ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа № 925/626/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" м. Шпола, Черкаська область

до публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат" м. Ватутіне, Черкаська область

про стягнення 114121 грн. 34 коп.,

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 29.06.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 18.07.2016.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат" про стягнення 114121 грн. 34 коп. заборгованості за договором поставки зерна від 30.07.2015 №243, у тому числі: 88256 грн. 00 коп. основного боргу за поставлене зерно і 25865 грн. 34 коп. пені.

Також позивач у позові просить господарський суд відшкодувати йому за рахунок відповідача 1711 грн. 82 коп. витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором поставки зерна від 30.07.2015 №243 щодо своєчасної і повної оплати позивачу поставленого ним відповідачу зерна.

Ухвалою від 10.06.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 10 годину 05.07.2016 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 05.07.2016 Господарський суд Черкаської області у звязку з незявленням представника відповідача в судове засідання, призначене на 05.07.2016, відклав розгляд справи на 10 годину 19.07.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач у відзиві на позов визнав позов в частині вимоги про стягнення 88256 грн. основного боргу і заперечив проти стягнення 25865 грн. 34 коп. пені, оскільки вважає, що остання має бути зменшена господарським судом з огляду на скрутне фінансове становище відповідача і знаходження усього його рухомого та нерухомого майна у заставі кредиторів.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.07.2016 за участю представників обох сторін представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, а представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позов.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" як постачальник та публічне акціонерне товариство "Ватутінський хлібокомбінат" як покупець уклали між собою договір поставки зерна № 243 (а. с. 9-11, далі договір № 243), згідно з п. 1.1 та п. 2.1 якого постачальник зобовязався передати у власність покупцю до 100 тонн зерна пшениці 2 класу (товар) вартістю 3400 грн. за одну тонну на підставі заявлених покупцем замовлень на постачання, які складаються за формою, визначеною в умовах цього договору, а покупець зобовязався приймати цей товар та оплачувати його на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору № 243 постачальник поставляє товар в асортименті і кількості, зазначеній в замовленні на постачання, термін поставки товару встановлюється сторонами за домовленістю.

У п. 4.1 договору № 243 його сторони передбачили, що товар поставляється постачальником покупцю за договірними цінами, погодженими сторонами шляхом переговорів або згідно додатків, які можуть бути укладені до даного договору.

Згідно з п. 4.2 договору №243 видаткова накладна, виписана на передачу партії товару та підписана уповноваженими представниками покупця та постачальника, є підтвердженням домовленості сторін про ціну.

Пунктом 4.4 договору № 243 встановлено, що оплата за товар, що поставляється, здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу протягом 3 банківських днів.

Відповідно до п. 7.2 договору №243 в разі несвоєчасного розрахунку покупцем за поставлений товар, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний прострочений календарний день.

На виконання договору №243 товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" за видатковими накладними (а. с. 83-93) передало публічному акціонерному товариству "Ватутінський хлібокомбінат" через його представника ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреностей (а. с. 94 - 96), зерно пшениці в загальній кількості 166,11 тонн на загальну суму 564774 грн.

Публічне акціонерне товариство "Ватутінський хлібокомбінат" на виконання своїх зобовязання за договором № 243 щодо оплати поставленого товару перерахувало товариству з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" на його рахунок в установі банку лише 476518 грн., що підтверджується банківськими виписками із особового рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" (а. с. 60-82).

Борг публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат" перед товариством з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" за поставлене за договором №243 зерно пшениці становить 88256 грн. (564774 грн. - 476518 грн.), що підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 04.12.2015 (а. с. 39) і визнається відповідачем.

При цьому неоплаченим залишилося зерно пшениці передане товариством з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" публічному акціонерному товариству "Ватутінський хлібокомбінат" за видатковою накладною від 15.09.2015 №11/235 частково на суму 38820 грн. і за видатковою накладною від 16.09.2015 №11/251 повністю на суму 49436 грн.

За порушення встановленого п. 4.4 договору № 243 строку проведення розрахунків за поставлений товар товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" нарахувало публічному акціонерному товариству "Ватутінський хлібокомбінат" до сплати 25865 грн. 34 коп. передбаченої п. 7.2 вказаного договору пені на суму боргу 88256 грн. за дні прострочення з 20.09.2015 по 26.05.2016. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня.

На день прийняття Господарським судом Черкаської області цього рішення публічне акціонерне товариство "Ватутінський хлібокомбінат" борг перед товариством з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" у сумі 88256 грн. та пеню у сумі 25865 грн. 34 коп. не сплатило.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошові зобовязання за господарським договором № 243 щодо своєчасної та повної оплати позивачу поставленого ним зерна пшениці, заборгувавши позивачу 88256 грн. і тим самим порушив права останнього на своєчасне одержання повної вартості поставленого товару.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошових зобовязань за договором № 243 в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 88256 грн. основного боргу, а також передбаченої п. 7.2 договору №243 пені.

У розрахунку стягуваної суми пені позивач неправильно визначив дату початку прострочення в оплаті поставленого товару і нарахував пеню з порушенням встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячного строку для нарахування штрафних санкцій.

За видатковою накладною від 15.09.2015 №11/235 відповідач відповідно до п. 4.4 договору №243 мав оплатити товар протягом трьох банківських днів: 16, 17 і 18 вересня 2015 року, отож прострочення в оплаті цього товару розпочалися з 19.09.2015 і відповідно з цієї дати розпочався шестимісячний строк для нарахування пені, який закінчився 18.03.2016.

За видатковою накладною від 16.09.2015 №11/251 відповідач відповідно до п. 4.4 договору №243 мав оплатити товар протягом трьох банківських дів: 17, 18 і 21 вересня 2015 року (19 та 20 вересня 2015 не були банківськими днями), отож прострочення в оплаті цього товару розпочалися з 22.09.2015 і відповідно з цієї дати розпочався шестимісячний строк для нарахування пені, який закінчився 21.03.2016.

Отже, за вказаний позивачем у розрахунку стягуваної суми пені період прострочення з 20.09.2015 по 26.05.2016 позивач має право на стягнення з відповідача 19395 грн. 12 коп. передбаченої п. 7.2 договору №243 пені, у тому числі:

8516 грн. 99 коп. пені від суми боргу 38820 грн. за товар, поставлений за видатковою накладною від 15.09.2015 №11/235, за період прострочення з 20.09.2015 по 18.03.2016;

10878 грн. 13 коп. пені від суми боргу 49436 грн. за товар, поставлений за видатковою накладною від 16.09.2015 №11/251, за період прострочення з 22.09.2015 по 21.03.2016.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У даному випадку господарський суд вважає за можливе скористатися своїм передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України правом та зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача за порушення ним строків оплати товару, до 12500 грн.

При цьому господарський суд оцінив даний випадок як винятковий і врахував як обставину, що має істотне значення для зменшення розміру стягуваної пені, - скрутне фінансове становище відповідача, що має місце на день прийняття господарським судом цього рішення.

Отож, з урахуванням зменшення господарським судом застосованої позивачем пені з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 88256 грн. основного боргу та 12500 грн. пені.

В п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 03.06.2016 №505 сплатив до Державного бюджету України 1712 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача 1614 грн. 77 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат" (вул. Транспортна, 33, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" (вул. Лебединська, 144, м. Шпола, Черкаська область, 20603, ) 88256 грн. 00 коп. основного боргу, 12500 грн. 00 коп. пені та 1614 грн. 77 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 22.07.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко