РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016Справа №910/8278/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
про стягнення 172 204,01 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Кирищук В.П. (дов. № 91/2015/11/11-5 від 11.11.2015 року)
від відповідача Мазурок Я.В. (дов. № 155/1/03-63 від 06.01.2016 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19 липня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 229 979,16 грн., в тому числі 78 293,25 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 26 230,53 грн. заборгованості за реактивну електроенергію, 33 689,90 грн. заборгованості за двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електроенергії, 8 177,89 грн. 3 % річних, 72 137,48 грн. інфляційних втрат, 11 450,11 грн. пені.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови Договору № 477 від 27.03.1992 року на використання електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8278/16 та призначено справу до розгляду на 02.06.2016 року.

01.06.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду.

02.06.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 02.06.2016 року надав документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 02.06.2016 року, у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 30.06.2016 року, про що сторони були повідомлені під розписку.

30.06.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи. У поданому відзиві представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог в частині стягнення нарахувань за втрати електричної енергії на ділянці мережі від точки продажу електроенергії до місця встановлення розрахункових засобів обліку, в частині всіх нарахувань за період з 27.02.2015 року по листопад 2015 року, в частині нарахувань за перевищення договірних величин споживання, в частині нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з травня 2013 року по липень 2015 року, в частині нарахувань пені.

У судовому засіданні 30.06.2016 року представники сторін підтримали подане клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 30.06.2016 року представники сторін подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Розглянувши подане сторонами 30.06.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.06.2016 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 19.07.2016 року.

14.07.2016 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про уточнення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви, позивач просив стягнути з відповідача 172 204,01 грн., в тому числі 78 293,25 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 26 230,53 грн. заборгованості за реактивну електроенергію, 33 689,90 грн. заборгованості за двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електроенергії, 30 330,11 грн. інфляційних втрат, 3 660,22 грн. 3 % річних.

Відповідно до пункту 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Враховуючи викладене, суд розцінює подану позивачем заяву як зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

18.07.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав контррозрахунок заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 19.07.2016 року представник позивача надав додаткові документи та усні пояснення по суті спору, відповідно до підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.07.2016 року проти позову заперечив частково, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

27.03.1992 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (надалі - позивач) та Підприємством спеціалізованих робіт Шевченківської районної ради народних депутатів, правонаступником якого є відповідач (надалі - відповідач, ) був укладений Договір № 477 про користування електричною енергією.

Між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 від 31.08.2010 року до договору, якою договір від 27.03.1992 року № 477 про постачання електричної енергії викладено в новій редакції згідно з додатком 1 до цієї угоди та додаткову угоду № 1 від 31.08.2010 року до договору, яким позивач та відповідач дійшли згоди про віднесення до існуючого особового рахунка № 3510477 територіально відокремлені площадки, що розташовані за адресами, зазначеними в додатку 4а "Перелік об'єктів" до договору від 27.03.1992 року №477, укладеними сторонами 30.08.2010 року.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору, позивач зобов'язався продати відповідачу електричну енергію, а останній зобов'язався оплатити вартість спожитої електричної енергії своєчасно та в повному обсязі ( пункт 4.1 договору ).

Згідно пункту 2.1 додатку № 2 до договору, відповідач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати, яка здійснюється до 20 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю в розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії, згідно з додатком до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам".

Пунктом 2 додатку 2 до договору передбачено, що відповідач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Згідно пункту 4.2.2 додатку 1 до вказаного договору, у разі перевищення договірних величин споживання електричної енергії потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, відповідач сплачує позивачу двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

У додатку 5 б до вказаного договору визначено порядок розрахунків та строки оплат за перетікання реактивної електроенергії, який визначений відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, що затверджена наказом Міністерством палива та енергетики України № 19 від 17.01.2002 року.

Пункт 17 зазначеного додатку зобов'язує відповідача перерахувати позивачу кошти за перетікання реактивної електричної енергії до 1 числа наступного календарного місяця.

Пункт 5.1. договору, передбачає обов'язок відповідача сплачувати десятикратну вартість електричної енергії, використаної у більшій кількості, ніж передбачено періодом ( місяцем, кварталом ) зазначеного договору.

Відповідно до пункту 6 додатку 2 до договору, перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається за результатами підсумків розрахункового періоду на підставі підтвердженого сторонами додатку " Акту про використану електричну енергію". Протягом наступних календарних місяців споживач отримує у постачальника рахунок на оплату двократної вартості перевищення. Вартість перевищення споживання електричної енергії понад договірну величину має бути оплачена до дати зазначеної у платіжному повідомленні, і не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Позивач зазначає, що взяті на себе зобов'язання виконав, проте відповідач порушує договірні зобов'язання, внаслідок чого за період з 01.05.2013 року по 01.01.2016 року виникла заборгованість за використану активну електричну енергію, яка станом на 01.04.2016 року становить 78 293,25 грн., та за період з 01.05.2013 року по 01.01.2016 року виникла заборгованість за використану реактивну електричну енергію, яка станом на 01.04.2016 року становить 26 230,53 грн., що підтверджується рахунками-розшифровками за спірний період, актами приймання-передачі товарної продукції та актами надання послуги з компенсації перетікання реактивної енергії за спірний період, а також довідкою про надходження коштів за спожиту електричну енергію.

Позивачем при розрахунку вартості спожитої електричної енергії застосовуються тарифи, які встановлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про електроенергетику", споживач у разі споживання електричної енергії понад встановлену договірну величину за розрахунковий період сплачує енергопостачальній організації двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електричної енергії.

У травні 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 3 810,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 4 627,78 грн.

У червні 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 3 942,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 4 788,11 грн.

У липні 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 3 501,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 4 252,45 грн.

У серпні 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 3 891,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 4 820,48 грн.

У вересні 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 2 619,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 3 244,63 грн.

У жовтні 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 3 390,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 4 199,81 грн.

У листопаді 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 2 828,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 3 503,56 грн.

У грудні 2013 року зафіксовано перевищення договірних величин споживання електроенергії на 3 433,00 кВ/г, двократна вартість якого становить 4 253,08 грн.

Обсяги постачання електричної енергії Відповідачу, заявлені ним на 2013 рік, зазначено у Додатку 8А до Договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови Договору № 477 від 27.03.1992 року на використання електричної енергії, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача 78 293,25 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 26 230,53 грн. заборгованості за реактивну електроенергію, 33 689,90 грн. заборгованості за двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електроенергії.

Відповідач заперечував проти розміру заявлених позовних вимог, надав власний контррозрахунок заявлених позовних вимог.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, згідно зі статтями 14, 526 Цивільного кодексу України, між сторонами у справі наявні цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу статті 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Статтею 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживач у разі споживання електричної енергії понад встановлену договірну величину за розрахунковий період сплачує енергопостачальній організації двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в яких одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу статті 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання не наведено.

Зважаючи на вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що доказів в спростування обставин відсутності заборгованості відповідачем не надано, суд, здійснивши перевірку розрахунку позовних вимог за заявлений період, вважає, обґрунтованими та доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача 78 293,25 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 26 230,53 грн. заборгованості за реактивну електроенергію, 33 689,90 грн. заборгованості за двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електроенергії.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 30 330,11 грн. інфляційних втрат, 3 660,22 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про його обґрунтованість та дійшов висновку про стягнення 30 330,11 грн. інфляційних втрат, 3 660,22 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 78 293,25 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 26 230,53 грн. заборгованості за реактивну електроенергію, 33 689,90 грн. заборгованості за двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електроенергії, 30 330,11 грн. інфляційних втрат, 3 660,22 грн. 3 % річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 51-А, ідентифікаційний код 03366500) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 00131305) 78 293 (сімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто три) грн. 25 коп. заборгованості за активну електричну енергію, 26 230 (двадцять шість тисяч двісті тридцять) грн. 53 коп. заборгованості за реактивну електроенергію, 33 689 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 90 коп. заборгованості за двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами електроенергії, 30 330 (тридцять тисяч триста тридцять) грн. 11 коп. інфляційних втрат, 3 660 (три тисячі шістсот шістдесят) грн. 22 коп. 3 % річних, 2 583 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят три) грн. 06 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.07.2016

Суддя С.В. Стасюк