РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016Справа №910/12166/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доМоторного (транспортного) страхового бюро України
простягнення 22 423,31 грн.

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Неклонський В.І.
від відповідача: Патрик Г.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - ПАТ «СК «УСГ») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) про стягнення 22 423,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «СК «УСГ» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №25-2107-12-00010 від 01.06.2012 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - «ДТП») виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована іноземним сертифікатом «зелена картка», а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.07.2016 р.

18.07.2016 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом, а також недоведеності існування чинного сертифікату «зелена картка» у особи, винної у скоєнні ДТП.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору та клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності та поновлення даного строку, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечувала з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2012 р. між ПАТ «СК «УСГ» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №25-2107-12-00010 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

22.11.2012 р. о 09:50 год. на перехресті вул. Сумській та Динамівській в м. Харкові сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого було спричинено механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9112011.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Київського районного суду міста Харкова від 22.02.2013 р. у справі №2018/19539/2012, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0003488 від 26.11.2012 р., складеного ТОВ «Актив-Транс Харків», вартість відновлювального ремонту, завданого власникові автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 46 427,62 грн.

На підставі страхового акту №ПССКА-1825 від 12.12.2012 р. позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, перерахував на рахунок СТО суму страхового відшкодування у розмірі 44 846,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16598 від 14.12.2012 р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9112011 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_4

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Як вбачається із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9112011, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована іноземним сертифікатом «зелена картка» №RUS/004/08616957 з терміном дії до 22.11.2012 р.

Взаємовідносини у сфері міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» врегульовані безпосередньо Процедурними Правилами, прийнятими Радою Бюро на Генеральній Асамблеї 30.05.2002 р. та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом положень п. 10.4. ст. 10 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час в'їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 41.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, в тому числі, транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Згідно зі статтею 8 Процедурних правил якщо бюро країни, де сталася подія, отримує вимогу, що ґрунтується на існуванні Зеленої картки, воно повинно ідентифікувати картку.

Відповідно до статті 8 Процедурних правил, наступна інформація необхідна для ідентифікації Зеленої картки: 1) назва Бюро або код країни; 2) найменування страховика та І або код і 3) серійний номер Зеленої картки. Всі ці дані є обов'язковими.

Бюро країни, де сталася подія, повинне переконатися, що Зелена картка була чинною на дату події, на якій ґрунтується вимога. Отже, Бюро (або його агент) відправляє запит на підтвердження чинності ідентифікованої Зеленої картки до Бюро, під наглядом якого ця Зелена картка, ймовірно, була видана. У такому запиті, воно повинно вказати повний номер Зеленої картки, дату і країну події та реєстраційний номер транспортного засобу (і, якщо така інформація наявна, VIN код, номер шасі або двигуна, страховий номер або будь-який ідентифікаційний знак залежно від випадку). Воно також повинно надати всю відповідну інформацію, що є в його розпорядженні, і, якщо є така можливість, копію Зеленої картки, щоб полегшити розслідування Бюро, якому надається запит.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача пояснила, що відповідачем було зроблено відповідний запит на підтвердження чинності ідентифікованої Зеленої картки, проте станом на момент розгляду справи відповіді отримано не було.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не було належними та допустимими доказами спростовано факту існування у особи, з вини якої сталася ДТП, чинного на момент скоєння такої ДТП іноземного сертифікату «зелена картка» №RUS/004/08616957.

З огляду на викладене, в даній справі наявні всі необхідні умови для відшкодування МТСБУ за рахунок коштів страхових гарантій матеріальної шкоди, зокрема, заподіяння ДТП транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», який діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України.

В той же час, згідно із ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 Цивільного кодексу України ).

Отже, зважаючи на викладене та на перехід до позивача (ПАТ «СК «УСГ») після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором майнового страхування від останнього прав кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається.

Оскільки у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора, зокрема страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, застосовується загальний строк позовної давності (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 р. 3 справі №3-303гс15 та від 18.05.2016 р. у справі №6-2809цс15.

Судом встановлено, що ДТП за участі застрахованого автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2, сталася 22.11.2012 р., відтак початком перебігу позовної давності є момент настання страхового випадку.

Позовна заява подана суду 30.06.2016 р., тобто після спливу позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

18.07.2016 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд застосувати строки позовної давності.

В свою чергу, позивачем в судовому засіданні 25.07.2016 р. подано заяву про визнання поважними причин пропуску ним строку позовної давності у зв'язку з тим, що про особу, яка є винуватцем спірної ДТП позивач довідався тільки з постанови Київського районного суду м. Харкова, яка була ним отримана тільки 06.08.2013 р.

Суд відзначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але відповідно до ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Розглянувши подане позивачем клопотання суд не вбачає підстав для визнання поважними причин пропуску ним строків позовної давності.

Згідно із ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, сплив, а судом не встановлено обставин, передбачених ст. 268 Цивільного кодексу України або іншими законами та відсутні поважні причини його пропуску, то за таких обставин у задоволенні позову про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 22 423,31 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.07.2016 р.

Суддя В.П. Босий