РІШЕННЯ

25 липня 2016 року Справа № 913/686/16

Провадження №30/913/686/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аксент Плюс, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛЦК, м. Луганськ

про стягнення 453000 грн. 00 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 06.06.2016 б/н;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 01.04.2016 про відступлення права вимоги на підставі договору № 440 на технічне обслуговування та ремонт обладнання від 01.01.2013 в сумі 453000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем зобовязань за договором про відступлення права вимоги в частині оплати за роботи з технічного обслуговування та ремонту обладнання згідно із договором № 440 від 01.01.2013.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 07.07.2016, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що боржника не було повідомлено про заміну кредитора відповідно до п. 7 договору відступлення права вимоги.

Проте, відповідач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" розяснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14). Так, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву повязано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцем реєстрації відповідача є 91024, м. Луганськ, вул. Дачная, б. 5.

Листом від 16.03.2015 № 511-30-100 УДППЗ Укрпошта повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень до вказаного населеного пункту.

Оскільки відповідач у справі знаходиться на території проведення АТО, то інформація про час і місце судового засідання також була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчить роздрукована сторінка з мережі Інтернет.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тому у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК (аналогічна позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Дослідивши обставини справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ЛЦК», як замовником, та приватним акціонерним товариством «Лугцентрокуз імені ОСОБА_3», як виконавцем, 01.01.2013 було укладено договір № 440 на технічне обслуговування та ремонт обладнання (далі за текстом договір, а.с. 29-32).

До договору підписано додаткові угоди.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання з виконання технічного обслуговування обладнання (виробничих потужностей).

Згідно з п. 4.4 договору оплата 100% вартості технічного обслуговування за місяць здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на підстав рахунку виконавця.

Пунктом 7.2.договору передбачено, що договір діє по 31.12.2016.

Позивачем надано послуги на суму 453000 грн. 00 коп., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № 4_001, який належним чином підписаний сторонами без зауважень та скріплений печатками підприємств (а.с. 36).

На виконання умов договору позивач виставив відповідачу для оплати рахунок на вказану суму № Я-0475 від 03.03.2016 (а.с. 35).

ПрАТ «Лугцентрокуз імені ОСОБА_3» направило відповідачу вимогу б/н від 03.03.2016 про здійснення оплати за надані послуги.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань по договору за ним утворився борг в сумі 453000 грн. 00 коп.

Між приватним акціонерним товариством «Лугцентрокуз імені ОСОБА_3», як первісним кредитором, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аксент Плюс», як новим кредитором, 01.01.2016 було укладено договір про відступлення права вимоги (а.с. 38-39).

Відповідно до п. 1 вказаного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до ТОВ «ЛЦК», а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі 453000 грн. 00 коп. та набуває прав вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу прав вимоги та прав вимоги, які виникнуть в майбутньому за договором № 440 на технічне обслуговування та ремонт обладнання від 01.01.2013.

Згідно із п. 2 договору відступлення права вимоги до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за основним договором, в тому числі, але не виключно, права вимоги оплати наданих послуг, сплати штрафних санкцій за основним договором у розмірі, який буде існувати на момент переходу прав вимоги.

Пунктом 3 договору відступлення права вимоги встановлено, що станом на дату укладання цього договору заборгованість боржника перед первісним кредитором за основним зобовязанням становить 453000 грн. 00 коп.

Права вимоги за основним зобовязанням є таким, що передані новому кредитору з моменту підписання даного договору, та підтвердження цього факту не потребує підписання сторонами будь-яких додаткових документів, актів приймання-передачі, і т.д. (п. 6 договору відступлення вимоги).

Вказану заборгованість позивачем заявлено до стягнення за цим позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, як неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання ПрАТ «Лугцентрокуз імені ОСОБА_3» зобовязань за договором № 440 від 01.01.2013 на суму 453000 грн. 00 коп. (а.с. 35-36), що відповідачем взагалі не спростовано.

Як встановлено судом, ПрАТ «Лугцентрокуз імені ОСОБА_3» відступило право вимоги на суму 453000 грн. 00 коп. за договором № 440 від 01.01.2013 новому кредитору ТОВ «Аксент Плюс» згідно із умовами договору про відступлення права вимоги від 01.01.2016.

Докази сплати вказаної суми в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 6 договору відступлення права вимоги за основним зобовязанням є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання даного договору, та підтвердження цього факту не потребує підписання сторонами будь-яких додаткових документів, актів приймання-передачі, і т.д.

Тому, доводи відповідача за відзивом про те, що права вимоги у боржника виконання умов договору № 440 від 01.01.2013 в частині оплати має бути передано лише після оплати грошових коштів за відступлення права вимоги та надіслання повідомлення боржнику за умовами п.п. 5,7 договору, є безпідставними, оскільки спростовуються п. 6 договору про відступлення права вимоги.

Крім того, в силу положень ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора в зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом.

Договір № 440 на технічне обслуговування та ремонт обладнання від 01.01.2013 не містить будь-яких виняткових виключень, тому заміна кредитора була здійснена без згоди боржника.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 453000 грн. 00 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за договором у сумі 453000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аксент Плюс до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛЦК про стягнення 453000 грн. 00 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛЦК, м. Луганськ, вул. Дачная, б. 5, код 37178692, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аксент Плюс, м. Київ, вул. Дружби Народів, б. 14-16, код 40128699, борг сумі 453000 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 6795 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано - 27.07.2016.

Суддя І.П.Голенко

Надр. 3 прим.

1-до справи

2-позивачу за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 14-16

3- відповідачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: м. Луганськ, вул. Дачная, б. 5 (не направляється у звязку з тим, відповідно до листа УДППЗ Укрпошта від 16.03.2015 №511-30-100 пересилання пошти до вказаного населеного пункту тимчасово не здійснюється).