ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. Справа № 911/2148/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильський спецкомбінат, Київська обл., м. Чорнобиль

до Товариства з обмеженою відповідальністю Метресурс, Київська обл., смт Іванків

про стягнення 159 564,18 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №44-2445 від 11.07.2016)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.06.2016 Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильський спецкомбінат (далі-ДСП Чорнобильський спецкомбінат/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Метресурс (далі-ТОВ Метресурс/відповідач) про стягнення 159 564,18 гривень, у тому числі 144 167,40 грн заборгованості, 3 679,16 грн 3% річних та 11 717,62 грн інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором поставки №227/05 від 05.08.2013.

Відповідач не скористався наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України правом та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.07.2016 порушено провадження у справі №911/2148/16 та призначено її до розгляду на 25.07.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.07.2016 розгляд справи відкладено на 01.08.2016.

У судові засідання 25.07.2016 та 01.08.2016 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про розгляд спору у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю Метресурс було повідомлене належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №575.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

05.08.2013 між ДСП Чорнобильський спецкомбінат (далі-постачальник) та ТОВ Метресурс (далі - покупець) було укладено договір поставки №227/05 (далі договір поставки), за умовами п. 1.1. якого відповідно до протоколу проведення аукціону з продажу майна ДСП Чорнобильський спецкомбінат №1 від 02.08.2013, що є додатком №1 до даного договору, постачальник зобовязався поставляти і передавати у власність покупцю металобрухт в кількості 1 020 тонн (далі - товар), а покупець зобов'язався приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до пп. 3.1., 4.1., 4.2., 5.1. та 9.1. договору поставки поставка товару здійснюється окремими партіями, обсяг яких визначає покупець.

Ціна 1 (однієї) тонни товару за даним договором становить 1 830,00 грн без ПДВ.

Покупець оплачує товар за ціною, передбаченою у рахунках-фактурах та видаткових накладних на кожну партію товару.

Розрахунки за кожну партію товару здійснюються шляхом 100% попередньої оплати її вартості вказаної у рахунку-фактурі.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Судом встановлено, що позивач свої обовязки за договором виконав належним чином, поставивши в 2013, 2014 та 2015 роках відповідачу металобрухт загальною вартістю 1 871 923,47 грн, що підтверджується наданими суду копіями видаткових накладних, скріпленими підписами уповноважених сторін. Копії довіреностей на отримання матеріальних цінностей за договором поставки наявні в матеріалах справи.

Про належне виконання продавцем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої договірні зобовязання належним чином не виконав, сплативши за поставлений товар 1 727 756,07 грн, у той час як решту вартості поставленого товару відповідач не оплатив, що підтверджується наданими суду підтвердженням про надходження коштів №вих.РІ-ВВІ95 та банківською випискою по рахунку за період з 01.05.2012 по 25.07.2016 з АТ «Райффайзен банк Аваль».

До того ж, з підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків слідує, що відповідач за період з 05.08.2013 по 30.09.2015 сплатив 1 727 756,07 грн. Копія відповідного акту звірки наявна в матеріалах справи.

Таким чином, внаслідок здійснення відповідачем часткової оплати вартості постаченого товару за договором поставки у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 144 167,40 грн, що підтверджено позивачем власною довідкою №22/07-12 від 19.07.2016 за підписами генерального директора та головного бухгалтера підприємства.

Водночас, відповідно до викладених у позовній заяві пояснень, наданих позивачем акту звірки взаємних розрахунків та бухгалтерської відомості щодо порядку зарахування сплачених відповідачем коштів, заборгованість відповідача у розмірі 144 167,40 грн складається з вартості поставленого товару за останніми видатковими накладними:

- №431 від 21.07.2015 на суму 20 496,00 грн;

- №432 від 21.07.2015 на суму 19 910,40 грн;

- №433 від 21.07.2015 на суму 25 510,20 грн;

- №437 від 23.07.2015 на суму 28 474,80 грн;

- №636 від 06.10.2015 на суму 22 143,00 грн;

- №637 віл 06.10.2015 на суму 27 633,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач остаточні розрахунки за поставлений згідно договору товар не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ Прод де Люкс, зокрема, 144 167,40 грн заборгованості.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши повно і всебічно матеріали справи та подані докази, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 712 та ч. 1 ст. 692, ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду вищезазначеного, підписання відповідачем видаткових накладних, без будь-яких заперечень щодо кількості та якості поставленого товару свідчить про прийняття покупцем цього товару та, відповідно, породжує для останнього обовязок по його оплаті у повному обсязі у передбачені договором строки - шляхом 100% попередньої оплати.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач свої грошові зобовязання щодо оплати вартості поставленого товару належним чином не виконав, а також арифметичну відповідність заявленої до стягнення заборгованості наявним в матеріалах справи документам, суд дійшов висновку про задовлення вимоги позивача про стягнення з відповідача 144 167,40 грн заборгованості як такої, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, позивач просить суд стягнути з ТОВ Прод де Люкс:

- 3 679,16 грн 3% річних, нарахованих за наступні періоди:

з 21.07.2015 по 22.06.2016 на заборгованість у розмірі 20 496,00 грн за видатковою накладною №431 від 21.07.2015;

з 21.07.2015 по 22.06.2016 на заборгованість у розмірі 19 910,40 грн за видатковою накладною №432 від 21.07.2015;

з 21.07.2015 по 16.06.2016 на заборгованість у розмірі 25 510,40 грн за видатковою накладною №433 від 21.07.2015;

з 23.07.2015 по 22.06.2016 на заборгованість у розмірі 28 474,80 грн за видатковою накладною №437 від 23.07.2015;

з 06.10.2015 по 22.06.2016 на заборгованість у розмірі 22 143,00 грн за видатковою накладною №636 від 06.10.2015;

з 06.10.2015 по 22.06.2016 на заборгованість у розмірі 27 633,00 грн за видатковою накладною №637 від 06.10.2015;

- 11 717,62 грн інфляційних втрат, нарахованих за наступні період:

з 01.08.2015 по 22.06.2016 на сукупну заборгованість у розмірі 94 391,40 грн за видатковими накладними №№431, 432, 433 від 21.07.2015;

з 01.11.2015 по 22.06.2016 на сукупну заборгованість у розмірі 49 776,00 грн за видатковими накладними №№636, 637 від 06.10.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки арифметично вірний розмір 3% річних та інфляційних втрат, обрахований судом в межах визначених позивачем періодів з урахуванням вимог закону та обставин справи, становить відповідно 3 672,81 грн та 11 405,85 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 679,16 грн 3% річних та11 717,62 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 672,81 грн та 11 405,85 грн.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову у даній справі, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 625, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 265 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Метресурс (07201, Київська обл., смт Іванків, вул. І. Проскури, 11, ідентифікаційний код 31936726) на користь Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильський спецкомбінат (07270, Київська обл., м. Чорнобиль, вул. Радянська, 70, ідентифікаційний код 37197165) 144 167 (сто сорок чотири тисячі сто шістдесят сім) грн 40 коп. заборгованості, 3 672 (три тисячі шістсот сімдесят дві) грн 81 коп. 3% річних, 11 405 (одинадцять тисяч чотириста пять) грн 85 грн інфляційних втрат та 2 388 (дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн 69 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 03.08.2016.

Суддя В.А. Ярема