УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.07.2016Справа № 910/13356/16

Суддя Ярмак О.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "АГРОРЕСУРС"

до ПАТ"АСВІО БАНК"

про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислова компанія "Агроресурс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "АСВІО БАНК" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд не приймає її до розгляду, зважаючи на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити серед іншого найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Згідно ч. 1 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

Найменування юридичної особи - це її ідентифікуюча ознака. Найменування складається з двох частин: організаційно - правової форми і назви. Назва це індивідуальна частина найменування.

Повне найменування юридичної особи зазначається в її установчих документах, змінах до них, усіх офіційних документах і вноситься до Єдиного державного реєстру.

Проте, в позовній заяві вказані скорочене найменування відповідача, а саме: та ПАТ "АСВІО БАНК".

Організаційно-правова форма юридичної особи повинно вказуватись повністю, так як є складовими найменування юридичної особи, чого позивачем зроблено не було.

Також, не дотримався позивач вказаної норми законодавства в частині вказівки ідентифікаційного кодів обох сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Частиною 1 ст. 4 Закону "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону "Про судовий збір" за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України від 25.12.2015 №928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 01.01.2016 встановлено мінімальну заробітну плату у сумі 1 378 грн.

Отже, позивачем при поданні позовної заяви до суду мало бути сплачено судовий збір у сумі 2 756,00 грн з огляду на заявлення у позові двох вимог немайнового характеру.

Разом з тим, позивачем подано суду клопотання про відстрочення сплати судового збору через наявність скрутного фінансового становища та відсутності достатніх коштів.

Дослідивши зміст указаного клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, зазначені положення закону дають право суду відстрочити сплату судового збору лише за наявності виключних обставин, з урахуванням того, що в майбутньому заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту обґрунтувань позивача щодо відстрочення сплати судового збору не вбачається.

Разом з тим, наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки серед матеріалів позовної заяви відсутні належні та достатні докази на їх підтвердження. Більше того, відсутні підстави вважати, що позивач матиме можливість сплатити судовий збір до винесення рішення у справі.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору позивачу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, позивачем не подано жодних доказів того, що позовну заяву та додані до неї документи були направлені на адресу відповідача.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Підсумовуючи викладене вище, позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п.п. 2,4,6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду м. Києва з позовом (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного та керуючись п.п. 2,4,6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислова компанія "Агроресурс" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву і додані до неї документи повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислова компанія "Агроресурс" без розгляду.

Суддя О.М. Ярмак