РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016Справа №910/9216/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІО-МТ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИО»

про стягнення 33 973,07 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Гасай М.Б., за довіреністю

від відповідача: Бердичевський О.В., адвокат

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІО-МТ" (далі - відповідач) заборгованості за договором про закупівлю робіт в загальному розмірі 33973,07 грн., з яких: 23437,60 грн. пені та 10535,47 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем щодо строків виконання проектно-вишукувальних робіт з розробки проектно-кошторисної документації по об'єкту «Капітальний ремонт газопроводу Острогозьк-Шебелинка 1н., DN 1000. км 225-230».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 порушено провадження по справі № 910/9216/16, розгляд справи призначено на 13.06.2016.

08.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву з клопотанням про залучення до участі у справі третьої особи.

09.06.2016 позивачем подано до канцелярії суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 13.06.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову надав заперечення, а також підтримав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИО».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИО», розгляд справи відкладено на 18.07.2016.

У судове засідання 18.07.2016 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 18.07.2016 з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував.

Третя особа у судове засіданні 18.07.2016 свої представників не направила, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Приймаючи до уваги п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце проведення наступного судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. Зважаючи, що неявка повноважного представника третьої особи не перешкоджає розгляду спору по суті, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.07.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИО» (далі - третя особа) було укладено договір про закупівлю робіт № (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 в порядку та на умовах визначених цим договором, замовник доручає підрядникові, а підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання наступних проектно-вишукувальних робіт: розробки проектно-кошторисної документації по об'єкту «Капітальний ремонт газопроводу Острогозьк-Шебелинка 1 н., DN 1000, км 225-230», а замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Склад, вартість та обсяги робіт, які підлягають закупівлі за даним договором, також порядок узгодження та затвердження проектно-кошторисної документації визначені в Завданні на розробку робочого проекту (додаток № 1), в зведеному Кошторисі на проектно-вишукувальні роботи (додаток № 3) та Протоколі погодження договірної ціни на проектно-вишукувальні роботи (додаток № 4), що є невід'ємними частинами договору, а також умовами даного договору. Зміст і строки надання послуг визначаються Календарним планом (додаток № 2), що є невід'ємною частиною договору (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість виконання робіт цього договору, визначена у відповідності до Протоколу погодження договірної ціни на проектно-вишукувальні роботи (додаток № 4) на основі кошторису на проектно-вишукувальні роботи, розраховано у відповідності до вимог ДБН Д.1.1-1-2000 становить 545581,52 грн., у т.ч. ПДВ 20% 90930,25 грн.

Розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів замовником на розрахунковий рахунок підрядника поетапно, по факту виконання робіт, протягом 60 календарних днів після підписання Акту виконаних робіт (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Згідно з п. 5.4 договору склад робіт, вимоги щодо них, інші необхідні відомості та строки виконання та вартість основних етапів робіт визначаються Календарним планом на проектно-вишукувальні роботи (додаток № 2), що є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 5.7 Договору визначено, що передача замовнику виконавцем наданих послуг здійснюються з наданням акту наданих послуг.

Відповідно до п. 6.3.1 договору аідрядник зобов'язаний виконати проектні та вишукувальні роботи та проходження всіх видів експертиз в межах установлених строків та вартості.

Пунктом 7.2 Договору сторони визначили, що за порушення строків робіт або виконання робіт в менших обсягах, ніж передбачено цим договором (крім випадків, передбачених цим договором), відмову від виконання робіт в обсягах та за ціною, що вказані в даному договорі, підрядник виплачує замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Договір, відповідно до п. 10.1., набирає чинності з дня підписання та діє до 01.09.2013.

Відповідно до календарного плану до договору № від 26.12.2012 роботи за договором мали бути виконані у період грудень 2012-червень 2013 року.

В подальшому сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору.

Так, додатковою угодою № 1 від 28.06.2013 до договору № від 26.12.2012 було змінено термін виконання робіт: з дати укладення договору по 31.12.2013 та продовжено строк дії договору до 01.03.2014.

До вказаної додаткової угоди сторонами також погоджено календарний план, відповідно до якого роботи мали бути виконані протягом грудня 2012-грудня 2013.

Додатковою угодою № 3 від 16.12.2013 до договору № від 26.12.2012, на підставі Протоколу Технічної наради від 02.12.2013, в зв'язку із затримкою оформлення робочого проекту землеустрою щодо рекультивації порушених земель, сторони дійшли згоди продовжити термін виконання робіт: з дати укладення договору по 30.06.2014 та строк дії договору до 29.08.2014.

До вказаної додаткової угоди сторонами також погоджено календарний план, відповідно до якого роботи мали бути виконані протягом грудня 2012-червня 2014.

Додатковою угодою № 4 від 12.05.2014 до договору № від 26.12.2012, на підставі Протоколу Технічної наради від 05.05.2014, в зв'язку із затримкою проходження відомчої експертизи ПАТ «Укртрансгаз», сторони дійшли згоди продовжити термін виконання робіт: з дати укладення договору по 31.12.2014 та строк дії договору до 02.03.2015.

До вказаної додаткової угоди сторонами також погоджено календарний план, відповідно до якого роботи мали бути виконані протягом грудня 2012-грудня 2014.

12.03.2014 позивачем та третьою особою було підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 01239.

08.08.2014 між позивачем, третьою особою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІО-МТ» (далі - відповідач, підрядник) було укладено додаткову угоду № 5 до договору, відповідно до умов якої, сторони домовились про заміну сторони в договорі, а саме з дати підписання даної додаткової угоди третя особа передає відповідачу всі права та обов'язки, що належали третій особі, відповідно до договору, а відповідач погоджується прийняти та виконати в повному обсязі права та обов'язки третьої особи за договором.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 5 до договору позивач, підписуючи цю додаткову угоду, підтверджує свою згоду щодо заміни сторони по договору, а також обов'язок виконувати свої зобов'язання відповідно до умов договору новій стороні - відповідачу з дати підписання даної додаткової угоди.

Пунктом 4 додаткової угоди № 5 до договору сторони визнали, що ця додаткова угода є підставою для заміни сторони в договорі та не мають будь-яких застережень або додаткових вимог до заміни сторони.

Згідно з п. 5 додаткової угоди № 5 до договору третя особа зобов'язується передати стороні 3 документи (оригінали договору разом з додатками, тощо), які підтверджуються права та обов'язки, що передаються, а також інформацію необхідну для реалізації відповідачем прав та обов'язків за договором.

24.12.2014 між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду №6 від 24.12.2014 до договору, відповідно до якої, сторони дійшли згоди, зокрема викласти пункти 5.1 та 10.1 договору в наступній редакції:

- « 5.1 Строк виконання робіт з дати укладання договору до 31.12.2015.»;

- « 10.1 Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.03.2016».

Сторонами також було підписано нову редакцію додатку № 2 «Календарного плану на проектно-вишукувальні роботи по об'єкту: «Капітальний ремонт газопроводу Острогозьк-Шебелинка 1н., DN 1000, км 225-230».

В подальшому, сторонами було підписано додаткову угоду № 7 від 07.08.2015 до договору, якою сторони дійшли згоди доповнити розділ 4 «Порядок здійснення оплати».

Як зазначає позивач у позовній заяві, на час її подання, відповідач свої зобов'язання за договором виконав лише частково, про що свідчить акт виконаних робіт (наданих послуг) № 01239 від 12.03.2014, невиконаними залишаються другий та третій етап робіт.

21.01.2016 позивачем надіслано відповідачу претензію № 415/18, однак відповіді на неї позивач не отримав.

З наведених умов договору вбачається, що між сторонами фактично укладений договір підряду на проведення проектних та пошукових робіт, який є особливим видом договору підряду. А тому саме наведений договір та відповідні положення статей параграфів 1 та 4 глави 61 підрозділу І розділу III ЦК України визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбачених ним підрядних робіт та їх оплати.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Змістом статті 887 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Приписами частини 1 статті 888 ЦК України унормовано, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації.

У якості додатків до договору матеріали справи містять Завдання № 11/12-ХТГ на розробку проектно-кошторисної документації на стадії «Робочий проект (РП)» по об'єкту «Капітальний ремонт газопроводу Острогозьк-Шебелинка 1 н., DN 1000, км 225-230», Технічні вимоги до завдання, Протоколи погодження договірної ціни, Календарні плани робіт, Зведений кошторис на проектно-вишукувальні роботи, Ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України, які згідно з розділом 12 договору є його невід'ємною частиною.

Згідно з частиною 1 статті 890 ЦК України підрядник зобов'язаний, серед іншого, передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктом 1.2 договору визначено, що зміст, етапи та строки виконання робіт визначаються Календарним планом на проектно-вишукувальні роботи (додаток № 2), що є невід'ємною частиною договору.

При цьому, пунктом 6.3.1 договору на підрядника покладено обов'язок виконати проектні та вишукувальні роботи та проходження всіх видів експертиз в межах установлених строків та вартості.

Відповідно до п. 5.5 договору передача замовнику підрядником виконаних робіт здійснюється після закінчення відповідного етапу робіт з наданням акту виконаних робіт, та матеріалів, що підтверджують виконання робіт (технічних звітів, розділів ПКД тощо) у двох примірниках.

Додатковою угодою № 6 від 24.12.2014 року сторони продовжили термін дії договору, змінивши п. 5.1 та 10.1 цього договору.

Відповідно до п. 5.1., в редакції додаткової угоди № 6 від 24.12.2014 року, строк виконання робіт: з дати укладення договору - до 31.12.2015 року. Пунктом 10.1 договору, в редакції додаткової угоди № 6 від 24.12.2014 року, передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.03.2016 року.

Також додатковою угодою № 6 від 24.12.2014 року, викладено в новій редакції додаток № 2 до договору "Календарний план".

Як вбачається з календарного плану до договору № від 26.12.2012, в редакції додаткової угоди № 6, роботи за етапом 2 мали бути виконані в листопаді 2015 року, за етапом 3 - у грудні 2015 року, в той час як доказів виконання робіт за вказаними етапами матеріали справи не містять.

Матеріали справи свідчать та відповідачем не спростовано, що роботи останнім виконано частково на суму 329228,98 грн. без ПДВ, що підтверджується підписаним актом № 01239 виконаних робіт від 12.03.2014.

Отже, невиконаними залишились роботи на суму 150506,80 грн.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Оскільки відповідач припустився прострочення виконання своїх зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 23 437,60 грн. та штраф у розмірі 10 535,47 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п. 7.2 договору за порушення строків робіт або виконання робіт в менших обсягах, ніж передбачено цим договором (крім випадків, передбачених цим договором), відмову від виконання робіт в обсягах та за ціною, що вказані в даному договорі, підрядник виплачує замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11.

Як вбачається з календарного плану до договору № від 26.12.2012, в редакції додаткової угоди № 6, роботи за етапом 2 мали бути виконані в листопаді 2015 року, за етапом 3 - у грудні 2015 року, в той час як доказів виконання робіт за вказаними етапами матеріали справи не містять.

Тож, приймаючи до уваги, що відповідачем обумовлені умовами договору № від 26.12.2012 роботи не виконані у встановлений договором строк, суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування позивачем пені та штрафу за прострочення виконання зобов'язань.

Згідно з розрахунком позивача пеня за період з 01.12.2015 (дата прострочення виконання зобов'язання за другим етапом) до 10.05.2016 становить 19446,36 грн.; з 01.01.2016 (дата прострочення виконання зобов'язання за третім етапом) до 10.05.2016 становить 3991,25 грн.; штраф від простроченої суми - 10535,47 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені та штрафу, судом встановлено, що заявлені до стягнення суми розраховані арифметично вірно та не перевищують розрахунку суду.

Відповідач у своєму відзиві, заперечуючи проти позову, зазначає, що п. 5 додаткової угоди передбачає зобов'язання передати відповідачу документи, які підтверджують права та обов'язки, що передаються, а також інформацію, необхідну для реалізації відповідачем прав та обов'язків за договором.

В обґрунтування власних доводів, відповідач зазначає, що оскільки зобов'язання з передачі третьою особою всієї необхідної документації являється умовою виникнення взаємних прав і обов'язків за договором підряду на виконання проектних робіт між позивачем та відповідачем, третьою особою виконано не було, у відповідача відсутня вина у порушенні своїх зобов'язань за Договором.

Однак, як вже встановлено судом, додатковою угодою № 5 до договору укладеною 08.08.2014 між позивачем, відповідачем та третьою особою було замінено сторону у зобов'язанні, а саме з третьої особи на відповідача.

Пунктом 4 зазначеної додаткової угоди, сторони визнали, що ця додаткова угода, є підставою для заміни сторони в договорі та не мають будь-яких застережень або додаткових вимог до заміни сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідач набув права та обов'язки третьої особи за договором.

Більше того, в подальшому між позивачем та відповідачем було укладено додаткові угоди № 6 та № 7, що в свою чергу свідчить також про вчинення сторонами дій, спрямованих на виконання свої зобов'язань за договором.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором в частині дотримання строків виконання робіт.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу в загальному розмірі 33 973,07 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІО-МТ" (03110, м. Київ, вулиця Солом'янська, будинок 18-А; ідентифікаційний код: 39209004) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (61001, Харківська обл., місто Харків, Дзержинський район, вулиця Культури, будинок 20-А; ідентифікаційний код: 25698645) пеню в розмірі 23 437 (двадцять три тисячі чотириста тридцять сім) грн. 60 коп., штраф в розмірі 10 535 (десять тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.07.2016

Суддя О.А. Грєхова