ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р.Справа № 916/4322/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 19.10.2015 року №20/7-1875;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 05.11.2015 року № 7002;

розглянувши апеляційну скаргу Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія

на рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2016 року

по справі № 916/4322/15

за позовом Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса

до Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія

про стягнення 3 879 262 грн. 50 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Одеський морський торговельний порт, м.Одеса звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A. , Монровія, Ліберія, в якій просило суд стягнути з Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A. , Монровія, Ліберія на користь Державного підприємства Одеський морський торговельний порт неустойку в розмірі 177 500 доларів США або 3 879 262 грн. 50 коп. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.09.2015 року, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судовий збір.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.04.2016 року у справі № 916/4322/15 (головуючий суддя Рога Н.В., судді Цісельський О.В., Волков Р.В.) позовну заяву Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса задоволено повністю, стягнуто з Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія на користь Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса неустойку у розмірі 177500 доларів США, що за офіційним курсом 3 879 262 грн. 50 коп., а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Компанія MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія з рішенням суду не погодилась, тому звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення місцевого господарського суду від 15.04.2016 року у справі №916/4322/15 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

01.06.2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення, які судовою колегією долучені до матеріалів справи. Представник відповідача на виконання ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 06.05.2016 року надав копію положення про представництво Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія у м. Одесі, яка судовою колегією долучена до матеріалів справи. Також судовою колегією оглянуто в судовому засіданні оригінали правоустановлюючих документів юридичної особи відповідача.

У звязку з відпусткою судді-учасника колегії ОСОБА_3, було проведено автоматичні розподіли справи, внаслідок яких для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

26.07.2016 року через канцелярію суду від позивача по справі надійшли письмові пояснення у справі, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники сторін підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, викладених письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/4322/15 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2016 року у справі №916/4322/15 є правомірним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» (Судновласник) та Компанією MANCHESTER SHIPPING S. A. (Фрахтувальник) було укладено договір стандартного Бербоутного чартеру Балтійського і міжнародного морського комітету від 18.12.2001 року №КД-39 (кодова назва: «БЕРИКОН 89») з адендумами і додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» передало у Бербоут чартер танкер «ІНЖЕНЕР ВАЛЬЧУК».

Умовами договору (боксом 21) передбачено фрахтову ставку 500 доларів США за добу. Додатковим застереженням до Бербоут чартеру встановлено, що фрахтова ставка включає в себе ПДВ. Додатковою угодою до договору від 16.12.2011 року було встановлено, що орендна плата (фрахт) складає 250 доларів США в добу (без урахування ПДВ) ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

У додаткових статтях до договору (частина 3) в редакції додаткової угоди №КД -39/6 від 16.12.2011року до договору обумовлено, що оплата фрахту, як погоджено в боксі 21, частини 1 договору, оплачується Фрахтувальником на банківський рахунок Судновласника авансом за місяць впродовж 7 банківських днів з початку наступного місячного періоду, проти факсового рахунку Судновласника, який надається Фрахтувальнику за 5 днів до початку наступного місячного періоду. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України, датою оплати фрахту є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Одеського порту.

Згідно з умовами договору (бокс 33) та положеннями додаткової угоди від 16.12.2011 року № КД-39/6 будь-який спір, що виникає по цьому договору або у звязку з ним, підлягає передачі на розгляд та остаточне вирішення до Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України. Правом, що регулює цей договір, є матеріальне право України.

Рішенням Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року МАК № 13л/2013 стягнуто з Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія на користь Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса 45300 доларів США боргу і 4518 доларів США у відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 49818 доларів США; розірвано договір від 18.12.2001 року № КД-39 стандартного Бербоутного чартеру Балтійського і міжнародного морського комітету (кодова назва: «БЕРИКОН 89»); зобовязано Компанію MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія повернути Державному підприємству Одеський морський торговельний порт, м. Одеса судно «ІНЖЕНЕР ВАЛЬЧУК», передавши його за актом приймання-передачі в порту Одеса, причал № 28, Україна; стягнути з Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса на користь Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія 35200 доларів США і 2671,61 доларів США у відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 37871 долар США і 61 цент; в іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Матеріалами справи підтверджено, що Компанію MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія належним чином було повідомлено про всі стадії арбітражного розгляду справи, вручені позовні матеріали, повістки та ухвали.

В січні 2015 року Компанія «Manchester Shipping S.A.» звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просила суд: скасувати рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року у справі МАК № 13л/2013.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.10.2015 року, в задоволенні клопотання відмовлено.

У звязку з невиконанням Компанією MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія рішення Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року МАК № 13л/2013, Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» направило відповідачу по справі вимогу від 12.08.2015 року №20/1-1399, в якій просило розглянути в 10-денний строк з моменту отримання вимогу про перерахування Компанією MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія неустойки на розрахунковий валютний рахунок Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса та повідомити письмово про результат розгляду вимоги.

Компанія MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія у відповідь на звернення повідомила, що вимога Фрахтувальника не може бути задоволена, оскільки, на думку відповідача, рішення Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року МАК №13л/2013 не визнано компетентним судом України, тому виконується сторонами в добровільному порядку, а також з огляду на те, що стаття 785 Цивільного кодексу України, на яку посилається Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» в обґрунтування своїх вимог, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як вони не ґрунтуються на договорі найму.

Судова колегія вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 параграфу 1 Регламенту Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України, затвердженого Президією Торгово-промислової палати України від 17.04.2007 року Морська Арбітражна Комісія при Торгово-промисловій палаті України є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність у відповідності з Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24.02.1994 року, Положенням про Морську Арбітражну Комісію при Торгово-промисловій палаті України та цим Регламентом.

Рішення Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України є остаточним і обовязковим для сторін з дати його винесення. Рішення Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України виконується сторонами добровільно у встановлений у рішенні строк. Якщо строк виконання у рішенні не встановлений, воно підлягає негайному виконанню (частини 1,2 статті 57 Регламенту Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України, затвердженого Президією Торгово-промислової палати України від 17.04.2007 року).

Згідно зі статтею 35 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

При цьому, у рішенні Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року МАК №13л/2013 вказано, що рішення вступає в законну силу 25.09.2014 року, є остаточним і обовязковим і підлягає негайному виконанню.

За приписами статті 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

На відміну від рішення іноземного суду чинним законодавством України не вимагається визнання рішення Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України для його виконання.

Дане рішення набуло законної сили, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.10.2015 року, в задоволенні клопотання відповідача про його скасування було відмовлено в повному обсязі.

Отже, доводи відповідача щодо необовязковості виконання рішення Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року МАК №13л/2013 є неправомірними та необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на неправомірність застосування до спірних правовідносин статті 785 Цивільного кодексу України, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 209 Кодексу торговельного мореплавства України якщо судно зафрахтоване для перевезення вантажів, фрахтувальник має право від свого імені укладати договори перевезення вантажів, підписувати чартери, видавати коносаменти та інші перевізні документи. Він несе відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з цих документів, зокрема з коносаментів або інших перевізних документів.

Позивач, передаючи судно в Бербоут чартер, не повязаний з послугами з перевезення вантажів, позивач не приймає участі в укладанні договорів перевезення вантажів і відповідно не є отримувачем коштів за перевезення вантажів.

Порядок укладення договору фрахтування судна на визначений час (Бербоут чартер), права та обовязки сторін за даним договором регулюються статтями 203 214 Кодексу торговельного мореплавства України та статтями 798 805 Цивільного кодексу України і такий договір визначається як договір найму (оренди) транспортного засобу, що узгоджується також і з пунктом 14.1.260 статті 14 Податкового кодексу України, в якому фрахт визначено як винагороду (компенсацію), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Крім того, в розділі VІ Кодексу торговельного мореплавства України, який регулює фрахтування суден, в окрему статтю виділено суборенду (стаття 206 Кодексу торговельного мореплавства України), що також підтверджує, що договір бербоут чартеру є є одним із різновидів договору майнового найму (оренди), що регулюється загальними нормами цивільного законодавства України в тій частині, що не врахована нормами спеціального законодавсвта.

Також в договорі стандартного Бербоутного чартеру Балтійського і міжнародного морського комітету від 18.12.2001 року №КД-39 вказано, що даний чартер є орендою судна.

За приписами статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Отже, законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі не виконання обов'язку, передбаченого частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому до неї не застосовується спеціальна позовна давність, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України.

Позивач у даній справі розрахував суму позовних вимог, керуючись частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України та визначив її в іноземній валюті.

Згідно з частиною 3 статті 533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України (абзац 1 статті 7 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (зі змінами)).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було повернуто судно після розірвання договору стандартного Бербоутного чартеру Балтійського і міжнародного морського комітету від 18.12.2001 року №КД-39 за рішенням Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року МАК №13л/2013, тому нарахування неустойки у розмірі 177 500 доларів США або 3 879 262 грн. 50 коп. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.09.2015 року є правомірним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції прийнято правильне рішення.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення. Зокрема, не приймаються до уваги посилання відповідача про те, що провадження у даній справі непідсудне господарському суду і підлягає припиненню, виходячи з наступного.

За приписами частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором , згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. При цьому відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається Господарським процесуальним кодексом України, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно пункту 2 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" (із змінами та доповненнями) суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадку "якщо на території України відповідач має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача".

Таким чином, діючим законодавством передбачена підсудність справ за участю іноземних юридичних осіб за будь-яких підстав саме господарським судом.

В даному випадку судом розглядався спір, що виник з невиконання відповідачем рішення Морської Арбітражної Комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014 року МАК №13л/2013 щодо повернення орендованого майна після розірвання договору стандартного Бербоутного чартеру Балтійського і міжнародного морського комітету від 18.12.2001 року №КД-39 з адендумами і додатковими угодами до нього без поважних причин.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте судовою колегією господарського суду Одеської області за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2016 року у справі № 916/4322/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Компанії MANCHESTER SHIPPING S. A., Монровія, Ліберія на рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2016 року у справі №916/4322/15 залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2016 року у справі № 916/4322/15 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_4