представників юридичної особи стягувача ТОВ Буд-Норма мав місце субєктивний фактор юридичної необізнаності щодо належності способу виконання наказу, а саме щодо того яким органом державної влади та у якому порядку повинен виконуватись відповідний наказ.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Такої ж позиції дотримується Вищий господарський суд України.

А тому, обставини отримання заявником наказу за наслідком його повернення після спливу строку предявлення його до виконання правомірно не взяті судом до уваги, як такі, що не полягають у причинно-наслідковому звязку із фактом несвоєчасного предявлення до виконання до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області.

Суд також в ухвалі зазначає, що з тих же підстав, а саме з підстав відсутності причинно-наслідкового звязку між фактом невласноручного підписання представником ТОВ "Буд-Норма" ОСОБА_1 оригіналу заяви про повернення виконавчого документа від 19.05.2015, адресованої начальнику управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області та фактом пропуску відповідного процесуального строку, суд не може взяти до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи від 08.06.2016 № 5654/5655, як такий, що не стосується предмету доказування в рамках розгляду заяви про визнання поважними причини пропуску строку предявлення наказу до виконання та його відновлення.

У відповідності до ч. 5, 6 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Твердження заявника ТОВ Буд-Норма щодо підстав повернення йому наказу від 07.05.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, тобто у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, також не можуть бути враховані судом, оскільки постанова про відкриття цього виконавчого провадження та наслідки такого відкриття визнані судом недійсними, а відповідні дії державного виконавця незаконними, а отже такі дії державного виконавця у протиправно відкритому виконавчому провадженні на даний час не можуть породжувати правових наслідків, у тому числі встановлювати підстави повернення виконавчого документу стягувачеві шляхом здійснення рукописних відміток на наказі, тобто у інакший спосіб ніж винесення постанови.

Натомість, до моменту визнання недійсною судом ухвалою від 15.09.2015 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 від 11.06.2014 про відкриття виконавчого провадження № 43656370 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 07.05.2014 по справі № 5023/2735/12, останнім 22.05.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

Що, стосується доводів ТОВ Буд-Норма, наведених у письмових поясненнях, у яких він посилається на норми Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Частиною 2 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Аналогічна норма передбачена у Положенні про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011, яке діяло на момент винесення оскаржуваної постанови, тобто станом на 11.06.2014.

Підпунктом 1 п. 4 Положення про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280, управління (відділення) Казначейства відповідно до покладених на них завдань здійснюють через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів.

Відповідно до ч. 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" і пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Нормами п. 2 наведеного Порядку передбачено, що боржниками згідно положень Порядку є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Абзацом 7 п. 6 Порядку встановлено, що виконавчі документи предявляються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили.

Пунктом 9 наведеного Порядку передбачено, що відповідний орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі, коли виконавчий документ предявлено до виконання з пропущенням установленого строку.

Із долученої до матеріалів справи Боржником копії довідки УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області від 04.02.2015 № 05-23/172 вбачається, що останній є саме бюджетною установою та утримується за рахунок державного бюджету та має рахунки лише в органах Державної казначейської служби України.

Згідно ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетна установа це - орган, установа чи організація, визначена Конституцією України, а також установа чи організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів.

Таким чином, виконання наказу по справі від 07.05.2014 про стягнення коштів з Боржника ХДВУФК №1, який є саме бюджетною установою, відповідно до спеціальної норми ч. 2 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 на її виконання Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, як і іншого наказу по справі від 12.01.2015, який був виконаний відповідним належним чином, повинно здійснюватись органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів Боржника як їх розпорядника, а саме управлінням Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області.

До такого саме висновку суд дійшов у набраній законній силі ухвалі по справі від 15.09.2015, яка має преюдиціальне значення в силу наведеної вище ч. 3 ст. 35 ГПК України, та відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах у справі № 916/2182/14 від 24 червня 2015 року та у справі № 916/2545/14 від 08 липня 2015 року.

В силу ч. 4 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Що стосується посилань представника ТОВ Буд-Норма у письмових поясненнях на положення ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, то відповідна стаття у частині 3 встановлює, що протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Таким чином, зазначена норма права визначає, що відповідні дії вчиняються керівником органу державної виконавчої служби за наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", але без такого повернення в рамках відкритого виконавчого провадження.

Разом з тим, із вищенаведеної постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.05.2015 та інформації про виконавче провадження № 43656370 вбачається, що таке повернення вже відбулось як юридичний факт саме на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", а стягувач ТОВ Буд-Норма отримав у розпорядження відповідний наказ та самостійно предявив його на виконання до управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області в іншому належному порядку, передбаченому ч. 2 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, але після спливу строку предявлення наказу до виконання, що не заперечувалось керівником та представником ТОВ Буд-Норма у ході судового розгляду.

Будь-яких інших обєктивних обставин, які б зумовлювали непереборну силу неможливості своєчасного та належного предявлення наказу по справі від 07.05.2014 до виконання, та які б обумовлювали поважність причин пропуску такого предявлення, заявником не наведено, а судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та винесена ним ухвала є обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 99, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 21 червня 2016 року у справі №5023/2735/12 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 20.07.2016 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Хачатрян В.С.