РІШЕННЯ

18 липня 2016 року Справа № 913/434/16

Провадження №16/913/434/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 21825грн.

Судова колегія у складі:

головуючий - суддя Шеліхіна Р.М.,

суддя Зюбанова Н.М.,

суддя Голенко І.П.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. від 27.04.16 №688;

від відповідача не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у сумі 21825грн. за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 53573424 в залізничній накладній від 02.10.2015 № 48840862.

Відповідач надав до матеріалів справи відзив від 05.04.16, яким заперечив проти позову, посилаючись на умови договору від 02.03.12 №512160, укладеного між Державним підприємством «Донецька залізниця» та ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит», дозвіл залізниці на визначення маси вантажу шляхом обміру і п.22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

У відзиві вказано, що телеграмою від 01.10.2015 ПАТ Українська залізниця надала дозвіл на визначення маси вантажів при відправленні зі станції «Довжанська» ДОН. залізниці шляхом обміру, в результаті чого у вагоні № 53573424 вказана маса вантажу 69000 кг., про що зазначено в накладній від 02.10.2015№ 48840862.

При прибутті вагону на станцію призначення Придніпр. залізницею було проведено переважування маси вантажу на 150-тонних вагонних вагах, під час якого було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні складає 67250 кг, що менше даних вказаних у залізничній накладній на 1750 кг. За результатами зважування було складено комерційний акт РА № 004156/71 від 04.10.2015.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачем було допущено порушення п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Також до матеріалів справи відповідачем надіслана заява від 05.04.2016 про зменшення штрафу. Відповідач зазначає, що позивачу не заподіяно збитків, перевізну плату позивач отримав в повному обсязі, тому співвідношення предявлених до стягнення санкцій є неспіврозмірним та призведе до поглиблення фінансових проблем на підприємстві. Тому відповідач просить зменшити розмір штрафу в десять разів.

Представник позивача у судовому засіданні 13.06.16 надав до справи копію телеграми від 29.10.15, направленої зі станції «Довжанська» ДОН. Залізниці до претензіонного сектору Придніпр. залізниці, в якій вказано, що вагон № 53573424 відправлено зі станції «Довжанська» ДОН. з/д 02.10.15 без контрольного переважування станцією «Довжанська» і відбули за вагою вантажовідправника.

Позивач заперечив доводи відповідача і в листі від 04.07.16 (а.с.87) і зазначив, що відповідно до п. 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 встановлено, що маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Водночас, у разі неможливості перевезення окремих вантажів за умовами цих Правил, воно здійснюється відповідно до статті 63 Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 на особливих умовах, які розробляються вантажовідправником і погоджуються Укрзалізницею. Позивач вказує, що перевезення на особливих умовах здійснюється за окремими договорами та у накладній під найменуванням вантажу відправником зазначається: "Перевезення на особливих умовах, розпорядчий документ Укрзалізниці від ___№___ (або номер та дата договору залізниці з вантажовласником). З одержувачем погоджено." (відмітка може містити додаткові записи про виконання особливих умов). Позивач зазначає, що заяви про перевезення вантажу на особливих умовах від ТОВ ДТЕК Свердловантрацит не надходило, у звязку з цим, відповідного дозволу від Укрзалізниці надано не було, тож вантаж по накладній у спірному вагоні перевозився на загальних умовах.

Стосовно телеграми від 01.10.2015, наданої відповідачу регіональною філією "Донецька залізниця" на визначення маси вантажу шляхом обміру, позивач вважає, що вона суперечить ст. 63 Статуту залізниць України, оскільки погоджує (дозволяє) таке перевезення Укрзалізниця, а не регіональна філія.

Представник позивача у судовому засіданні 18.07.16 заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафу в десять разів.

Представник відповідача в судове засідання 18.07.16 не прибув, витребуваних судом документів до справи не надав. Згідно зі ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зі станції відправлення «Довжанська» Донецької залізниці 02 жовтня 2015року на станцію призначення «Ігрень» Придніпровської залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області (відповідачем) був відправлений вантаж вугілля марки «Антрацит» у дванадцяти вагонах по накладній від 02.10.15 № 48840862 (а.с.9). У вагоні №53573424 навантажено вугілля масою 69000кг, про що зазначено в накладній. В графі №26 залізничній накладній зазначено, що маса вантажу визначена шляхом обміру.

На станції призначення «Ігрень» Придніпровської залізниці за ініціативою залізниці 04.10.15 було проведене контрольне перевантажування на 150-тонних тензометричних вагах ПД ТЕС, повірених 11.08.15, і встановлено, що у вагоні № 53573424 фактична маса «нетто» склала 67250кг, що менше даних, вказаних в накладній при відправленні, на 1750кг.

По даному факту складено комерційний акт від 04.10.15. № РА 004156/71 і акт загальної форми.

За невірно зазначену у накладній масу вантажу позивач відповідно до ст.ст. 118, 112 Статуту залізниць України нарахував штраф у сумі 21825грн. грн., який просить стягнути на свою користь.

Відповідач відзивом проти позову заперечив і вказав, що позивач зобовязаний був визначати масу вантажу таким же шляхом, яким було визначено при відправленні, шляхом обміру, як вказано в п.22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Аналізуючи доводи позивача, якими він заперечував доводи відповідача, наявен висновок про те, що повноважні особи ПАТ «Укрзалізниця» не надавали дозволу відповідачу на визначення маси вантажу шляхом обміру, у звязку з чим, як стверджує представник позивача, залізниця мала право перевіряти масу вантажу у вагонах на вагах.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представника позивача, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу в десять разів слід залишити без задоволення і позов слід задовольнити повністю за таких підстав.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут), накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача, і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведені норми свідчать про те, що залізниця не зобовязана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення. В даному випадку залізниця перевірила масу вантажу в вагоні, відправленому відповідачем, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи належним чином підтверджено, що відповідачем невірно вказані відомості в залізничній накладній від 02.10.15 №48840862 маси «нетто» в вагоні № 53573424, а саме: вказано 69000 кг, тоді як фактично маса «нетто» складала 65800кг і вказано 69000кг, тоді як фактично 67250кг, що було засвідчено комерційним актом від 04.10.15. № РА 004156/71 і актом загальної форми(а.с.10,11).

Статтею 122 Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту, якою встановлено стягнення штрафу у п'ятикратному розмірі провізної плати. При цьому відправник несе відповідальність перед залізницею за наслідки, які виникли.

Таким чином, відповідач має нести відповідальність перед залізницею (позивачем) у вигляді штрафу розміром 5-кратної провізної плати за невірно вказану в залізничній накладній масу вантажу перед відправленням вагонів.

Провізна плата одного вагону дорівнює 4574грн., сума штрафних санкцій 4365грн. х 5 = грн. за два вагони.

Доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи: відсутні докази надання залізницею послуг по контрольному переваженні спірного вагону перед його відправленням, тобто відсутні докази фактичного виконання сторонами договору від 02.03.2012 № 512/160 про організацію перевезень вантажів і проведень розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, укладеного між Державним підприємством "Донецька залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" на дату відправлення вантажу зі станції «Довжанська» Дон. з/д.

Аналізуючи норми Статуту залізниць України (24,37,39,63,122) та Правил приймання вантажів до перевезення (ст.7,9,13,22,24,37,39 Статуту), затверджених наказом міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (п.5), суд дійшов висновку, що такий вантаж, як вугілля камяне (вугілля марки «Антрацит»), перед відправленням залізничним транспортом і заповненням провізних документів у відповідності до вимог законодавства - у будь-якому випадку повинно бути зважене на вагонних вагах, а у разі відсутності у відправника такої можливості, відправник (відповідач) зобовязаний дотриматись приписів ст.63 Статуту залізниць України :

«Мінтранс разом із заінтересованими міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, відправниками та одержувачами у виняткових випадках, коли через особливі обставини перевезення окремих вантажів не може бути здійснено з дотриманням Правил, можуть встановлювати порядок перевезення таких вантажів на особливих умовах».

Вочевидь, що відповідач зобовязаний був звернутись до ПАТ «Укрзалізниця» для встановлення порядку перевезення вантажу (вугілля камяного) на особливих умовах, оскільки відповідач не дотримався вимог щодо обовязкового зважування вантажу на вагах перед відправленням вантажу.

Доказів дотримання вказаних вимог законодавства і доказів сумісного розроблення особливих умов перевезення вантажу відповідач не надав. Телеграма, на яку посилається відповідач як на дозвіл залізниці визначити масу вантажу шляхом обміру, не може бути оцінена судом як належний доказ надання такого дозволу, оскільки зміст телеграми не містить необхідних ознак (назв, реквізитів, самого затвердженого порядку, узгодженого між відправником вантажу і перевізником) дотримання відповідачем, як вантажовідправником, приписів ст.63 Статуту залізниць.

У звязку з недотриманням вантажовідправником (відповідачем) встановленого законодавством порядку при відправленні вантажу, залізниця (позивач) мала право на встановлення маси вантажу шляхом зважування на вагах (ст.24 Статуту залізниць), оскільки норма п.22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644, не є імперативом і не зобовязує залізницю визначати масу вантажу у той самий спосіб, що і вантажовідправник.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами у повному обсязі.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу.

Заявлене клопотання відповідач мотивує незадовільним фінансово-економічним станом підприємства, веденням виробничої діяльності на тимчасово окупованій території. До клопотання надані фінансовий звіт за 2015 рік і бухгалтерський баланс за 2015 рік з електронними квитанціями про надсилання цих документів до органів податкової інспекції і статистики України.

Керуючись правилами ст.233 ГК України, ст. 83 ГПК України, враховуючи обставини, викладені відповідачем в клопотанні, предмет, підстави і причину спору, розмір заявлених до стягнення вимог, позицію позивача, представник якого заперечив проти задоволення клопотання, суд вирішив клопотання відповідача залишити без задоволення.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.908,909 ЦК України, Статуту залізниць України, керуючись ст. ст. 22,33,34,43,44,49,75,82,83,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, 24 «а», ід. код 37596090 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, вул. Тверська, 5, ід. код 40075815 штраф у сумі 21825грн., витрати по судовому збору в сумі 1378грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення 25.07.16

Суддя Р. Шеліхіна

Суддя Н. Зюбанова

Суддя І. Голенко