РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016Справа №910/8911/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз"

до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 3% річних та інфляційних в розмірі 228 670,97 грн.

Представники сторін:

від позивача: Замкова М.О. - представник за довіреністю № 01/3623 від 25.12.2015 р.;

від відповідача: Бережок С.І. - представник за довіреністю № 14-96 від 18.04.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 3% річних та інфляційних в розмірі 228 670,97 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.01.2014 року між ним та відповідачем укладено договір на розподіл природного газу №14-112-ТН.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги по транспортуванню природного газу за період лютий 2014 року по жовтень 2015 року.

Оскільки відповідачем прострочено оплату по договору, тому позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 34 792,44 грн. та індексу інфляції в розмірі 193 878,53 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.06.2016 року.

В судовому засіданні 06.06.2016 року представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача не заперечував проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 18.05.2016 р.

В судовому засіданні оголошено перерву до 04.07.2016 року.

В судовому засіданні 04.07.2016 року представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача виніс клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на розсуд суду.

Представник відповідача не виконав вимоги ухвали суду від 18.05.2016 р.

Суд зобов'язав представника відповідача виконати вимоги ухвали суду від 18.05.2016 р.

В судовому засіданні оголошено перерву до 18.07.2016 року.

18.07.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 18.07.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.01.2014 року між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" (газорозподільне підприємство) та публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (замовник) укладено договір на розподіл природного газу №14-112-ТН.

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.2.1 договору, за договором газорозподільне підприємство зобов'язується у лютому 2014 року надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Замовних зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору (п.2.2 договору).

В подальшому сторонами були укладені додаткові угоди до договору.

Так, додатковою угодою №5 від 03.12.2014 року сторони внесли зміни до п.2.1 договору то виклали його в наступній редакції: за договором газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 та 2015 роках надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Статтею 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.11.1 договору в редакції додаткової угоди №5 від 23.11.2015 року, договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 лютого 2014 року і діє в частині надання послуг до 31 грудня 2015 року,а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

На виконання умов договору позивач протранспортував протягом лютого 2014 року по грудень 2015 року природний газ на загальну суму 29 505 535,33 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу, а саме:

- №02-ТН від 28.02.2014 року на суму 2 453 952,14 грн.;

- №02-ТН від 31.03.2014 року на суму 1 324 189,28 грн.;

- №04-ТН від 30.04.2014 року на суму 219 519,12 грн.;

- №05-ТН від 31.05.2014 року на суму 6 785,03 грн.;

- №06-ТН від 30.06.2014 року на суму 5 143,03 грн.;

- №07-ТН від 31.07.2015 року на суму 4 089,80 грн.;

- №08-ТН від 31.08.2015 року на суму 3 513,10 грн.;

- №09-ТН від 30.09.2015 року на суму 5 688,97 грн.;

- №10-ТН від 31.10.2014 року на суму 732 620,47 грн.;

- №11-ТН від 20.11.2014 року на суму 2 101 444,06 грн.;

- №12-ТН від 31.12.2014 року на суму 2 886 424,97 грн.;

- №01.1-ТН від 31.01.2015 року на суму 21 965,88 грн.;

- №01-ТН від 31.01.2015 року на суму 2 904 651,56 грн.;

- №2-ТН від 28.02.2015 року на суму 2 629 834,38 грн.;

- №3-ТН від 31.03.2015 року на суму 2 026 628,75 грн.;

- №4-ТН від 30.04.2015 року на суму 906 292,88 грн.;

- №5-ТН від 31.05.2015 року на суму 14 031,18 грн.;

- №6-ТН від 30.06.2015 року на суму 11 471,71 грн.;

- №7-ТН від 31.07.2015 року на суму 8 151,40 грн.;

- №8-ТН від 31.08.2015 року на суму 7 883,21 грн.;

- №9-ТН від 30.09.2015 року на суму 11 270,94 грн.;

- №10-ТН від 31.10.2015 року на суму 2 414 969,09 грн.;

- №11-ТН від 30.11.2015 року на суму 3 641 327,42 грн.;

- №12-ТН від 31.12.2015 року на суму 5 163 686,96 грн.

Відповідно до п.5.5 договору, оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період проведення передоплати, визначений сторонами в договорі.

Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток тарифу, визначеного на наступний період передоплати, на плановий обсяг природного газу по кожному об'єкту замовника або його споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про тариф на наступний період передоплата до дня здійснення попередньої оплати замовник розраховує суму платежу за тарифом, що діяв у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу природного протягом розрахункового періоду замовник здійснює оплату додатково заявлених обсягів транспортування природного газу в п'ятиденний строк пісня збільшення цього обсягу в установленому порядку.

У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично протранспортований природний газ сума переплати зараховується газорозподільним підприємством у рахунок оплати послуг з транспортування газу ГРМ на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок замовника на його письмову вимогу.

Згідно з п.5.6 у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який утверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦУ України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив оплату за поставку природного газу в повному обсязі, проте з простроченням.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 193 878,53 грн. та три проценти річних в розмірі 34 792,44 грн..

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язання» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 193 878,53 грн. та трьох процентів річних в розмірі 34 792,44 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд повертає, за ухвалою суду, суму судового збору в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код: 20077720) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" (58009, Чернівецька обл., місто Чернівці, вул. Вінниченка, будинок 9 А, ідентифікаційний код: 03336166) три проценти річних в розмірі 34 792 (тридцять чотири тисячі сімсот дев'яносто дві) грн. 44 коп., індекс інфляції в розмірі 193 878 (сто дев'яносто три тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 53 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 430 (три тисячі чотириста тридцять) грн. 06 коп.

3. Повернути публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" (58009, Чернівецька обл., місто Чернівці, вул. Вінниченка, будинок 9 А, ідентифікаційний код: 03336166) з Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір в сумі 1 556 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 89 коп. як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом, перерахований за платіжним дорученням № 488 від 28.04.2016 року, яке знаходиться в матеріалах справи № 910/8911/16.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 01.08.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий