ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 р. Справа № 917/1019/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (пров. Комунарів, буд.7, м. Полтава, 36000; адреса для листування: вул. Котляревського, буд. 1/27, офіс. 105, м. Полтава, 36020)

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Зигіна, буд. 1, м. Полтава, 36020)

про скасування рішення

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

Розглядається позовна заява про скасування рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України від 03.09.2015р. у справі № 02-01-50/86-2015 в частині накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що пунктом першим резолютивної частини Рішення визнано дії автомобільних перевізників, зокрема і позивача, щодо застосування після набуття законної сили розпорядженням голови Полтавської ОДА від 20.04.2015р. № 187 однакового тарифу за 1 км проїзду пасажира на приміських автобусних маршрутах загального користування в звичайному режимі у розмірі 0,45 грн. без його економічного обґрунтування порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення субєктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів у звичайному режимі руху на приміських автобусних маршрутах загального користування, які призвели до обмеження конкуренції без обєктивних причин для вчинення таких дій. Дане рішення направлялося на юридичну адресу позивачу, проте було повернуто поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання. Інформація про дане рішення була оприлюднена в газеті Зоря Полтавщини 17.11.2015р. В установлений строк відповідач рішення не оскаржив. На даний час строк оскарження рішення відповідачем пропущено.

В судовому засіданні 26.07.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України у справі № 02-01-50/86-2015 прийнято рішення від 03.09.2015 № 02/131-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладанням штрафу на автомобільних перевізників, (далі Рішення; а.с.20-34).

Пунктом першим резолютивної частини Рішення визнано дії автомобільних перевізників, зокрема і відповідача, щодо застосування після набуття законної сили розпорядженням голови Полтавської ОДА від 20.04.2015р. № 187 однакового тарифу за 1 км проїзду пасажира на приміських автобусних маршрутах загального користування в звичайному режимі у розмірі 0,45 грн. без його економічного обґрунтування порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення субєктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів у звичайному режимі руху на приміських автобусних маршрутах загального користування, які призвели до обмеження конкуренції без обєктивних причин для вчинення таких дій.

Пунктом другим резолютивної частини Рішення на відповідача накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.32).

Дане рішення було направлене відповідачем за листом від 08.09.15р. № 02/4360 за місцезнаходженням позивача: пров. Комунарів, буд.7, м. Полтава, 36000 (а.с.34).

Оскільки повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 36 8 від 14.09.15р. разом з конвертом було повернуто позивачу з відміткою пошти "За закінченням строку зберігання", інформація про прийняте рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях відповідача опублікована в газеті "Зоря Полтавщини" від 17.11.2015 р. в порядку ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (а.с.38-39).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України Про захист економічної конкуренції заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Повне рішення складено та підписано: 28.07.2016р.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому прохає визнати недійсним вказане Рішення, посилаючись на те, що про рішення йому стало відомо випадково у червні 2016 року під час розгляду справи № 917/928/16 про стягнення з нього штрафу, визначеного спірним рішенням, та пені за період його невиконання. Також позивач зазначає, що накладення на нього штрафу за спірним Рішенням було безпідставним, оскільки він не отримував запит про надання інформації з економічним обґрунтуванням, так як не проживає за адресою своєї реєстрації, будинок, в якому він зареєстрований, знаходиться в аварійному стані. Позивач вважає, що «Зоря Полтавщини» не є друкованим виданням Полтавської обласної ради. Позивач вважає, що він не порушував вимог антимонопольного законодавства; відповідач дійшов передчасного висновку про необхідність притягнення позивача до відповідальності. Також, позивач наполягає, що ним не пропущено строки на оскарження спірного рішення, оскільки він його не отримував, за адресою своєї реєстрації він не знаходиться. Позивач вважає, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, строк для оскарження вказаного Рішення повинен обраховуватися з моменту ознайомлення позивача з цим рішенням (з червня 2016 року), а тому він не є пропущеним, і позивачу не може бути відмовлено в доступі до правосуддя.

Позивачем надано суду розрахунок тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту, в якому він визначив належний розрахунковий тариф за 1 км проїзду пасажира в розмірі 0,60 грн.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно положень ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Крім того згідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Приймаючи до уваги те, що направлене на адресу відповідача рішення позивача не було отримано та повернулось з відміткою поштової організації про закінчення строку зберігання, подальші дії позивача, направлені на опублікування такого рішення у спеціальному друкованому органі, були правомірними.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань одним із засновників редакції газети «Зоря Полтавщини» є Полтавська обласна рада (а.с.83-87). Газета «Зоря Полтавщини» включена до Переліку друкований засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких в 2015 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.01.2015р. № 41-р (а.с.81). Дана інформація є загальнодоступною.

Таким чином, твердження позивача проте, що «Зоря Полтавщини» не є друкованим виданням Полтавської обласної ради, є недостовірним та надуманими.

Отже, у розумінні положень ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення від 03.09.2015р. № 02/131-рш по справі № 02-01-50/86-2015 вважається врученим відповідачу через 10 днів з дати опублікування, тобто 27.11.2015р.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України Про захист економічної конкуренції заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Тобто, позивач повинен був оскаржити Рішення до господарського суду чи сплатити штраф до 27.01.2016 року включно.

Позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 подана до господарського суду Полтавської області від 22.06.2016 № 1142/16 Ухвала про порушення провадження у справі № 917/1019/16 прийнята судом 23.06.2016 року.

Таким чином, позивачем пропущено встановлений частиною першою статті 60 Закону України Про захист економічної конкуренції двомісячний строк оскарження Рішення.

Позивач посилається на те, що вказаний строк не є пропущеним оскільки про рішення йому стало відомо випадково у червні 2016 року під час розгляду справи № 917/928/16 про стягнення з нього штрафу, визначеного спірним рішенням; він не проживає за адресою своєї реєстрації; будинок, в якому він зареєстрований, знаходиться в аварійному стані; виходячи з практики Європейського суду з прав людини, строк для оскарження вказаного Рішення повинен обраховуватися з моменту ознайомлення позивача з цим рішенням (з червня 2016 року), а тому позивачу не може бути відмовлено в доступі до правосуддя.

Зазначені твердження суд вважає неправомірними та такими, що ґрунтуються на довільному тлумаченню позивачем діючого законодавства, з таких підстав.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність.

За ч.6 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець зобовязаний повідомляти органи державної реєстрації про зміну його адреси, зазначеної в реєстраційних документах, предмета діяльності, інших суттєвих умов своєї підприємницької діяльності, що підлягають відображенню у реєстраційних документах.

Той факт, що позивач зареєстрував свою адресу як фізичної особи-підприємця у будинку, непридатному для проживання, що позивач не отримував пошту за вказаною адресою, не повідомив органи державної реєстрації про зміну адреси його фактичного місцезнаходження, не читає офіційні друковані органи, має своїм наслідком те, що позивач як підприємець несе ризики настання негативних наслідків невчинення вказаних дій (зокрема і у вигляді несвоєчасного отримання інформації щодо прийнятих стосовного нього рішень державними та іншими органами та пропусків строків на їх оскарження).

Посилання позивача у позові на відмову йому в доступі до правосуддя не відповідає дійсності, оскільки господарським судом було порушено провадження за позовом позивача, позивач разом зі своїм представником приймали участь в судових засіданнях, судом було прийнято та досліджено надані позивачем докази та пояснення. Отже, господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав у відповідності до статей 43 , 22 ГПК України.

В пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства розяснено, що за вищевказаними приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Пунктом 21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства розяснено, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення, з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Оскільки позивачем пропущено строк оскарження Рішення до господарського суду, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано: 28.07.2016р.

Суддя Безрук Т. М.