донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.07.2016 справа №908/552/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, довіреність №2303 від 10.06.15р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства Основаніє, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від26.04.2016р. (повний текст підписано 29.04.2016р.)
у справі№ 908/552/16 (суддя Корсун В.Л.)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Нікополь Дніпропетровської області
доМіського комунального підприємства Основаніє, м.Запоріжжя
простягнення 288543,75грн.
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м.Нікополь Дніпропетровської області, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Міського комунального підприємства Основаніє, м.Запоріжжя про стягнення 288543,75грн., які складаються з 3% річних в розмірі 24276,76грн. та інфляційних в розмірі 264266,99грн.

Керуючись ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), до прийняття рішення по справі, позивач неодноразово звертався до суду із заявами про збільшення розміру позовних вимог. В заяві №18/04/16 від 18.04.2016р. позивач остаточно визначився з позовними вимогами та просив стягнути з відповідача 291582,92грн., які складаються з 3% річних в розмірі 25242,48грн. та інфляційні в розмірі 266340,44грн. Вказана заява була прийнята судом та спір вирішувався по суті з урахуванням остаточної заяви про збільшення позовних вимог.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.04.2016р. (повний текст підписано 29.04.2016р.) у справі №908/552/16 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Міського комунального підприємства Основаніє 3% річних в розмірі 25169,08грн. та інфляційних в розмірі 266265,17грн. Рішення мотивоване тим, що саме лише прийняття господарським судом Запорізької області рішення у справі №908/5661/15 про задоволення вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення 345574,70грн. боргу не позбавляє його права вимагати стягнення з Міського комунального підприємства Основаніє в судовому порядку сум інфляційних та 3% річних до повного виконання грошового зобовязання.

Відповідач не погодився з прийнятим рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 26.04.2016р. (повний текст підписано 29.04.2016р.) у справі №908/552/16 і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права та процесуального права, за наслідками неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Так, скаржник посилається на те, що рішення господарського суду по справі №908/5661/15 ґрунтується на укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсалспецтрейд» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 договорі про відступлення права вимоги №2611/ВПВ від 26.11.2014р. За умовами зазначеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсалспецтрейд» відступає Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 право вимоги за договорами підрядів. Пунктом 1.3 договору визначено, що до нового кредитора не переходить право на стягнення штрафних санкцій. За твердженнями апелянта, зазначена умова договору виключає підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.06.2016р. (головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Попков Д.О.) прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 19.07.2016р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Марченко О.А., на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

Представник позивача в судовому засіданні 19.07.2016р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду залишити без змін.

У судове засідання 19.07.2016р. представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористався. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що явка сторін не була визнана обовязковою, відповідач не посилався на необхідність надання додаткових доказів, а його позиція доведена до відома суду безпосередньо в апеляційній скарзі, судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.01.2016р. у справі №908/5661/15, яке набрало законної сили відповідно до норм ГПК України, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення з Міського комунального підприємства Основаніє 345574,70грн. основного боргу задоволені повністю.

Зі змісту зазначеного рішення вбачається наступне. Між Міським комунальним підприємством «Основаніє» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалспецтрейд» (підрядник) було укладено договори підряду: №1203122 від 03.12.2012р., №091301 від 30.09.2013р., №181013-2 від 18.10.2013р., №181013-1 від 18.10.2013р., №101303 від 28.10.2013р., №101302 від 21.10.2013р., №101301 від 14.10.2013р., №091302 від 30.09.2013р., №260913-1 від 30.09.2013р. Крім того, між Комунальним підприємством «Виробниче ремонтне-експлуатаційне житлове обєднання №11» (замовник, правонаступником якого є Міське комунальне підприємство Основаніє) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалспецтрейд» (підрядник) був укладений договір підряду №100311 від 03.10.2011р.

На виконання умов зазначених договорів були підписані наступні акти виконаних робіт: №10-М32МШ від 17.12.2012р. на суму 1924,04грн. (до договору договору №1203122 від 03.12.2012р.); №ХТО-ТРЮЗЗРК від 30.12.2013р. на суму 30337,07грн. (до договору №091301 від 30.09.2013р.); №ШТО-ТРК5МШ від 30.12.2013р. на суму 3886,99грн., №ШТО-ТРВ98МШ від 30.12.2013р. на суму 23294,82грн., №ШТО-ТРД83МШ від 30.12.2013р. на суму 19064,93грн., а всього на суму 46246,74грн. (до договору №101303 від 28.10.2013р.); №ШТО-ТРК3МШ від 30.12.2013р. на суму 10414,58грн., №ШТО-ТРК109МШ від 30.12.2013р. на суму 7326,16грн., №ШТО-ТРО9МШ від від 30.12.2013р. на суму 5108,42грн., №ШТО-ТРК40МШ від 30.12.2013р. на суму 17085,60грн., №ШТО-ТРЧ119МШ від 30.12.2013р. на суму 14106,34грн., №ШТО-ТРД81МШ від 30.12.2013р. на суму 19753,84грн., №ШТО-ТРК50МШ від 30.12.2013р. на суму 13179,83грн., а всього на суму 86974,77грн. (до договору №101302 від 21.10.2013р.); №ШТО-ТРК7АМШ від 30.12.2013р. на суму 6295,37грн., №ШТО-ТРМ28МШ від 30.12.2013р. на суму 3721,15грн., №ШТО-ТРАК1МШ від 30.12.2013р. на суму 8930,94 грн., а всього на суму 18947,46грн. (до договору №101301 від 14.10.2013р.); №КТО-ТРС11РК від 30.12.2013р. на суму 36820,88грн. (до договору №091302 від 30.09.2013р.); №ХТО-ТРС1/2 від 30.09.2014р. на суму 44676,17грн. (до договору №260913-1 від 30.09.2013р.); №11-Г5МШ на суму 13578,00грн. (до договору №100311 від 03.10.2011р.); від 24.12.2013р. на суму 3944,89грн. (до договору №181013-2 від 18.10.2013р.); від 24.12.2013р. на суму 5081,22грн. (до договору №181013-1 від 18.10.2013р.); від 30.03.2012р. на суму 44778,00грн., від 30.03.2012р. на суму 41928,00грн. (до договору №100311 від 03.10.2011р.).

Згідно з п.4.1 договорів №1203122, №091301, №181013-2, №181013-1, №101303, №101302, №101301, №091302, №260913-1, оплата виконаних робіт здійснюється на підставі підписаних замовником довідок про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, КБ-2в в строк тридцяти календарних днів після підписання вищезазначених форм КБ-3, Кб-2в. Розрахунок вартості виконаних робіт по формі КБ-3, КБ-2в виконується підрядником згідно з вимогами державних будівельних норм, узгодженої договірної ціни, проектно-кошторисної документації, фактично виконаних робіт і фактично використаних матеріалів.

У відповідності із п.4.1, 4.3 договору №100311 від 03.10.2011р., оплата виконаних робіт здійснюється помісячно на підставі підписаних замовником довідок про вартість виконаних підрядних робіт у формі КБ-3, Кб-2в. Розрахунок вартості фактично виконаних робіт у формі КБ-3, КБ-2в виконується генпідрядником згідно з вимогами державних будівельних норм, узгодженої договірної ціни, проектно-кошторисної документації. Кінцеві розрахунки здійснюються після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт протягом 30 днів після підписання акта приймання об'єкта в експлуатацію (акта приймання робіт).

Однак, як встановлено судом, Міське комунальне підприємство «Основаніє» взятих на себе договірних зобов'язань належним чином не виконало, оплату за виконані роботи у строк, визначений договорами №1203122, №091301, №181013-2, №181013-1, №101303, №101302, №101301, №091302, №260913-1, №100311 за спірними актами (форми КБ-2в) та довідками (форми КБ-3) здійснило частково, у зв'язку із чим за ним рахується заборгованість в сумі 345574,70грн.

26.11.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалспецтрейд" (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (новий кредитор) на підставі статей 512-519 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) укладено договір про відступлення права вимоги №2611/ВПВ, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги належне первісному кредиторові у відповідності із договорами: №1203122 від 03.12.2012р. на суму 1812,14грн., №091301 від 30.09.2012р. на суму 30337,07грн., №181013-2 від 18.10.2013р. на суму 3944,89грн., №181013-1 від 18.10.2013р. на суму 5081,22грн., №101303 від 28.10.2013р. на суму 46246,74грн., №101302 від 21.10.2013р. на суму 86974,77грн., №101301 від 14.10.2013р. на суму 18947,46грн., №091302 від 30.09.2013р. на суму 36820,88грн., №260913-1 від 30.09.2013р. на суму 44676,17грн., №100311 від 03.10.2011р. на суму 70733,36грн., укладеними між первісним кредитором та Міським комунальним підприємством Основаніє (боржник).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.01.2016р. у справі №908/5661/15 встановлено наявність заборгованості у Міського комунального підприємства Основаніє перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за договорами на виконання поточного ремонту №1203122 від 03.12.2012р., №091301 від 30.09.2013р., №181013-2 від 18.10.2013р., №181013-1 від 18.10.2013р., №101303 від 28.10.2013р., №101302 від 21.10.2013р., №101301 від 14.10.2013р., №091302 від 30.09.2013р., №260913-1 від 30.09.2013р., №100311 від 03.10.2011р. та договором про відступлення права вимоги №2611/ВПВ від 26.11.2014р. на загальну суму 345574,70грн.

Зазначена заборгованість була сплачена відповідачем згідно платіжного доручення №14543 від 29.03.2016р.

Факт прострочення виконання відповідачем основного зобовязання за договорами підряду став підставою звернення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з позовом до суду про стягнення з Міського комунального підприємства Основаніє 3% річних в розмірі 25242,48грн. та інфляційних в розмірі 266340,44грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення господарського суду Запорізької області від 25.01.2016р. у справі №908/5661/15 набрало законної сили, то факт просрочення виконання відповідачем основного зобовязання є встановленим і не підлягає повторному доказуванню.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Чинне законодавство України не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Відповідно до п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2014р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (до повного виконання грошового зобов'язання).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.01.2016р. у справі №908/5661/15, встановлено факт прострочення виконання Міським комунальним підприємством Основаніє основного зобовязання перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 у розмірі 345574,70грн. Зазначена заборгованість була сплачена відповідачем згідно платіжного доручення №14543 від 29.03.2016р.

З огляду на вищевикладене, враховуючи дати виникнення заборгованості, дату сплати боргу (29.03.2016р.), перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок позивача, судова колегія зазначає, що висновок господарського суду Запорізької області про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 3 % річних за загальний період з 01.05.2012р. по 28.03.2016р. (включно) у розмірі 25169,08грн. та інфляційних за загальний період з травня 2012р. по березень 2016р. у розмірі 266265,17грн. є вірним.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості нарахування 3% річних та інфляційних з огляду на положення пункту 1.3 договору про відступлення права вимоги №2611/ВПВ від 26.11.2014р., яким визначено, що до нового кредитора не переходить право на стягнення штрафних санкцій за порушення основного договору боржником, судовою колегією не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 26.04.2016р. (повний текст підписано 29.04.2016р.) у справі №908/552/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства Основаніє, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 26.04.2016р. (повний текст підписано 29.04.2016р.) у справі №908/552/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.04.2016р. (повний текст підписано 29.04.2016р.) у справі №908/552/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3 Надруковано 5 прим:1 позивачу;1 відповідачу;1 ГСЗО;1 до справи;1 ДАГС.