РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016Справа №910/16785/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" про стягнення 1 417,30 дол. США, (що еквівалентно 35 710,09 грн.) та 60 487,42 грн., за участю представників позивача - Петровської А.М., довіреність №661 від 21.03.2016 року, відповідача - Рябченко В.О., довіреність №Д-076/2014 від 26.04.2016 року, Щендрікова Д.О., довіреність №Д-059/2014 від 28.02.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - позивач, банк) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (далі - відповідач, ДК "Укрспецекспорт") про стягнення заборгованості за договором № 17/USE-12.2-92-Д/Г-09 про забезпечення надання гарантії від 01.04.2009 року у розмірі 33 710 грн. 27 коп., з яких: 400,00 доларів США комісії за надання та обслуговування Контргарантії, що за курсом НБУ станом на 15.06.2015 еквівалентно 8 423 грн. 52 коп. за період 02.01.2015 до 01.07.2015; 184,21 доларів США, заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, що за курсом НБУ (21,0588) станом на 15.06.2015 еквівалентно 3879 грн. 24 коп.; 0,15 доларів США, пені за несвоєчасну сплату комісії нарахованої у доларах США, що за курсом НБУ (21,0588) станом на 15.06.2015 еквівалентно 3 грн. 16 коп. за період з 12.01.2015 до 15.06.2015 включно; 18 023 грн. 49 коп. комісії за прийняття зобов'язань з Контргарантії за період з 28.11.2014 до 29.05.2015 включно; 3 грн. 70 коп. пені за несвоєчасну сплату комісій у гривні за період з 16.12.2014 до 15.06.2015 включно; 109 грн. 72 коп. заборгованість з 3% річних за період з 16.12.2014 до 15.06.2015 включно; 3 267 грн. 44 коп. інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комісій у період з 16.12.2014 року до 15.06.2015 року включно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.09.2015 року (суддя Прокопенко Л.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 року касаційну скаргу задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 01.09.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 року у справі № 910/16785/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Після автоматичного розподілу справу №910/16785/15 10.05.2016 року передано для розгляду судді Чебикіній С.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2016 року прийнято справу до провадження та призначено розгляд справи на 06.06.2016 року.

06.06.2016 року в судовому засіданні позивачем надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача 1 417,30 дол. США, (що по курсу НБУ на дату виготовлення розрахунку складає 35 710,09 грн.) та 60 487 грн. 42 коп., з яких 1200 доларів США комісії за надання та обслуговування контргарантії, 184 долари 21 цент США заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, 24,50 грн. пені за несвоєчасну сплату комісій за надання та обслуговування контр гарантії, 51 736 грн. 50 коп. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії, 33 грн. 96 коп. пені за несвоєчасну сплату комісій за прийняття зобов'язань по контргарантії, 1 003,37 грн. та 33,09 доларів США 3% річних, 7 689,09 грн. інфляційних втрат, яка прийнята судом до розгляду.

06.06.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

06.06.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 10.06.2016 року.

10.06.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 25.07.2016 року.

13.07.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», назва якого внаслідок вступу в силу Закону України «Про акціонерні товариства» змінена на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (гарант) та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «УКРСПЕЦЕКСПОРТ» (принципал) було укладено договір № 17/USE-12/1-92-Д/Г-09 про забезпечення надання гарантії, згідно умов якого гарант за дорученням принципала забезпечує випуск банком Bank of Algeria, Алжир, Аджир (надалі «Банк-гарант») гарантії виконання (надалі «гарантія») на суму USD 61 402,99 на користь Центрального управління матеріально-технічного забезпечення Міністерства національної оборони АНДР (надалі - «бенефіціар») згідно з умовами контракту № ЕО1608 від 17.04.2008 року (надалі - «контракт»), укладеного між принципалом та бенефіціаром (пункт 1.1 договору).

Як вбачається із матеріалів справи між гарантом та принципалом було укладено договори про внесення змін до договору гарантії від 07.05.2009 року, 18.03.2010 року, 01.07.2011 року, 22.09.2011 року, 21.12.2011 року, 21.06.2012 року, 20.06.2013 року, 27.06.2014 року, відповідно до умов яких строк дії договору було продовжено.

Згідно пункту 1.2 договору гарант випускає на користь банку-гаранта контргарантію для подальшого випуску гарантії банком-гарантом на користь бенефіціара.

Відповідно до підпункту 1.6.1. договору принципал сплачує гаранту:

- комісію за надання та обслуговування контргарантії згідно з тарифами гаранта, зокрема: за надання та обслуговування контргарантії - 0,2 % від суми контргарантії, мін 200,00 доларів США за квартал або його частину;

- за оформлення договору про забезпечення надавання гарантії 70,00 доларів США.

Окрім того згідно підпункту 1.6.1. договору принципал сплачує гаранту комісію за взяття зобов'язань по контргарантії у розмірі 2,5% річних від суми наданої контргарантії, яка сплачується за період з дати випуску контргарантії і до дня виконання гарантом зобов'язань перед банком-гарантом за наданою контра гарантією або до закінчення строку дії контргарантії.

Підпунктом 1.6.3 договору також встановлено, що принципал сплачує гаранту комісійні інших банків (у разі виникнення).

У відповідності до пункту 1.7. договору забезпеченням виконання договору є застава майнових прав на грошові кошти у розмірі USD 61402,99 розміщені на депозитному рахунку № 2451/840 у гаранта згідно з договором довгострокового банківського вкладу "Комфорт" № 64-ІВ/USE-12/1-74-Д/Г-04 від 26.03.2004 року.

Згідно підпункту 2.1.1 договору принципал зобов'язується сплачувати комісію за надання послуги згідно з п. 1.6.1 договору протягом 3 банківських днів з дати отримання від гаранта.

Відповідно до підпункту 2.1.3. договору гарантії відшкодовувати всі витрати інших банків, що виникли під час обслуговування гарантії, протягом 3-х банківських днів з дати отримання повідомлення від гаранта про сплату таких витрат.

Підпунктом 2.1.7. договору гарантії встановлено, що у разі отримання від гаранта повідомлення про надходження вимоги за контргарантією від банку бенефіціара, який отримав вимогу по гарантії від бенефіціара, протягом 2-ох банківських днів з дня отримання повідомлення від гаранта перерахувати гаранту належну до сплату суму згідно з реквізитами, вказаними гарантом у повідомленні про надходження вимоги.

Підпунктом 2.1.9. договору визначено. що протягом 4 (чотирьох) банківських днів з моменту виконання гарантом зобов'язання перед банком бенефіціара та отримання від гаранта письмово повідомлення, відшкодовувати йому у грошовій формі всі витрати, понесені ним при виконанні зобов'язань за цим договором.

Відповідно до підпункту 2.1.9. у разі виконання гарантом зобов'язання за контргарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування принципала. І він зобов'язаний сплачувати відсотки за платіж за контргарантією в розмірі 25% річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум сплачених останнім за контргарантією. Відсотки сплачуються щомісячно не пізніше 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за розрахунковий місяць.

Згідно підпункту 2.2.1. договору гарант зобов'язується протягом двох банківських днів з дати підписання договору випустити контргарантію за умови виконання принципалом вимог передбачених підпунктом 2.1.6. договору.

Позивачем на виконання умов договору було випущено контрагарантію на суму 61 402,99 дол. США на користь бенефіціара на термін до 09.02.2015 року.

13.01.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено рахунок-повідомлення за вих. №08-354 про сплату позивачу заборгованості по комісії за надання та обслуговування контр гарантії за період з 02.01.2015 року по 09.02.2015 року включно у розмірі 200,00 доларів США.

05.02.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист за вих. №08-1637 про необхідність сплати комісійних Bank of Algeria у розмірі 184,21 доларів США, відповідно до SWIFT - повідомлення від банку Bank of Algeria від 02.02.2015 року.

Доказів сплати комісії за надання та обслуговування контргарантії, доказів сплати заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria та доказів сплати комісійних за прийняття зобов'язань по контргарантії, які нараховуються та повинні сплачуватись щомісячно у відповідності до умов п. 1.6.2. договору відповідачем суду не надано.

Згідно з статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов'язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов'язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовими вважаються, зокрема послуги з надання гарантій та поручительств.

За умовами договору про надання гарантії від 01.04.2009 року, ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", як гарант, зобов'язалось протягом дії договору надавати ДК "Укрспецекспорт" фінансову послугу, а ДК "Укрспецекспорт", як принципал, зобов'язалось щомісячно сплачувати комісію за надану банком фінансову послугу.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних" позивача було віднесено до категорії неплатоспроможних банків, і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 року було прийнято рішення №123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк".

У зв'язку з прийняттям постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банка провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 року до 19.03.2016 року включно.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Після запровадження Фондом тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та, в подальшому, відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже обмеження, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", стосуються задоволення вимог кредиторів банку, а не його боржників.

Поряд з цим, оскільки банк здійснює свою діяльність виключно на підставі банківської ліцензії (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), то, у зв'язку із відкликанням банківської ліцензії, позивач фактично припиняє свою банківську діяльність, і, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", закінчує технологічний цикл банківських операцій, а тому після відкликання банківської ліцензії 20.03.2015 року здійснення будь-яких банківських операцій (у тому числі - надання позивачем фінансових послуг) не могло бути реалізовано ПАТ "ВіЕйБі Банк". І відповідно до моменту відкликання банківської ліцензії, відсутні підстави вважати, що банк був позбавлений можливості надавати послуги з обслуговування контргарантії.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 1200 доларів США комісії за надання та обслуговування контргарантії, 184 долари 21 цент США заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, та 51 736 грн. 50 коп. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії підлягають задоволенню частково, за розрахунком суду, який здійснено до моменту відкликання банківської ліцензії (19.03.2015 року включно), а саме:

- 200,00 доларів США комісії за надання та обслуговування Контргарантії, що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року еквівалентно 5 040 грн. 00 коп.;

- 184,21 доларів США, заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року еквівалентно 4 642 грн. 09 коп.;

- 11 349 грн. 20 коп. комісії за прийняття зобов'язань з Контргарантії за період з 28.11.2014 року до 20.03.2015.

В іншій частині позову про стягнення комісії за надання, прийняття зобов'язань та обслуговування контргарантії, яка нарахована позивачем після відкликання банківської ліцензії (з 20.03.2015 року) слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 1 003,37 грн. та 33,09 доларів США, а також інфляційних втрат в розмірі 7 689,09 грн.

Позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягає задоволенню частково за перерахунком суду, а саме: 3 % річних у розмірі 608,33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 425,45 грн. В іншій частині позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за невиконання або несвоєчасне виконання умов п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9 цього договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 процента від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати у визначений договором строк позивачем нараховано 24,50 грн. пені за період з 12.01.2015 року по 23.05.2015 року включно та 33,96 грн. пені за період з 16.12.2014 року по 23.05.2016 року.

Позовні вимоги в частині стягнення пені, за вказаний в позові період, на підставі ст. 230 ГК України підлягають задоволенню частково у розмірі 9,68 грн., за розрахунком суду. В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи відповідача про те, що умовами укладених між сторонами договору № 17/USE-12/1-92-Д/Г-09 про забезпечення надання гарантії, договору застави майнових прав від 01.04.2009 року № USE-12.2-93-Д/Г-09 та договору строкового банківського вкладу "Комфорт" № 64-ІВ / USE-12.1-71-Д/Г-04 від 26.03.2004 сторони встановили всі необхідні та достатні правові підстави для реалізації позивачем його права на самостійне договірне списання грошових коштів з рахунків відповідача у разі непроведення останнім оплати комісії за договором, проте позивач вказаним правом не скористався, а відтак, відповідач не може нести відповідальність за бездіяльність позивача як кредитора, який не приступив до виконання зобов'язання, повністю спростовуються умовами вказаних договорів, які дійсно надають позивачу право проводити самостійне договірне списання грошових коштів з рахунків відповідача у разі непроведення останнім оплати комісії за договором, проте вказане є правом позивача, яке він реалізує за власним бажанням, а не його обов'язком. Тобто у випадку невиконання відповідачем обов'язку зі сплати комісії право позивача на отримання від відповідача коштів не вичерпується лише списанням таких коштів з рахунку відповідача. Тому звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача такої комісії не є ані порушенням умов укладених між сторонами договорів, ані приписів чинного законодавства.

Окрім того, позивач перебуває в процедурі ліквідації, у зв'язку з чим, відповідно до приписів чинного законодавства, здійснення будь-яких фінансових операцій можливе виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України №910/16296/15 від 12.01.2016 року, №910/16419/15 від 22.12.2015 року.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 36, код 21655998) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 27 Т, код 19017842) 200 (двісті) доларів США, що еквівалентно 5 040 (п'ять тисяч сорок) грн. 00 коп. комісії за надання та обслуговування контргарантії, 184 (сто вісімдесят чотири) долари 21 цент США, що еквівалентно 4 642 (чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. 09 коп. заборгованості за комісійними іншого банку-гаранта Bank of Algeria, 11 349 (одинадцять тисяч триста сорок дев'ять) грн. 20 коп. комісії за прийняття зобов'язань з контргарантії, 9 (дев'ять) грн. 68 коп. пені, 608 (шістсот вісім) грн. 33 коп. 3% річних, 5 425 (п'ять тисяч чотириста двадцять п'ять) грн. 45 коп. інфляційних втрат та 1237 (одна тисяча двісті тридцять сім) грн. 88 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.08.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна