ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016р. Справа№ 914/1676/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь», м.Дніпропетровськ Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м.Львів
про: стягнення боргу. Ціна позову : 98 400,00 грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 30.06.2016 року);

від відповідача: не з»явився.

Права та обов'язки, згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України, суд роз'яснив представнику позивача. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: Позов заявлено товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь», м.Дніпропетровськ, до приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м.Львів, про стягнення 98400,00 грн. боргу.

Ухвалою суду від 21.06.2016р. порушено провадження у справі і прийнято позовну заяву до розгляду, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 06.07.2016 року. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

Ухвала про порушення провадження у справі отримана відповідачем 29.06.2016 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням №79 1 про вручення рекомендованої поштової кореспонденції.

05.07.2016 року за вх.№28512/16 в документообігу господарського суду зареєстровано поступлення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв»язку із неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника відповідача ОСОБА_2 в дане судове засідання через тимчасову непрацездатність. У клопотанні зазначалось, що листок непрацездатності буде подано у наступне судове засідання.

06.07.2016 року за вх.№28699/16 в суді зареєстровано клопотання позивача про долучення до матеріалів справи довідки від 29.06.2016 року у якій повідомляє про те, що у провадженні господарських судів України, або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь» та Приватним акціонерним товариством «Львівський локомотиворемонтний завод» про той же предмет і з тих самих підстав та немає рішення цих органів з такого спору, а також - про долучення довідки від 29.06.2016 року у якій позивач підтверджує, що сума боргу по заявлених вимогах станом на 06.07.2016 року за позовом ТзОВ «Донецькспецсталь» до ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» по справі №914/1676/16 становить 98 400,00 грн.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 06.07.2016 року забезпечив, з підстав наведених у позовній заяві позовні вимоги підтримав.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 06.07.2016 року не забезпечив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, відзиву на позовну заяву не представив, заперечень проти заявлених позовних вимог не висловив.

В судовому засіданні оглянуто оригінали договору, заявок, актів здачі-приймання робіт.

З огляду на наведене вище, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, невиконання відповідачем вимог ухвали від 29.06.2016 року , для надання можливості сторонам скористатись своїми процесуальними правами згідно ст.22 ГПК України, суд вбачав за доцільне відкласти розгляд справи.

Ухвалою від 06.07.2016 року розгляд справи відкладався на 19.07.2016 року. Даною ухвалою суд повторно зобов»язав відповідача надати мотивований відзив на позовну заяву та витребовувані судом документи. Явка повноважного представника відповідача в судове засідання 19.07.2016 року визнавалась судом обов»язковою.

Ухвала суду від 06.07.2016 року отримана відповідачем 14.07.2016 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням №79 1 про вручення рекомендованого поштового відправлення.

18.07.2016 року за вх.№30314/16 в документообігу господарського суду зареєстровано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв»язку із неможливістю забезпечити явку в судове засідання повноважного представника ОСОБА_2, який з 18.07.2016 року по 20.07.2016 року перебуватиме у відрядженні, а за вх.№30315/16 зареєстровано клопотання про надання можливості ознайомитись із матеріалами справи та виготовити з них копії.

Як зазначено у ч.3 ст.28 Господарського процесуального кодексу України представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, для підтвердження повноважень особи на представництво інтересів юридичної особи в судах, довіреність має підписуватись керівником або уповноваженою ним особою. Відповідно, повноваження уповноваженої керівником особи мають підтверджуватись доказами із врахуванням положень ст.ст.32-34 ГПК України.

Ухвалою від 19.07.2016 року розгляд справи відкладався на 26.07.2016 року.

Станом на 26.07.2016 року від відповідача повноважний представник до суду для ознайомлення із матеріалами справи не з»явився, відзив на позовну заяву, витребовувані документи від відповідача не поступили, заявлені вимоги відповідач не заперечив, доказів проведення розрахунку з позивачем на заявлену суму боргу не надав.

За вх.№30535 в господарському суді 19.07.2016 року зареєстровано клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 26.07.2016 року забезпечив, з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду поясненнях заявлені позовні вимоги підтримав та просить задоволити у повному обсязі.

Відповідно до статей 17 та 22-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та у зв»язку із розглядом справи №914/1676/16, за електронним запитом №22070831 судом отримано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з відомостями про Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод». Так, за даними Спеціального витягу Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод» в статусі юридичної особи включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційний код - 00740599; керівником юридичної особи є ОСОБА_3, місцезнаходженням юридичної особи є адреса: 79018, Львівська область, місто Львів, Залізничний район, вулиця Залізнична, будинок 1 А., яка відповідає адресі, зазначеній позивачем у позовній заяві та на яку відповідачу скеровано копії позовної заяви з додатками, а судом ухвали по справі. Крім того, за даними у Спецвитягу відповідач у стані припинення не перебуває; даних про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації Спецвитяг не містить.

Як зазначено у п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (надалі - Постанова пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

У відповідності до п. 3.9.1. Постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.) за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Як зазначено у п.2.3 Постанови пленуму ВГСУ №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом ( частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з»ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення.

Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявлені клопотань та здійсненні інших процесуальних прав.

У статті 22 ГПК України викладено процесуальні права та обовязки сторін, серед яких, зокрема, право сторони знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права та обовязки виникають з моменту набуття стороною відповідного процесуального статусу. Права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду, права відповідача - з моменту передявлення до нього позову.

Сторони зобов»язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об»єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено сторонам можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК України прав сторін в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь» в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі статуту, надалі «експедитор», з однієї сторони та приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» в особі заступника голови правління з постачання та логістики ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності №3591 від 28.12.2015р.,надалі «замовник», з іншої сторони, укладено Договір №ВЗК-022/16 транспортного експедирування, яким, відповідно до п.1.1, регулюються правовідносини, що виникають між експедитором та замовником надалі Сторони, з приводу транспортного експедирування вантажу замовника.

Замовник доручає, а експедитор бере на себе зобов»язання від свого імені та за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України ( п.1.2).

Послуги з експедитування включають у себе комплекс юридичних і фактичних дій в рамках цього Договору щодо організації перевезення вантажу замовника, відповідного оформлення такого перевезення, забезпечення відправки вантажу із пункту відправлення (навантаження) і одержання у пункті призначення (розвантаження) уповноваженою замовником особою (вантажоодержувачем), розробка оптимального і економічно вигідного маршруту з урахуванням інтересів замовника (п.1.3).

Відповідно до п.2.1 Договору транспортно-експедиційні операції здійснюються експедитором на підставі заявок замовника.

Сторони погодили у п.2.2 Договору, що замовник надає заявку факсимільним зв»язком, яка повинна містити наступну інформацію: адресу завантаження та розвантаження багажу; дату та час подачі автомобіля під завантаження та розвантаження; найменування вантажу; його вагу та вартість; відповідальні особи при завантаженні та розвантаженні та їх контактні телефони; підпис та печатку замовника. У разі необхідності замовник надає експедитору довіреність, якщо вона необхідна для виконання його зобов»язань за цим Договором.

При згоді експедитора виконувати заявку, він направляє замовнику її підтвердження факсимільним зв»язком з інформацією про автомобіль, прізвище та телефон водія, завіряє заявку підписом та печаткою ( п.2.3).

Сторони узгодили ( п.2.5), що передача вантажу від продавця товару до експедитора на експедирування та передача вантажу від експедитора до замовника (вантажоодержувача) оформляється відповідним актом здачі-приймання робіт.

Відповідно до умов в п.2.7 експедитор має право залучити до виконання обов»язків за цим Договором інших осіб. У разі залучення експедитором інших осіб, відповідальність перед замовником за виконання обов»язків за Договором несе експедитор.

Вартість послуг, які включають у себе провізну плату й винагороду, що належить експедитору, а також розмір зборів за виконання експедитором пов»язаних з організацією та здійсненням перевезення операцій та послуг, визначаються за взаємною згодою сторін і фіксуються у письмових заявках. Вартість послуг визначається на підставі діючих ринкових розцінок і тарифів на аналогічні послуги та може змінюватися, відповідно до зміни кон»юктури ринку транспортно-експедиційних послуг та цін на паливно-мастильні матеріали ( п.4.1).

Загальна сума Договору (п.4.2) складається з сум згідно заявок за період дії цього Договору. У випадку необхідності сторони підписують акт звірки.

Відповідно до п.4.3 розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України через установу банку згідно із правилами, передбаченими чинним в Україні законодавством для безготівкових розрахунків.

За виконання транспортно-експедиційного обслуговування замовник зобов»язаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок експедитора протягом 60 банківських днів після надання послуг. Датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок експедитора (п.4.4).

Сторони погоджують (п.4.5), що всі оплати, здійснені замовником незалежно від їх призначення, приймаються у залік оплати боргів перед експедитором, що хронологічно виникли раніше належного строку оплати.

Відповідно до п.4.6 Договору, акт здачі-приймання робіт, що надісланий засобами факсимільного зв»язку або електронною поштою, вважається таким, що має юридичну силу до заміни його на оригінал. Оригінал акту здачі-прийняття робіт надсилається замовником поштою на адресу експедитора у розумний строк, але не пізніше 3 діб після фактичного його підписання. Якщо на протязі одного календарного місяця сторона не повертає оригінал акту виконаних робіт замість факсимільної копії акту та не висуває письмової претензії, акт переданий засобами факсимільного зв»язку вважається таким, що узгоджений, а робота (послуги) прийнятими.

Як вбачається з умов у пунктах 4.8 та 4.9 Договору експедитор та замовник за даним Договором мають статус платників податку на прибуток на загальних умовах відповідно до положень Податкового кодексу України.

Сторони повинні неухильно дотримуватись зобов»язань щодо даного Договору та чинного законодавства України (п.5.1).

У розділі 7 Договору сторонами передбачено порядок вирішення спорів та відповідальність сторін. Так, зокрема, у п.7.9 Договору сторонами погоджено, що у разі затримки оплати послуг транспортного експедирування вантажу, замовник сплачує експедитору пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу без обмеження строку нарахування та інфляцію за прострочений період.

Договір вступає в дію з моменту його підписання, або з моменту фактичного виконання сторонами обов»язків згідно цього Договору та діє до 31 грудня поточного року. За погодженням сторін строк дії Договору може бути продовжено.

Договір підписаний зі сторони експедитора директором ТОВ «Донецькспецсталь» ОСОБА_4, зі сторони замовника заступником голови правління з постачання та логістики ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» ОСОБА_5, підписи зазначених осіб завірені гербовими печатками товариства та підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписано та завірено печатками Заявки до Договору №ВЗК-022/16 від 14.01.2016 року на перевезення вантажу автомобільним транспортом, а саме: заявку №1 від 14.01.2016р., заявку №2 від 12.02.2016 р., заявку №3 від 29.02.2016 р., заявку №4 від 01.03.2016 р., заявку №5 від 10.03.2016р., заявку №6 від 28.03.2016 р. У перелічених заявках, які підписані замовником і експедитором та містять гербові печатки цих юридичних осіб, сторони узгодили маршрути перевезення, необхідний транспортний засіб ( а саме, вимоги до ТЗ для перевезення конкретного вантажу), дату, час, адресу, контактні дані стосовно завантаження як, аналогічно, й щодо розвантаження, відомості про вантаж, ставку й умови оплати, додаткові умови, штрафні санкції, дані про авто, дані про водія. За погодженням замовника і експедитора, загальна вартість послуг, узгоджена заявками на суму 98 400,00 грн.

Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 17 .02.2016 р.,№4 від 02.03,2016р, №5 від 03.03.2016р., №6 від 12.03.2016 р., №9 від 29.03.2016р. підтверджується надання позивачем відповідачу послуг з транспортно-експедиційних операцій на загальну суму 98400,00 грн. Відомості про перевезення в актах відповідають відомостям у перелічених вище заявках. Позивачем доставлено товар відповідачу, згідно узгоджених заявок, що підтверджують наявні у справі документи, які оцінені судом в сукупності, відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач зазначеного, в порядку ст.ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України не спростував, заявлені позовні вимоги не заперечив, доказів проведення розрахунку з позивачем за надані послуги вартістю 98 400,00 грн. у передбачені в п.4.4 Договору строки до справи не надав.

Позивач у даному позові заявив вимогу про стягнення лише основного боргу, в сумі 98 400,00 грн., правом на заявлення, зокрема, вимог про стягнення пені відповідно до умов Договору та інфляційних втрат і 3% річних, у відповідно до ст.625 ЦК України, не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 3 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України "Про транспорт", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, ст. 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедитування, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до статті 316 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору (ст.932 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідач заборгованість за транспортні послуги станом на час вирішення справи по суті не погасив. Доказів зворотнього до матеріалів справи не подав.

Отже, відповідач взяті на себе зобов'язання згідно умов Договору від 14 січня 2016 року №ВЗК-022/16 не виконав.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи доведено, що відповідач оплату за транспортні послуги в сумі 98400,00 грн. не здійснив, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується фактичними обставинами справи.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 98 400,00 грн. основного боргу за Договором транспортного експедирування №ВЗК-022/16 від 14 січня 2016 року документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 75, 82 -85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» ( 79018 м.Львів, вул.Залізнична 1 А, ідентифікацій код юридичної особи 00740599) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькспецсталь» (49005 м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса,5, ідентифікаційний код 36560849) 98400,00 грн. боргу та 1476,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2016 року.

Суддя Кітаєва С.Б.