РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"26" липня 2016 р. Справа № 903/102/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Гуменюк І.П. (довіреність від 17.05.2016р.);

відповідача 1- ОСОБА_1 (довіреність від 11.03.2016р.);

відповідача 2- не зявився;

відповідача 3- не зявився;

відповідача 4- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача 1-Державного під-приємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на рішення господар-cького суду Волинської області від 24.05.2016р. у справі №903/102/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від імені якого діє

Регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» м.Львів

до 1. Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське

господарство» м.Новоград-Волинський Житомирської області

2. Волинської митниці Державної фіскальної служби України

с.Римачі Любомльського району Волинської області

3. Луцького прикордонного загону м.Луцьк

4. Головного управління Державного казначейства України у Волинській обл.

м.Луцьк

про стягнення 4 423 грн. 24 коп. витрат, повязаних із затримкою вагона,-

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК Украї-ни. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Волинської області від 24.05.2016р. у справі №903/102/16 (суддя Демяк В.М.) задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізни-ця» від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі в тек-сті Залізниця) до Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське гос-подарство» (надалі в тексті Підприємство) та відмовлено в позові до інших відповідачів, а саме: Волинської митниці Державної фіскальної служби України (надалі в тексті Митниця), Луцького прикордонного загону (надалі в тексті Прикордонний загін) та Головного управління Державного казначейства України у Волинській області (надалі в тексті Казначейство) про стягнення 4 423 грн. 24 коп. плати, повязаної із затримкою вагона.(т.1, арк.справи 228-230).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень стат-ті 119 Статуту залізниць України з Відповідача-вантажовідправника підлягає стягненню плата за час затримки вагонів (контейнерів) повязана із митним оформленням. При цьому, Правилами ко-ристування вагонами та контейнерами не передбачено звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами під час митних процедур.(т.1, арк.справи 230).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомислив-ське господарство» подало скаргу до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій про-сить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги, стягнувши 4 423 грн. 24 коп. та судові витрати з Волинської митниці Державної фіскальної служби України. (т.2, арк.справи 4-7).

Скаржник зазначає, що судом неповно зясовано обставини справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції помил-ково визнав положення Статуту залізниць України, як такі, що можуть слугувати для стягнення з вантажовідправників плати за час затримки вагонів, оскільки не було виявлено жодних порушень зі сторони Відповідача-1, в тому числі й незаконного переміщення товарів через митний кордон України. Зазначає, що не було дотримано процедури проведення митного огляду. Крім того, заз-начає, що до спірних правовідносин мали б застосовуватися положення ст.338 Митного кодексу України, оскільки у даному разі не виявлення факту незаконного переміщення товарів і митний ог-ляд проводиться за рахунок органу, з ініціативи якого такий огляд здійснено.(т.2, арк.справи 5-6).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. прийнято апеля-ційну скаргу Відповідача-1 до провадження, справу призначено до слухання на 12.07.2016р.(т.2, арк.справи 3).

24.06.2016р від Волинської митниці Державної фіскальної служби України та в день судо-вого засідання 12.07.2016р. від ПАТ «Українська залізниця» надійшли відзиви, а 29.06.2016р. від Головного управління Державного казначейства України у Волинській області надійшли пояснен-ня, у яких всі зазначені сторони просять суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішен-ня суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 23-25, 29-30, 32-33).

В судовому засіданні апеляційної інстанції оголошувалася перерва до 26.07.2016р.(т.2, арк. справи 39-40).

Представник Відповідача-1 у судових засіданнях апеляційної інстанції 12 та 26 липня 2016 року підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представники Позивача заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги, надали свої пояснення.

Відповідачі 2, 3, 4 не забезпечили явку своїх представників в призначені на 12 та 26 липня 2016р. судові засідання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.(т.2, арк.справи 41-45).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2015р. ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомис-ливське господарство» згідно залізничної накладної №33642877 відправило зі станції Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці вагон №60218310 з деревиною паливною різних порід дерева, отримувач International Paper-Kwidzyn Sp.Z.o.o (Квідзін, Польща). Даний вагон було сфор-мовано до складу поїзда №3601/99121.(т.1, арк.справи 189).

Згідно отриманої оперативним шляхом інформації щодо можливого переміщення у ваго-нах з лісоматеріалами вантажного потягу №3601 з приховуванням від прикордонно-митного кон-тролю тютюнових виробів Прикордонний загін просив Митницю здійснити переогляд даних ван-тажів, в тому числі і у вагоні №60218310, що вбачається з листів Луцького прикордонного загону від 02.03.2015р. № 51/355 та Волинської митниці ДФС від 02.03.2015 №Г330/03-70-26-03.(т.1, арк. справи 25, 26).

Факт подання вагона №60218310 для переогляду підтверджується памяткою про подаван-ня вагонів від 03.03.2015р. №3.(т.1, арк.справи 29).

Матеріали справи свідчать, що 02.03.2015р. вагон №60218310 був відчеплений від складу поїзда №3601 для проведення переогляду товарів на предмет виявлення можливих правопорушень на підставі листів Луцького прикордонного загону та Волинської митниці ДФС з посиланням на частину 5 статті 338 Митного кодексу України, про що працівниками станції Ягодин та інспекто-ром Волинської ДФС складено акт загальної форми №5007 від 02.03.2015р. За результатами пере-огляду складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів №205000015/2015/000009 від 05.03.2015р., згідно з яким у вагоні №60218310 не виявлено сторонніх вкладень у вантажі «дереви-на топливна всяких порід дерева».(т.1, арк.справи 23, 27).

Разом з тим, у поїзді №3601/99121 було виявлено контрабандну продукцію, а саме цигар-ки, які були приховані у вагоні №65406001, про що свідчать матеріали перевірки.(т.1, арк.справи 123-184).

З матеріалів справи вбачається, що Залізницею 05.03.2015р. складено повідомлення №4 про закінчення вантажних операцій, памятку №4 від 05.03.2015р. про забирання вагонів та акт загаль-ної форми №5015 від 05.03.2015р. на випуск вагона з нарахуванням належних зборів за затримку вагонів та виконання переміщення вантажу у вагоні засобами МЧ-Львів, згідно із ставками Збір-ника тарифів №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03. 2009р. №317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за №340/16356. із засто-суванням коригувального коефіцієнта.(т.1, арк.справи 30, 31, 24).

Як вбачається з акта загальної форми №5015 від 05.03.2015р. нарахування склали 4 423 грн. 24 коп., з яких: за користування вагонами 1 227 грн. 70 коп., за зберігання вантажу 784,00 грн., за повідомлення (телеграма одна) 106 грн. 10 коп., за маневрові роботи при затримці вагону 585 грн. 80 коп., за маневрові роботи при закінченні затримки 585 грн. 80 коп., робота МЧ (виванта-ження та завантаження лісу) 1 083 грн. 84 коп.(т.1, арк.справи 24).

Як вбачається з матеріалів справи, вагон №60218310 з вантажем «деревина топливна вся-ких порід дерева», Новоград-Волинський Квідзін 06.03.2015р. прибув на станцію Дорохуськ По-льської залізниці.(т1, арк.справи 22).

Пропозицію сплатити 5 471 грн. 10 коп. з підстав ч.5 ст.338 Митного кодексу України за за-тримку пяти вагонів та переогляд вантажу на станції Ягодин, яка вбачається з листа Залізниці № ДН-З-ДНМ/277 від 04.03.2015р., Прикордонний загін відхилив, запропонувавши в листі №23/1877 від 10.03.2015р. звернутись до Волинської митниці ДФС.(т.1, арк.справи 36, 37).

Листом №1556/03-70-26-05 від 13.03.2015р. Волинська митниця Державної фіскальної слу-жби України відмовила Залізниці в оплаті коштів (т.1, арк.справи 38).

Матеріалами справи стверджується, що у задоволенні повторного звернення Залізниці від 09.04.2015р. щодо відшкодування витрат, повязаних із здійсненням переогляду вантажу на стан-ції Ягодин Митниця і Прикордонний загін також відмовили.(т.1, арк.справи 40, 41, 42)

Пропозицію сплатити 4 423 грн. 24 коп. за затримку вагона і переогляд вантажу, яка вба-чається з претензії Залізниці №71-37/321 від 14.12.2015р., Господарство відхилило, зауваживши в листі №7 від 11.01.2016р. про відсутність належних доказів правомірності затримки вантажу та не-підтвердження факту неправомірного переміщення товарів через митний кордон.(т.1, арк.справи 34, 35).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга безпідставна і не підлягає за-доволенню, з огляду на наступне.

Предметом спору є стягнення плати за затримку вагона в залізничному перевезенні.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Господарські зобовязання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою ст.307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу залізниця зобовязана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та ви-дати його особі, яка має право на одержання вантажу.

Як вірно визначив суд першої інстанції, підставою виникнення зобовязань між Позивачем та Відповідачем-1 є договір на перевезення вантажу, оформлений залізничною накладаною.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субє-ктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспорт-ними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в догово-рі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань (ч.5 ст.307 ГК України, ч.2 ст.908 та ст.920 ЦК Ук-раїни).

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпек-них речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.(ч.5 ст.306 ГК Ук-раїни).

Згідно зі ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів зако-нодавства України. Крім того, такі правовідносини регулюються Багатосторонньою угодою від 01.11.1951р. «Про міжнародне залізничне вантажне сполучення».

Статут залізниць України (надалі Статут залізниць) який є спеціальним законом, що регу-лює правовідносини у залізничному перевезенні, затверджено постановою Кабінету Міністрів Ук-раїни від 06.04.1998р. №457. Статут залізниць чинний із змінами і доповненнями.

Обовязок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

В апеляційній скарзі Підприємство зазначає, що оскільки переогляд здійснювався із пору-шенням встановленого порядку але в його діях не виявлено правопорушень, то й оплату за затрим-ку вагону стягнуто з нього безпідставно.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зазначає, що відповідно ч.5 ст.338 Ми-тного кодексу України, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначен-ня може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, тран-спортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з при-ховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Мі-ністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території Украї-ни, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводи-ться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного пере-міщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, повязані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених то-варів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.218 Митного кодексу України розвантажувальні, наванта-жувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та мит-ного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Так, з аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст.ст.325, 338 Митного кодексу України включені у глави 47 «Організація митного контролю» та 48 «Зони мит-ного контролю» відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури мит-ного контролюю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначен-ня, тоді як ст.218 Митного кодексу України включена у главу 32 «Митні формальності на залізнич-ному транспорті», яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізнично-му транспорті і підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спе-ціальна норма права.

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними осо-бами та органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань дер-жавної митної справи (п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України). Таким чином, дії щодо здійснення Митницею митного огляду вагонів, є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст.218 Митного кодексу України.

Крім того, відповідно до ст.119 Статуту залізниць України, та п.п. 2, 15 Правил користуван-ня вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02. 1999р. №113 (надалі в тексті Правила), залізниці вноситься плата вантажовідправниками, ванта-жоодержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-субєктами підприємницької діяльності. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), повязаної з митним оформленням.

Таким чином, стягнення коштів за виконання маневрової, огляду/переогляду вантажу та ін-шої роботи можливе не тільки за умови наявності попередньої згоди вантажовласника на вчинення таких дій, а й у інших випадках передбачених законом, у тому числі у випадку проведення митно-го контролю та митного оформлення товарів.

При цьому, колегія суддів зауважує, що пункт 16 Правил містить вичерпний перелік підс-тав звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами. Митні процедури не входять до цього переліку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спір у даній справі не про стягнення штрафу, чи інших платежів, повязаних із неправомірними діями вантажовідправника, а саме про стягнення плати за користування вагонами, маневрові роботи, вивантаження та завантаження. Тому, помилко-вим є покликання Скаржника на відсутність його вини, що на його думку свідчить про відсутність підстав для стягнення спірних коштів, позаяк плата за користування вагонами як належності Ук-раїни, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись ли-ше за наявності вини сторони у зобовязанні. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у п.5.15 Розяснення від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів за-лізницею».

При цьому, нарахування 4 423 грн. 24 коп., з яких: за користування вагонами 1 227 грн. 70 коп., за зберігання вантажу 784,00 грн., за повідомлення (телеграма одна) 106 грн. 10 коп., за ма-неврові роботи при затримці вагону 585 грн. 80 коп., за маневрові роботи при закінченні затрим-ки 585 грн. 80 коп., робота з вивантаження та завантаження лісу 1 083 грн. 84 коп. здійснені Залізницею у відповідності до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспор-том у межах України та повязані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009р. №317.

Колегія суддів відхиляє посилання Скаржника на недотримання Митницею процедури про-ведення митного оформлення, як такі, що не стосуються предмету даного спору, оскільки Митни-ця та Прикордонний загін є субєктами владних повноважень і не є сторонами договору переве-зеня залізничним транспортом.

Тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності зобовязань Відповідачів 2, 3, 4 перед Позивачем і вважає обґрунто-ваним стягнення з Відповідача 1 нарахованої Залізницею плати згідно положень Статуту залізниць України, як спеціального закону у правовідносинах перевезення залізничним транспортом.

Крім того, обираючи саме такий спосіб транспортування вантажу за кордон Відповідач-1 повинен був усвідомлювати можливість затримки вагонів для проведення митних процедур як це передбачено і Статутом і Митним кодексом України.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначе-ному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимо-ги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.(32 ГПК України).

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобовязань Відпові-дача і вмотивованості висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановле-но, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прий-нятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомислив-ське господарство» на рішення господарського суду Волинської області від 24.05.2016р. у справі №903/102/16 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №903/102/16 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.