ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 р. Справа № 923/611/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" м. Херсон

до відповідача-1- публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль", м.Київ

відповідача-2 - Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, м.Херсон

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, м. Київ

про визнання недійсним акту

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа ОСОБА_2, довір. від 30.07.2015р.

від відповідача - 1 - уповноважена особа ОСОБА_3, довір. від 21.12.2015р.

від відповідача - 2 - уповноважена особа ОСОБА_4, довір. від 04.01.2016р., № 07

від третьої особи - не прибули

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" (позивач) звернулось до суду з позовом до відповідача-1- публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль", відповідача-2 - Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, яким просить поновити строки позовної давності та визнати недійсним акт головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Херсонській області ОСОБА_4Ю, від 06.03.2015р. про передачу майна стягувачу ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" в рахунок погашення боргу.

Ухвалою від 30.06.2016р. розгляд справи відкладено та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.

Відповідач-1 згідно відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідач-2 письмового відзиву на позовну заяву не надав, в засіданні суду його представник усно заперечує проти задоволення позову.

Третя особа в засідання суду не прибула і витребуваних судом доказів не надала.

Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 22 ГПК України, зокрема, стосовно обовязку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

За таких підстав, відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається без участі третьої особи, за наявними в ній доказами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 24 квітня 2014 року у справі № 5024/1076/2011 звернуто стягнення на користь Публічно-акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції на предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін" , що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, "Цукур" територія 14, що належить на праві власності Приватному підприємству "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" в рахунок погашення заборгованості за генеральною кредитною угодою №010/03-051/434 від 15.12.2005 р. та додатковими угодами №1 від 26.07.2007р., №2 від 12.11.2007р., № 3 від 13.10.2008, № 03-051/434/4 від 27.09.2010р. до неї, та кредитними договорами №010/03-051/434-1 від 15.12.2005р., №010/03-051/434-4 від 26.02.2007р., №010/03-051/434-5 від 12.11.2007р., №010/03-051/434-6 від 14.10.2008р., які укладені в рамках генеральної кредитної угоди №010/03-051/434 від 15.12.2005р. в сумі 5 258 262 грн. 99 коп. та 290 587,54 дол. США, яка складається з:

- заборгованості по кредиту в сумі 2 932 420,13 грн.;

- заборгованості по відсотках в сумі 1 447 627,64 грн.;

- пені за порушення строків повернення кредиту в суші 341 144,86 грн.;

- пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 288 529,94 грн.;

в іноземній валюті - 290 587, 54 дол. США , що еквівалентно 3 123 816,06 грн., а саме:

- заборгованості по кредиту в сумі 196 03 2,8 7 дол. США, що еквівалентно 2107 353 грн. 35 коп.;

- заборгованості по відсотках в сумі 60 770,01 дол. США, що еквівалентно 653352,86грн.;

- пені за порушення строків повернення кредиту в сумі 22 552,2 7 дол. США,

що еквівалентно 242 436,90 грн.;

- пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 11 225,39 дол. США, що еквівалентно 120 672,94 грн.

(курс гривні до 1 дол. США по курсу НБУ станом на 26.03.2013р. 10,7500грн.).

Цим же рішенням з приватного підприємства "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" на користь публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції "ОСОБА_1 Аваль" стягнуто витрати по сплаті державного мита у сумі 25500 грн. та витрати по оплаті вартості інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 236 грн.

На виконання рішення у справі № 5024/1076/2011 судом 19.05.2014р. видано відповідні накази.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 27.05.2014р. відкрито виконавче провадження № 43465701 щодо виконання наказу суду у справі №5024/1076/2011 від 19.05.2014р. про звернення стягнення на користь Публічно-акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції на предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін" , що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, "Цукур" територія 14, що належить на праві власності Приватному підприємству "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" в рахунок погашення заборгованості за генеральною кредитною угодою №010/03-051/434 від 15.12.2005 р. та додатковими угодами №1 від 26.07.2007р., №2 від 12.11.2007р., № 3 від 13.10.2008, № 03-051/434/4 від 27.09.2010р. до неї, та кредитними договорами №010/03-051/434-1 від 15.12.2005р., №010/03-051/434-4 від 26.02.2007р., №010/03-051/434-5 від 12.11.2007р., №010/03-051/434-6 від 14.10.2008р., які укладені в рамках генеральної кредитної угоди №010/03-051/434 від 15.12.2005р. в сумі 5 258 262 грн. 99 коп. та 290 587,54 дол. США.

Ухвалою від 25.11.2014р. у справі № 5024/1076/2011 замінено приватне підприємство "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад Санаторного типу "Дельфін".

Рішенням господарського суду Херсонської області від 22 жовтня 2013 р. у справі № 923/1166/13 стягнуто з Приватного підприємства "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль":

- заборгованість за Кредитним договором № 010/03-051/434-1 від 15.12.2005р., а саме заборгованість по кредиту - 142016,14 грн, заборгованість по відсоткам - 55814,37 грн, пеню за порушення строків сплати кредиту - 37620,22 грн та пеню за порушення строків сплати відсотків - 8289,76 грн;

- заборгованість за Кредитним договором № 010/03-051/434-4 від 26.02.2007р., а саме заборгованість по кредиту - 196032,87 дол. США, що еквівалентно 1566890,73 грн, заборгованість по відсоткам - 44841,26 дол. США, що еквівалентно 358416,19 грн, пеню за порушення строків сплати кредиту - 12532,23 дол. США, що еквівалентно 100170,11 грн, пеню за порушення строків сплати відсотків - 6810,79 дол. США, що еквівалентно 54438,64 грн;

- заборгованість за Кредитним договором № 010/03-051/434-5 від 12.11.2007р., а саме заборгованість по кредиту - 2042444,52 грн, заборгованість по відсоткам - 741046,53 грн, пеню за порушення строків сплати кредиту - 130938,02 грн та пеню за порушення строків сплати відсотків - 109860,24 грн;

- заборгованість за Кредитним договором №010/03-051/434-6 від 14.10.2008р., а саме заборгованість по кредиту - 747959,47 грн, заборгованість по відсоткам - 307084,67 грн, пеню за порушення строків сплати кредиту - 36683,85 грн та пеню за порушення строків сплати відсотків - 46434,04 грн;

68820 грн компенсації по сплаті судового збору.

03.02.2014р. судом на виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ у справі № 923/1166/13.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 05.02.2014р. відкрито виконавче провадження № 41884502 щодо виконання наказу суду від 03.02.2014р. у справі № 923/1166/13.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 04.06.2014р. виконавче провадження № 41884502 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 43581760 про стягнення з ПП "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" заборгованості на користь ПАТ "ОСОБА_1 Аваль".

Ухвалою від 25.11.2014р. у справі № 923/1166/13 замінено приватне підприємство "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад Санаторного типу "Дельфін".

22.04.2014р. державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна боржника при примусовому виконанні наказу у справі № 923/1166/13 відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою від 23.04.2014р. державним виконавцем призначено експерта для оцінки вартості описаного майна при виконанні наказу у справі № 923/1166/13.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартість цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору "Дельфін" за адресою м. Скадовськ, "Цукур" територія 14, становить на дату оцінки 01.07.2014р. 7 633 549 грн.

В подальшому цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін" було передано державним виконавцем на реалізацію за стартовою ціною 7 633 549 грн.

Реалізація майна проводилась державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Торги проводились 06.10.2014р., 03.12.2014р. та 12.01.2015р., але торги в системі СЕТАМ не відбулись через відсутність покупців.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" надало до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області заяву по залишення за собою непроданого майна боржника, а саме: цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін" за початковою ціною 7633549 грн. в рахунок погашення боргу.

Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державним виконавцем винесено постанову від 13.02.2015р.

06.03.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до якого цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін" за адресою: м. Скадовськ, "Цукур" територія 14, було передано ПАТ "ОСОБА_1 Аваль".

Позивач посилається на те, що йому не відомо, чи реєструвалось право власності на підставі акту від 06.03.2015р. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, однак з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.06.2016р. власником спірного майна продовжує лишатись позивач.

За посиланнями позивача, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України; підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, про що зазначено в постановах Верховного Суду України від 13.02.2013р. у справі № 6-174-цс12, від 28.01.2015р. № 6-227цс14. З огляду на викладене, позивач вважає, що саме акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 06.03.2015р. має бути визнаний недійсним, оскільки він за своїм змістом та юридичними наслідками є договором купівлі-продажу.

Крім того, позивач в позовній заяві просить суд поновити строки позовної давності.

Суд відхиляє зазначену вимогу позивача, оскільки позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності (п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

Однак, сторони не подавали заяви про сплив позовної давності, тому у суду відсутні підстави для перевірки поважності причин пропущення або непропущення позовної давності.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Закону, спрямованих на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України та здійснюється державними виконавцями, визначеними Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до статті 6 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно приписів частини першої статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження (згідно із статтею 49); повернення виконавчого документа стягувану (згідно із статтею 47); повернення виконавчого документу до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав (згідно із статтею 48). Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Як передбачено Постановою Верховного Суду України від 24.10.2012 року у справі № 6-116цс12, прийнятою у зв'язку з неоднаковим застосування одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, з метою усунення розбіжностей у застосуванні норм права, ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, Закону N 606-XIV від 21 квітня 1999 року та Тимчасового положення, Верховний Суд України висловив єдину позицію, яка має враховуватись судами при розгляді спорів про визнання прилюдних торгів недійсними.

Зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Разом із тим аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 Цивільного кодексу України такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону та пп. 5.11, 5.12 Інструкції).

Відповідно до положень вказаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції). Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням.

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року N 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1 - 3 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24 - 27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Згідно з п.7.1., 7.2. Тимчасового положення прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі зокрема, відсутності покупців. В цьому випадку організатор торгів у триденний термін повідомляє про це державного виконавця.

Відповідно до ч. 6-10 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду (ч. 6).

У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання (ч. 7).

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові (ч. 8).

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (ч. 9).

У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку календарного надходження виконавчих документів до виконання з урахуванням черговості, визначеної статтею 44 цього Закону (ч. 10).

Як вбачається з оспорюваного акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 06.03.2015р., цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін" за адресою: м. Скадовськ, "Цукур" територія 14, було передано стягувачу - ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" в ході зведеного виконавчого провадження щодо виконання наказів господарського суду Херсонської області у справах № 923/1166/13 та № 5024/1076/2011.

За наведених обставин вбачається, що за результатами проведення публічних торгів не відбулося оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна, натомість державними виконавцем в порядку Закону України "Про виконавче провадження" проведено реалізацію майна шляхом передачі майна стягувачеві.

Дії (бездіяльність) державного виконавця стосовно допущених порушень при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема щодо передачі майна стягувачу в разі, якщо майно не реалізовано на прилюдних торгах, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, дії (бездіяльність) державного виконавця щодо виконання рішення господарського суду можуть оспорюватися стягувачем шляхом подання скарги в порядку передбаченому ст. 121-2 ГПК України, а не звернення до господарського суду з позовною заявою.

У зв'язку з невірно обраним способом захисту, суд відмовляє у задоволенні позову.

Інші доводи позивача в обґрунтування позову не беруться судом до уваги оскільки не мають значення для прийняття рішення у даній справі.

Щодо розподілу судових витрат, то суд виходить з наступного.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (на 1 січня 2016року розмір мінімальної заробітної плати встановлено в сумі 1378грн. 00коп.).

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати (1378грн.).

Позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру про визнання акту недійсним. Отже, сума судового збору за подання зазначеного позову становить 1378грн.

Позивачем до позовної заяви надано квитанцію про сплату 1450грн. судового збору. Таким чином, позивачем надлишково сплачено 72грн. судового збору.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, внесення судового збору в більшому розмірі ніж встановлено законом.

Позивачем не заявлялось клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору.

Витрати зі сплати 1378грн. судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 20.07.2016р.

Суддя В.П.Ярошенко