УХВАЛА

20.07.2016№ 910/846/15-г

За заявою Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у

справі № 910/846/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гринвуд-Проект»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 150 000,00 грн.

Головуючий суддя Літвінова М.Є.

Судді Борисенко І.І. Привалов А.І.

Представники учасників судового процесу:

від стягувача: не з'явився;

від боржника: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.05.2015 р. у справі № 910/846/15-г у складі: Головуючий суддя: Літвінова М.Є., судді Борисенко І.І., Полякова К.В., позов задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (04108, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гринвуд-Проект" (49054, м. Дніпропетровськ, вул. Українська, 36, код 35681257) попередню оплату у розмірі 150 000,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) та 3 000,00 грн. (три тисячі гривень) судового збору.

05.06.2015 р. господарським судом міста Києва в порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України було видано наказ про примусове виконання вищевказаного рішення.

29.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/846/15-г.

Відповідно до розпорядження Керівника апарату господарського суду міста Києва від 29.06.2016 р. № 04-23/1233 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.06.2016 р., у зв'язку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Полякової К.В., вищевказану заяву було передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Літвінова М.Є., судді Борисенко І.І., Привалов А.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2016 р. колегією суддів у складі: Головуючий суддя Літвінова М.Є., судді Борисенко І.І., Привалов А.І. прийнято справу № 910/846/15-г для розгляду заяви Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/846/15-г до свого провадження, розгляд заяви призначено на 20.07.2016 р.

Представники учасників судового процесу в судове засідання 20.07.2016 р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши в судовому засіданні 20.07.2016 р. заяву Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/846/15-г, суд вирішив задовольнити її виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом та підлягає виконанню у порядку, що встановлений Господарським процесуальним кодексом України.

Статтею 120 ГПК України передбачено, що у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Пунктом 8 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

За приписами вказаних норм, державний виконавець має право звернутися до господарського суду із заявою про видачу дубліката наказу в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання, який відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" становить один рік.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

В силу ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що на виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/846/15-г.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державний виконавець звернувся із заявою про видачу дублікату наказу до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Як на тому наголосив Вищий господарський суд України у постанові від 10.06.2015 р. у справі №910/14601/13, наведені норми не ставлять саму по собі видачу дубліката втраченого наказу в залежність як від причин його втрати, так і від того, ким втрачений наказ. Визначальними обставинами є сам факт втрати виданого судом наказу, заява повинна бути подана до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання і те, що він не пред'являвся до виконання.

Отже, підставою для видачі наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу, а відсутність таких документів є підставою для відмови у видачі дублікату наказу.

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов'язує державного виконавця наводити причини втрати наказу.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення виконавчих дій наказ господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/846/15-г було втрачено, що підтверджується поданням від 14.06.2016 р. за підписом державного виконавця В.А. Полінського.

Згідно із положеннями ст. ст. 4-5, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і їх виконання провадиться на підставі виданого господарським судом наказу.

Задовольняючи заяву державного виконавця про видачу дублікату наказу, суд виходить з того, що державним виконавцем означену заяву подано з дотриманням встановлених Господарським процесуальним кодексом України вимог, а також того, що в добровільному порядку рішення господарського суду у даній справі боржником не виконано.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012), а також Рішення від 26.червня 2013 року, № 5-рп/2013.

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Також, суд звертає увагу на те, що видача дублікату наказу жодним чином не порушує права відповідача та не покладає на нього якихось додаткових зобов'язань, оскільки відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України та п. 6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі.

Керуючись ст. ст. 86, 120 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910 /846/15-г задовольнити.

2. Видати Подільському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві дублікат наказу господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/846/15-г.

Головуючий суддя М.Є. Літвінова

Судді І.І. Борисенко

А.І. Привалов