РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016Справа №910/9464/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
простягнення 4 964,55 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (надалі - ПАТ «АСК «ІНГО Україна») звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі - ПАТ «СК «АХА Страхування») про стягнення 24 179,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250585838.14 від 11.03.2014 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника самохідного механізму (комбайну) CLAAS LEXION 560, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована ПАТ «СК «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №0003дго/14ЛВ від 03.04.2014 р., а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 06.07.2016 р.

06.06.2016 р. представником позивача до канцелярії суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 4 964,55 грн. Вказана заява прийнята судом для подальшого розгляду.

05.07.2016 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на неправомірність заявлення позивачем до стягнення суми страхового відшкодування в межах фактичних витрат, а не на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження та без врахування коефіцієнту фізичного зносу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2016 р. розгляд справи відкладено на 18.07.2016 р. у зв'язку із неявкою представників сторін та неподанням витребуваних доказів.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2014 р. між ПАТ «АСК «ІНГО Україна» (страховик) та ТОВ «Перша лізингова компанія» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250585838.14 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_1, зокрема, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

18.07.2014 р. о 10:30 год. у с. Стрілковичі Самбірського р-ну Львівської області сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_1, та самохідним механізмом (комбайн) CLAAS LEXION 560, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що спричинило пошкодження обом транспортним засобам.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9413676.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Кам'янко-Бузького районного суду Львівської області від 17.09.2014 р. у справі №446/1849/14-п, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Відповідно до рахунку-фактури №ДМ00007258 від 09.09.2014 р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Діамант», вартість відновлювального ремонту, завданого власникові автомобіля Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 32 432,30 грн.

На підставі страхового акту №120635 від 22.10.2014 р., позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, перерахував на рахунок страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 25 179,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9949 від 24.10.2014 р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала самохідним механізмом (комбайн) CLAAS LEXION 560, реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника самохідного механізму (комбайн) CLAAS LEXION 560, реєстраційний номер НОМЕР_2, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації такого засобу застрахована ПАТ «СК «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №0003дго/14ЛВ від 03.04.2014 р.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 користувався транспортним засобом на законній підставі, а відтак відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним самохідного механізму (комбайн) CLAAS LEXION 560, реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована ПАТ «СК «АХА Страхування».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Вказаним договором №0003дго/14ЛВ від 03.04.2014 р. передбачено, що франшиза становить 1 000,00 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 32 432,30 грн., а позивачем виплачено потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 25 179,74 грн.

При цьому, що безпосередньо з Договору вбачається, що автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_1, - 2012 року випуску, тобто строк його експлуатації на момент настання ДТП не перевищував 7 років.

Стосовно твердження відповідача про необхідність визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на підстав звіту експертної установи суд відзначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 18.09.2011 р.) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Згідно з правовою позицією Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.04.2015 р. у справі №3-50гс15, Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Більш того, страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 р. у справі №6-2587цс15.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені договором №0003дго/14ЛВ від 03.04.2014 р. розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також часткове відшкодування відповідачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 4 964,55 грн. (25 179,74 грн. - 1 000,00 грн. франшизи - 19 215,19 грн. сплаченого відповідачем відшкодування), а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; ідентифікаційний код 16285602) суму страхового відшкодування у розмірі 4 964 (чотири тисячі дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 55 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.07.2016 р.

Суддя В.П. Босий