ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" липня 2016 р. Справа № 924/579/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Експобанк, м. Київ;

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Славута;

про стягнення заборгованості за договором кредиту та забезпечення №237/АК-2007 від 05.12.2007р. в сумі 26 471,11 доларів США та 6 192,15 грн., з яких: 18 120,63 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 8 353,48 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 6 192,15 грн. комісії за кредитне обслуговування, що в загальному еквівалентні становить 672 439,66 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача заборгованості за договором кредиту та забезпечення №237/АК-2007 від 05.12.2007р. в сумі 26 471,11 доларів США та 6 192,15 грн., з яких: 18 120,63 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 8 353,48 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 6 192,15 грн. комісії за кредитне обслуговування, що в загальному еквівалентні становить 672 439,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.12.2007р. між ФОП ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ „КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ЕКСПОБАНК (банк) було укладено Договір кредиту і забезпечення № 237/АК-2007, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 19000,00 дол. США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності.

Відповідно до п.1.2 договору кредиту, позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних від суми кредиту. Згідно з умовами Кредитного договору даний кредит був виданий Відповідачеві на строк до 04.12.2014р.

Згідно ч.1 ст.175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що вищевказаний договір є кредитним договором, за умовами якого банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 „позика глави 71 ЦК України.

Частиною 1 ст.1048 передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За положеннями ч. 1 ст.1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що станом на сьогодні має місце порушення зобов'язань зі сторони відповідача, оскільки свої зобов'язання за Кредитним договором останній не виконав, кошти, які підлягали обов'язковій сплаті (тіло кредиту, відсотки за користування ним) сплачено Банку не було, у зв'язку із чим виникла прострочена заборгованість, а у АТ „КБ „Експобанк необхідність у захисті свого законного, але порушеного права на повернення суми боргу.

Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов'язання, або хоча і приступив, але не виконав його у встановлений договором чи законом строк.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У додаткових письмових поясненнях від 06.07.2016р. №110/2274 позивач повідомив суд про те, що на підставі постанови Правління НБУ від 22.01.2015 року № 41 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Експобанк, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2015р. №15 „Про початок процедури ліквідації АТ „КБ „Експобанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банк, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.12.2015р. №245 „Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ „КБ „Експобанк та делегування повноважень ліквідатора - було розпочато процедуру ліквідації ПАТ „КБ „Експобанк та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „КБ „Експобанк ОСОБА_2.

У зв'язку із тим, що розпочато процедуру ліквідації банку та через складне фінансове становище у позивача немає можливості забезпечити явку представника для участі в судовому засіданні, адже, відповідно до ст.50 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб до складу ліквідаційної маси Банку включаються будь-які кошти, які, в першу чергу, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів.

Так, із дня свого призначення уповноважена особа Фонду приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. Відповідно до ст.52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів.

Позивач повідомив суд, що у звязку із недостатністю коштів для повернення вкладникам гарантованої державою суми, під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав позивачу на поворотній основі цільову позику.

Із врахуванням вищевикладеного, позивач просить суд про задоволення позову.

Представник позивача в засіданні суду 29.07.2016р. участі не приймав, натомість у поданому раніше письмовому поясненні від 06.07.2016р. №110/2274 просить суд вирішити справу за наявними доказами та без участі повноважного представника Банку.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду від 23.06.2016р. та від 12.07.2016р. не виконав, натомість ухвали повернуті на адресу суду без вручення відповідачу з відміткою органу зв'язку „за закінченням терміну зберігання.

Судом приймається до уваги, що згідно з ч.1 ст.21 ГПК України, сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства і організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу.

Статтею 1 ГПК України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Із наявних у справі доказів слідує, що відповідач у даній справі ОСОБА_1, м. Славута як фізична особа-підприємець припинив свою діяльність згідно постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2010р. по справі №2-а-7170/10/2270, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №2008726 від 20.08.2014р. припинено за судовим рішенням. Дане підтверджується спеціальними витягами із ЄДР від 23.06.2016р. №22044872, №22044838.

Судом враховується, що згідно п.4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачено, що за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке.

Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У справах про визнання недійсним акта, раніше виданого ліквідованим органом, господарський суд вправі замінити його іншим органом, на який покладено видання відповідних актів.

Громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Судом враховується те, що реєстрація припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Славута була проведена 20.08.2014р. за реєстраційним №2008726, тобто до порушення провадження у даній справі №924/579/16 згідно ухвали від 23.06.2016р.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи (п.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Таким чином, провадження у даній справі підлягає припиненню відповідно до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України з огляду на припинення ОСОБА_1, м. Славута як субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця.

Згідно ч.1 п.6 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно ч.3 ст.80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат та про повернення судового збору з бюджету.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України „Про судовий збір у разі припинення провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст.80 (п.6 ч.1), 86 Господарського процесуального кодексу України, СУД

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №924/579/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Експобанк, м. Київ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Славута про стягнення заборгованості за договором кредиту та забезпечення №237/АК-2007 від 05.12.2007р. в сумі 26 471,11 доларів США та 6 192,15 грн., з яких: 18 120,63 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 8 353,48 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 6 192,15 грн. комісії за кредитне обслуговування, що в загальному еквівалентні становить 672 439,66 грн., припинити.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 позивачу (вул. Дмитрівська, 18/24, м. Київ, 01054) рекоменд. кореспонд.;

3 відповідачу (АДРЕСА_1, 30000) рекоменд. кореспонд.