ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Справа № 920/1792/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Пелипенко Н.М. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 18 вересня 2015 року;

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 01 січня 2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1455 С/1-6) на рішення Господарського суду Сумської області від 12 квітня 2016 року у справі № 920/1792/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт, м. Суми,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісресурс, м.Суми

про стягнення 51998,85 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісресурс 51998,85 грн. боргу за диспетчерське обслуговування, який виник за період з червня по серпень 2015 року за договором на виконання робіт з диспетчерського обслуговування № 55 від 01 червня 2015 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 12 квітня 2016 року у справі № 920/1792/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Моїсеєнко В.М., суддя Резніченко О.Ю., суддя Костенко Л.А.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Сумської області від 12 квітня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що рішення суду першої інстанції прийнято в результаті порушення принципів повноти та всебічності розгляду спору. Судом першої інстанції, на думку позивача, безпідставно не взяті до уваги докази (документи), які супроводжували виконання ним робіт з диспетчерського обслуговування та докази наявності штату працівників; не вірно застосовані норми права, що регулюють порядок виконання договорів підряду, так як факт несвоєчасного направлення замовнику актів виконаних робіт не може бути підставою для відмови в позові, а лише може буди підставою для відмови в стягненні неустойки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення (вх. № 6232 від 16.06.2016 р.).

Відповідач зазначає, що подана позивачем апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи всі обставини справи, вірно застосовані як норми матеріального, так і норми процесуального права, в повному обсязі зясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Місцевим господарським судом правомірно встановлено, що відповідач послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій не виконував, оскільки Сумська міська рада залишила надання таких послуг за КП «Сумижитло» СМР, а укладений спірний договір підряду є лише наміром для виконання відповідних робіт та не підтверджує факт саме надання послуг для ТОВ «Сервісресурс».

Розгляд справи відкладався.

25 липня 2016 року на адресу Харківського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач повідомляє про наявність господарської справи № 920/1783/15, яка розглядалась Харківським апеляційним господарським судом, під час розгляду якої судовою колегією встановлено, що ТОВ «УкрСумиліфт» не виконувало роботи по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації для ТОВ «Сервісресурс» (вх. 7402).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем - ТОВ УкрСумиліфт не доведено факту виконання робіт з диспетчерського обслуговування за актами за червень-серпень 2015 року по договору № 55 від 01 червня 2015 року, а тому його позовні вимоги в даній справі не можуть бути задоволені за відсутністю для цього правових підстав.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із даним висновком місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, 01 червня 2015 року між позивачем (Підрядник) та відповідачем (Замовник) був укладений Договір підряду за №55, відповідно до пункту 1.1. якого Підрядник на власний ризик за дорученням Замовника зобовязується виконати роботи з диспетчерського обслуговування по житловим будинкам, що обслуговуються ТОВ «Сервісресурс» згідно додатку №1 до Договору, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи у відповідності до умов цього договору.

В пункті 1.2 Договору зазначено, що періодичність оплати виконаних робіт становить один місяць.

Розрахункова вартість робіт по договору становить 17332,95 грн. на місяць (пункт 3.1 Договору).

В п.п. 4.1., 4.2 Договору сторони узгодили, що по фактично виконаним роботам позивач до пятого числа кожного місяця складає та надає відповідачеві для перевірки та підписання акти приймання виконаних робіт. Відповідач протягом пяти робочих днів з моменту отримання від позивача акту приймання виконаних робіт проводить перевірку виконаної роботи згідно з наданим актом та в разі відсутності зауважень, підписує акт виконаних робіт, про що повідомляє позивача.

В п. 5.1 Договору зазначено, що відповідач здійснює розрахунок за виконані позивачем роботи відповідно до сплачених коштів мешканцями (населенням) , згідно інформації про сплату коштів, яку надає Міський єдиний інформаційно-розрахунковий центр. Відповідно до п.5.2 Договору оплата виконаних робіт, передбачена п.5.1 Договору може проводиться відповідачем частинами.

Договір набирає чинності з 01 червня 2015 року та діє до 31 листопада 2015 року, а у випадку невиконання або неякісного виконання сторонами взятих на себе зобовязань до повного їх виконання незалежно від дати припинення договору (п. 9.1. Договору).

Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 51998,85 грн. за виконані роботи по договору підряду № 55 від 01 червня 2015 року згідно актів за червень-серпень 2015 року.

Виходячи зі змісту умов договору, необхідною передумовою виникнення у замовника обовязку із оплати підрядних робіт є надсилання йому підрядником пятого числа кожного місяця акту виконаних робіт за попередній місяць із наступною перевіркою таких робіт замовником у пятиденний термін та відсутність зауважень з боку замовника щодо виконаних робіт.

До предмету доказування у даній справі входить встановлення: факту виконання робіт позивачем за наданими актами за червень-серпень 2015 року по договору № 55 від 01 червня 2015 року, з огляду на те, що акти виконаних робіт, а також попередньо узгоджені реєстри по нарахуванню між сторонами не підписувались та не складались, а відповідач заперечує проти їх підписання; факту належної передачі відповідачу результатів виконаних робіт відповідно до умов укладеного договору та вимог чинного законодавства; факту здійснення господарської операції, яка пов'язана не лише з технічним підписанням договору, а з фактом виконання робіт, який повинен доводитися сторонами; а також, чи є підстави для стягнення з відповідача вартості цих робіт з урахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і, в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника достроково (частина перша статті 854 Цивільного кодексу України).

Роботи можуть вважатися виконаними, а обовязок по їх оплаті таким, що настав, тільки після складення акту виконаних робіт. Виключно складений акт породжує правові наслідки. При цьому складений акт це акт, підписаний сторонами, або той, від підписання якого сторона ухиляється (за відсутністю письмових зауважень, котрі, як вбачається з матеріалів справи, мали місце після отримання актів виконаних робіт).

Так, в матеріалах справи міститься листування сторін, з якого вбачається, що позивач направив на адресу відповідача акти виконаних робіт за червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року, які відповідачем отримані, але не підписані з посиланням на необґрунтованість вказаної в них інформації, про що свідчать опис вкладення у поштове відправлення та відповідні листи ТОВ «Укрсумиліфт» та ТОВ «Сервісресурс» (т. 1 а.с. 18, 19, 20, 21, 22, 40,41, 107).

Колегія суддів зазначає, що протягом спірного періоду акти виконаних робіт позивачем відповідачеві в порядку пункту 4 договору до пятого числа кожного наступного місяця не надсилались, останнім не підписувались, що суперечить умовам розділу 4 порядок приймання виконаних робіт та розділу 5 порядок оплати виконаних робіт укладеного між сторонами договору.

Наявні в матеріалах справи акти надання послуг за спірний період (т. 1 а.с. 18-19) надсилалися відповідачеві, починаючи із вересня 2015 року, що підтверджується відповідними супровідними листами (т. 1 а.с. 20, 21, 40, 41,42), що позбавило можливості відповідача тривалий час перевірити факт надання та якість відповідних послуг згідно додатку № 1 до договору № 55 від 01 червня 2015 року та висловити протягом пяти робочих днів відповідні зауваження в порядку пункту 4 Договору та статті 853 Цивільного кодексу України.

Також на підтвердження виконання робіт у спірний період позивач надав штатний розклад підприємства (т. 1 а.с. 34-36), графіки роботи ліфтової служби (т. 1 а.с. 37-39), копію витягу з журналу реєстрації викликів ТОВ «Укрсумиліфт» (т. 1 а.с. 43-70).

Проте, ці документи складені позивачем в односторонньому порядку та не доводять виконання відповідних робіт при обслуговуванні конкретних ліфтів за відповідними адресами, а тому не можуть бути прийнятими колегією суддів до уваги в якості доказів виконання позивачем робіт у період з червня по серпень 2015 року.

Факт дотримання позивачем умов Договору щодо надання Замовникові актів виконаних робіт побудинково із зазначенням їх вартості, відкоригованої на дні простою ліфтів з врахуванням фактичного здійснення технічного обслуговування ліфтів, не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним (пункт 5), не знайшов свого підтвердження матеріалами справи та не доведений представником позивача в судових засіданнях першої та апеляційної інстанціях.

Також слід зазначити, що наявність зобов'язання за договором повинна та може встановлюватись лише первинними документами, які відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків .

Таким чином, належними та допустимими доказами виконання позивачем підрядних робіт за Договором є лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, матеріали справи не містять первинних документів, які б підтверджували факт виконання позивачем робіт за договором №55 від 01 червня 2015 року в спірних житлових будинках, та саме в червні, липні та серпні 2015 року і на замовлення відповідача.

З урахуванням наведеного вище, позивачем не було дотримано умов, необхідних для виникнення у відповідача обовязку із оплати підрядних робіт, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, з матеріалів справи свідчить, що відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 228 від 07 травня 2015 року з 01 червня 2015 року виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій є КП Сумижитло Сумської міської ради (т. 1 а.с. 100-102).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 285 від 02 червня 2015 року постановлено вважати договір № 52 від 25 травня 2015 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, укладений між КП Сумижитло Сумської міської ради та ТОВ Сервісресурс - неправомірним внаслідок недійсності через їх невідповідність вимогам закону (т. 1 а.с. 103-106).

Рішенням Господарського суду Сумської області від 09 березня 2016 року у справі № 920/1863/15 визнано недійсним договір № 52 від 25 травня 2015 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, укладений між КП Сумижитло Сумської міської ради та ТОВ Сервісресурс, та Додаткову угоду № 1 до нього. Дане рішення в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не мав права надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, тому й не надавав заявки до позивача на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації.

Також, за період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 рік відповідні роботи виконувало ТОВ Облсумиліфт, відповідно до договору підряду № 70 від 03 червня 2015 року, укладеного з КП Сумижитло Сумської міської ради.

Як вже зазначалось в цій постанові, предметом даного позову є стягнення 51998,85 грн. боргу за виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації на обєктах, визначених додатком № 1 до укладеного договору № 55 за період з червня по серпень місяць 2015 року.

При цьому перелік обєктів, визначених додатком № 1 до укладеного між ТОВ УкрСумиліфт до ТОВ Сервісресурс договору №55 є тотожним переліку обєктів, визначених додатками № 1 та додатком № 2 до договору підряду № 70 від 03 червня 2015 року.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15 лютого 2016 року у справі № 920/1853/15, яке набуло чинності, задоволений позов ТОВ Облсумиліфт та стягнуто з КП Сумижитло СМР на користь ТОВ Облсумиліфт заборгованість за виконані роботи в розмірі 202 391,49 грн., 25525,13 грн. пені та 1683,01 грн. - 3% річних.

Цим рішенням, зокрема, встановлено, що 03 червня 2015 року між ТОВ Облсумиліфт (підрядником) та КП Сумижитло (замовником) було укладено договір підряду № 70 та факт виконання ТОВ Облсумиліфт робіт загальною вартістю 202391,49 грн. за червень серпень 2015 року, обсяг і якість вказаних робіт підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт, які є належними та допустимими доказами.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за роботи, виконання яких здійснено ТОВ Облсумиліфт згідно договору підряду № 70 від 03 червня 2015 року.

Аналіз встановлених по справі обставин свідчить про те, що правова позиція ТОВ УкрСумиліфт не підтверджена наявними у справі доказовими матеріалами та не ґрунтується на вимогах закону. В даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що його законні права та інтереси були порушені відповідачем, оскільки доказів фактичного виконання Підрядником договірних зобовязань у справі не містяться.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків Господарського суду Сумської області, викладених в оскаржуваному рішенні у цій справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 12 квітня 2016 року у справі № 920/1792/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 28.07.2016р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Россолов В.В.