РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/8962/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово інвестиційно будівельна компанія Сітібуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс»

про стягнення 68724,92 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Кравцов С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово інвестиційно будівельна компанія Сітібуд» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» про стягнення заборгованості за договором поставки №3009-15 від 30.09.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на виконання умов зазначеного договору, поставив відповідачеві товар на загальну суму 85492,40 грн., однак відповідач отриманий товар оплатив лише частково, на суму 21621,60 грн., внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 63870,80 грн. Також позивачем, на підставі п.5.1. укладеного між сторонами договору нараховано відповідачеві 4854,12 грн. пені.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 68724,92 грн.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що відповідачем частково сплачено заборгованість у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 41122,40 грн. основного боргу та 4854,12 грн. пені.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідач присутність повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово інвестиційно будівельна компанія Сітібуд» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №3009-15, згідно з умовами якого покупець зобов'язується прийняти та оплатити, а постачальник зобов'язується передати у власність на умовах даного договору товари, номенклатура, кількість і ціна якої вказані в рахунку (специфікації).

Відповідно до п.2.1. договору постачальник відвантажує товар покупцеві за договірними цінами, які узгоджені з покупцем, шляхом виставлення відповідних рахунків до сплати.

Згідно з п.2.3. договору Оплата вартості товару, що вказана в рахунку, здійснюється покупцем в національній валюті шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у реквізитах даного договору, у формі передоплати в розмірі 100% від вартості товару.

У разі відвантаження продукції без попередньої оплати, покупець зобов'язується оплатити вартість відвантаженої продукції у термін 21 банківського дня з моменту отримання (п.2.4. договору).

У відповідності до п.4.1.1. договору постачальник зобов'язаний відпустити/поставити товар на умовах даного договору.

Згідно з п.4.2.1 договору покупець зобов'язаний провести оплату товару згідно умов даного договору, або на інших, обумовлених сторонами умовах.

Згідно з п.п.8.1. договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і його скріплення печатками сторін, та діє до 31.12.2015. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявить про свої наміри розірвати чи змінити умови даного договору за 10 робочих днів до закінчення строку його дії, даний договір буде вважатись пролонгованим на наступний рік з 1 січня по 31грудня.

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.8.3. договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві товар на підставі видаткових накладних №9 від 05.02.2016 на суму 22748,40 грн., №28 від 22.02.2016 на суму 22264,00 грн., №31 від 23.02.2016 на суму 18216,00 грн., №34 від 25.02.2016 на суму 22264,00 грн., на загальну суму 85492,40 грн., копії видаткових накладних, наявні у матеріалах справи.

Однак відповідач поставлений товар оплатив лише частково, на суму 21621,60 грн., в зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в сумі 63870,80 грн., що підтверджується, зокрема, наявним в матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем.

Положеннями ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості належним чином підтверджений матеріалами справи.

Разом з тим,позивач звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» з претензією від 27.04.2016 в якій просив відповідача сплатити існуючу заборгованість. Проте зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення вказаної суми заборгованості в розмірі 63870,80 грн. підлягають задоволенню.

В той же час, суд приймає до уваги ту обставину, що в ході розгляду справи відповідач погасив перед позивачем заборгованість зі сплати заборгованості за поставлений товар у розмірі 22748,40 грн., тобто фактично визнав факт порушення ним умов укладеного між сторонами договору, внаслідок чого позивач звернувся із заявою про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 22748,40 грн.

Згідно з ч. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи факт часткового погашення відповідачем заборгованості за договором в сумі 22748,40 грн., провадження у справі в частині стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості підлягає припиненню в зв'язку з відсутністю предмета спору.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 41122,40 грн. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, оскільки відповідач припустився порушення зобов'язання, позивач просить суд застосувати до нього відповідальність у вигляді стягнення пені в розмірі 4854,12 грн.

Як слідує з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до п.5.1. договору у випадку невиконання покупцем умов оплати по даному договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Перевіривши суму нарахованого штрафу, суд дійшов висновку щодо необхідності його зменшення до 3043,06 грн.

Доказів оплати відповідачем існуючої заборгованості сторонами не надано.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» (03150, м. Київ, вул. Горького (Антоновича), буд. 131; ідентифікаційний код 35129952) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово інвестиційно будівельна компанія Сітібуд» (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 3-Б, кв. 24; ідентифікаційний код 39896014) 41122 (сорок одна тисяча сто двадцять два) грн. 40 коп. заборгованості, 3043 (три тисячi сорок три) грн. 06 коп. пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 1341 (одна тисяча триста сорок один) грн.

Провадження у справі в частині стягнення 22748 (двадцять двi тисячi сімсот сорок вісім) грн. 40 коп. основного боргу припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 18.07.2016

Суддя Я.В. Маринченко