ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа № 925/587/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретаря судового засідання Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача не зявились, відповідача ОСОБА_1 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Юджин ЛТД» про стягнення 3343 євро 78 євроцентів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_2 звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь частину заборгованості за Кредитним договором від 30.01.2014 pоку № 09-2014 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, що становить прострочені відсотки за користування кредитом за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року в сумі 3 343 (три тисячі триста сорок три) Євро 78 євроцентів, та відшкодувати понесені судові витрати сплачений судовий збір в розмірі 1413,23 грн.

Відповідач в особі свого представника за вх. № 13468 від 06.07.2016 року подав письмовий відзив на позов, в якому заперечував проти позову з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог та обрання позивачем неналежного способу захисту права.

В засідання суду позивач явку свого представника повторно, безпідставно не забезпечив, хоч про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Представник відповідача в засіданні суду позов не визнав і в його задоволенні просив суд відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає вирішенню спору по суті, тому, з урахуванням вимог норм статей 69, 75, 77 ГПК України щодо обовязку суду вирішити спір в розумні процесуальні строки і права суду вирішити спір без участі представників сторін за наявними матеріалами, суд розглянув справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

30.01.2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» , як банк, з однієї сторони та відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Юджин ЛТД», як позичальник (а разом - сторони), уклали Кредитний договір № 09-2014 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії (далі - Кредитний договір), за умовами якого сторони домовились про всі його істотні умови, зокрема, про наступне.

Відповідно до умов п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на умовах мультивалютної відновлювальної кредитної лінії на поповнення обігових коштів, з лімітом кредитування в розмірі 4 635 460 гривень, або еквівалент в доларах США/Євро по курсу НБУ на дату видачі кредитних коштів, зі сплатою процентів в розмірі 19,0 % річних в гривні, 8,5 % річних в Євро, 14,0 % річних в доларах США на термін до 28.01.2017 року.

Відповідно пункту 3.3.1 Кредитного договору, видача кредиту проводиться на підставі письмової заяви позичальника шляхом перерахування кредиту з рахунку для обліку заборгованості по кредиту на поточний рахунок позичальника № 0276, відкритий в Банку.

Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору, кредит повертається Позичальником у валюті кредиту шляхом перерахування на рахунок № 2006.

Відповідно до пункту 3.4.1 Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту з першого по десяте число кожного вступного місяця, за місяцем нарахування процентів шляхом перерахування на рахунок № 6.

Із виписки банку про рух коштів по рахунку позичальника вбачається, що 31.01.2014 року банком проведено видачу коштів позичальнику у розмірі 395000 Євро за кредитним договором № 09-2014 від 30.01.2014 року.

02.09.2015 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору (далі - Додаткова угода), за умовами якої домовились про наступне:

п. 1 сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за Кредитним договором станом на дату укладення цієї додаткової угоди складає 395091,99 євро, в тому числі 395000,00 Євро заборгованість за кредитом і 91,99 євро - заборгованість за процентами;

п. 2 - за умови погашення Позичальником в строк до 09.09.2015 року включно заборгованості за кредитом за Кредитним договором в сумі 316000,00 євро, всіх нарахованих процентів на дату такого погашення, з наступного дня такого погашення вважається прощеною заборгованість Позичальника за Кредитним договором: 79 000,00 євро - заборгованість за кредитом. З наступного дня після виконання Позичальником зобовязань, зазначених в цьому пункті Додаткової угоди та у строки передбачені цим пунктом Додаткової угоди, Кредитний договір вважається розірваним. Сторони засвідчують, що вони не мають та не матимуть надалі одна до одної жодних претензій, повязаних з виконанням чи припиненням зобовязань за Кредитним договором.

За твердженням позивача у позовній заяві, яке визнане представником відповідача в засіданні суду, станом на 09.09.2015 року розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором складала 395695,40 Євро. Із виписки банку про рух коштів по рахунку позичальника вбачається, що позичальником перераховано банку кошти на повернення кредиту за кредитним договором № 09-2014 від 30.01.2014 року, а саме: 08.09.2015 року - 173861,00 євро, 09.09.2015 року - 142139,00 євро, а разом 316 000,00 євро повернення тіла кредиту, а також відсотки за користування кредитом станом на 09.09.2015 року в розмірі 695,40 євро. 08.10.2015 року банком проведено списання 79000 євро простроченого кредиту в рахунок прощення боргу.

Листом № 67/02-287 від 11.09.2015 року банк на запит позичальника повідомив останньому, що станом на 10.09.2015 року позичальник ТОВ «ЮджинЛТД» виконало зобовязання по Кредитному договору, укладеному з банком, в повному обсязі, а саме: погашений кредит, сплачені проценти та комісії за його використання.

24 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнята постанова № 934 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) 24.12.2015 року було прийнято рішення № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким: розпочато процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку шляхом запровадженя в банку тимчасової адміністрації на три місяці з 25.12.2015 року до 24.03.2016 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду ОСОБА_2 та делеговано їй всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Укрінбанк», визначені ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Укрінбанк» від 29.02.2016 року № 7-ТА, на підставі висновків та рекомендацій комісії, що зафіксован в Акті комісії від 29.02.2016 року № 7-ТА, віднесено до категорії нікчемних Додаткову угоду № 1 від 02.09.2015 року до Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року за критеріями нікчемності, наведеними в пунктах 1, 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та вирішено застосувати до цього правочину наслідки недійсності, передбачені ст. 216 ЦК України. В основу рішення покладено висновок комісії про те, що за умовами Кредитного договору ліміт кредитування позичальника банком складав 4635460 грн. Забезпечення зобовязань по Кредитному договору позичальником забезпечено іпотекою нерухомого майна, вартість якого складала 7725766 грн. Банк не здійснював заходи для задоволення вимог банку за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення та стягнення заборгованості з позичальника для погашення всієї суми заборгованості позичальника за Кредитним договором. Крім того, зобовязання банку щодо прощення та списання частини заборгованості в розмірі 79000 євро (20% від суми заборгованості) створило неможливість банку виконання грошових зобовязань банку перед іншими кредиторами частково на суму відмови, що в свою чергу відобразилось на фінансовому стані банку та його економічних показниках.

04.03.2016 року тимчасова адміністрація банку направила позичальнику повідомлення про нікчемність Додаткової угоди № 1 від 02.09.2015 року до Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року та, у звязку з цим, вимагала негайно, але не пізніше 7 днів з дня отримання даного повідомлення, погасити наявну заборгованість за Кредитним договором, в тому числі, поновлену в результаті реституції. Повідомлення вручене адресату засобами поштового звязку 17.03.2016 року.

Листом від 22.03.2016 року № 274 позичальник (відповідач) направив банку повідомлення, у якому вимогу банку не визнав з підстав відсутності у нікчемність Додаткової угод № 1 від 02.09.2015 року до Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року ознак нікчемності цього правочину.

Постановою Правління Національного банку України від 22.03.2016 року № 180 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Укрінбанк». На підставі вказаної постанови, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.03.2016 № 385 і наказом Фонду від 22.03.2016 № 98 припинено здійснення тимчасової адміністрації і розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Укрінбанк» з 23.03.2016 по 22.03.2018 року, призначено уповноваженою особою Фонду і ліквідатором ОСОБА_2

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача по Кредитному договору станом на 11.05.2016 року складала 83077,66 євро, в тому числі: 79000 євро строкова заборгованість за кредитом; прострочена заборгованість за кредитом відсутня, строкова заборгованість за процентами 733,88 євро; прострочена заборгованість за процентами 3343,78 євро. Вимога позивача про стягнення 3343,78 євро простроченої заборгованості за процентами в порядку реституції є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із Кредитного договору від 30.01.2014 pоку № 09-2014 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, Додаткової угоди № 1 від 02.09.2015 року до нього, укладених сторонами, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із суті прав та обовязків сторін цього договору.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань кредиту, загальні положення про кредит, як окремий вид зобовязань, визначені параграфом 2 глави 71, а також розділами IV, V та ст.ст. 346, 347 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобовязання, відповідальність за порушення зобовязання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України. Крім того, спірні правовідносини сторін також перебувають у сфері регулювання Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є в даному випадку, спеціальним.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 2, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України, встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599, ч. 1 ст. 604, 605 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином, за домовленістю сторін, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до частини 2 стаття 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно із частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктами 1, 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у відповідності до яких уповноважена особа Фонду своїм рішенням визнала Додаткову угоду № 1 від 02.09.2015 року до Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року нікчемною, визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

При цьому, підставами віднесення спірної угоди нікчемною, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Укрінбанк» визначено те, що: 1. - за умовами Кредитного договору ліміт кредитування позичальника банком складав 4635460 грн. Забезпечення зобовязань по Кредитному договору позичальником забезпечено іпотекою нерухомого майна, вартість якого складала 7725766 грн. Банк не здійснював заходи для задоволення вимог банку за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення та стягнення заборгованості з позичальника для погашення всієї суми заборгованості позичальника за Кредитним договором; 2. - зобовязання банку щодо прощення та списання частини заборгованості в розмірі 79000 євро (20% від суми заборгованості) створило неможливість банку виконання грошових зобовязань банку перед іншими кредиторами частково на суму відмови, що в свою чергу відобразилось на фінансовому стані банку та його економічних показниках.

Проте, відповідно до встановлених обставин справи, заборгованості позичальника перед банком за Кредитним договором станом на дату укладення спірної додаткової угоди, тобто на 02.09.2015 року, не існувало.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, висновок 1 уповноваженої особи Фонду про визнання спірної угоди нікчемною за цим критерієм суд вважає безпідставним.

Пунктом 3 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у відповідності до яких уповноважена особа Фонду своїм рішенням визнала Додаткову угоду № 1 від 02.09.2015 року до Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року нікчемною, визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з тієї підстави, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

У рішенні уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Укрінбанк» від 29.02.2016 року № 7-ТА про віднесення до категорії нікчемних Додаткової угоди № 1 від 02.09.2015 року до Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року за критеріями нікчемності, пункт 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не зазначено.

Крім того, станом на день виконання Додаткової угоди, тобто на 09.09.2015 року, сума необхідна для повного погашення виданого ПАТ «Укрінбанк» кредиту складала 395695,40 євро, що визнано обома сторонами. 20% від вищевказаної суми становить 79139,08 євро. В даному випадку зобовязання по Кредитному договору були зменшені на 79000 євро, що складає 19%.

Таким чином, висновок 2 уповноваженої особи Фонду про визнання спірної угоди нікчемною і за цим критерієм суд також вважає безпідставним.

Відповідно до частин 1, 4 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Відтак, приймаючи до уваги, що граничним терміном повернення кредиту позичальника, відповідно до пп. 3.5.1. п. 3.5. ст. ІІІ Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року є 28.01.2017 року, порушення умов порядку повернення кредиту позичальником відсутні, то у разі визнання за рішенням уповноваженої особи Фонду нікчемною Додаткової угоди № 1 від 02.09.2015 року до цього договору підлягала б застосуванню подвійна реституція.

З огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд ознак нікчемності Додаткової угоди № 1 від 02.09.2015 року до Кредитного договору № 09-2014 від 30.01.2014 року, укладеного сторонами, не вбачає, зобовязання сторін за Кредитним договором № 09-2014 від 30.01.2014 року вважає припиненими внаслідок розірвання договору, а тому надає перевагу запереченням відповідача, позов визнає необґрунтованим і з зазначених у ньому підстав у його задоволенні відмовляє повністю.

На підставі статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 29.07.2016 року.

Суддя В.М. Грачов