УХВАЛА

28 липня 2016 року Справа № 913/941/15

Провадження №17/913/941/15

Суддя господарського суду Луганської області Фонова О.С., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит

у справі за позовом Приватного підприємства Гидростандарт, м. Мелітополь Запорізької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 878160,09 грн.

Орган виконання судових рішень відділ державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, м. Сєвєродонецького Луганської області.

Суддя Фонова О.С.,

у засіданні брали участь:

від позивача не прибув;

від відповідача ОСОБА_1, представник за довіреністю № СА66/15 від 30.12.2015;

від органу виконання судових рішень - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.12.2015 позов Приватного підприємства Гидростандарт задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" на користь Приватного підприємства Гидростандарт борг у сумі 716006,02 грн., пеню у сумі 153596,91 грн., 3% річних у сумі 8557,16 грн. та судовий збір у сумі 13171,52 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015 у справі № 913/941/15 в частині задоволення вимоги про стягнення пені у сумі 153596,91 грн. скасовано, стягнуто пені у розмірі 152594,91 грн. та судовий збір у сумі 13156,49 грн. Крім того, стягнуто з Приватного підприємства Гидростандарт на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 16,53 грн.

На підставі вищевказаних судових рішень господарським судом Луганської області були видані два накази № 913/941/15 від 14.03.2016.

30.05.2016 на адресу господарського суду Луганської області від Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит надійшла скарга № 25/05-9 від 25.05.2016 на постанови відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції про арешт коштів боржника, в якій відповідач просить суд:

1. Визнати незаконними постанови відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції (далі - ВДВС Сєвєродонецького МУЮ) про арешт коштів боржника від 31.03.2016 по зведеному виконавчому провадженню № 449063121 в межах наказу господарського суду Луганської області у справі № 913/941/15.

2. Скасувати постанови ВДВС Сєвєродонецького МУЮ про арешт коштів боржника від 31.03.2016 по зведеному виконавчому провадженню № 449063121 в межах наказу господарського суду Луганської області по справі № 913/941/15.

3. Зобовязати ВДВС Сєвєродонецького МУЮ відкликати повідомлення про арешт коштів, що містяться на рахунках ТОВ ДТЕК Свердловантрацит з фінансових установ:

- ПАТ ПУМБ;

- АТ ОСОБА_2 АВАЛЬ у місті Києві;

- ПАТ ОСОБА_3 ДБУ;

- ПАТ ІНГ ОСОБА_3 Україна;

- АТ ОЩАДБАНК;

- ПАТ УКРСОЦБАНК.

25.07.2016 до канцелярії суду надійшла заява про зміну вимог за скаргою №б/н від 25.07.2016 згідно якої скаржник просить суд:

1. Визнати недійсною постанову відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Луганській області про арешт коштів боржника від 31.03.2016 по зведеному виконавчому провадженню №449063121, якою накладено арешт на грошові кошті у розмірі 891304,61 грн., які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» № 9111 у ПАТ «ПУМБ» у межах наказу у справі №913/941/15 про стягнення з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на користь ПП «Гидростандарт» боргу у сумі 716006,02 грн., пені у розмірі 153569,91 грн., 3% річних у розмірі 8557,16 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 13171,52 грн.

2. Від решти вимог скарги на постанову відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції про арешт коштів боржника ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» відмовляється.

Згідно з п. 9.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду №9 від 17.10.2012 у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Зі змісту вищевказаної заяви вбачається, що скаржник уточнив першу вимоги за скаргою та відмовився від решти вимог. Суд приймає до уваги вказані заяви.

Вимоги скарги відповідач обґрунтовує тим, що постановою від 31.03.2016 державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти на рахунку, з якого велося нарахування заробітної плати робітникам Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, у тому числі шахтарям. З цього ж банківського рахунку здійснюється сплата податків та інших обовязкових платежів до Державного бюджету України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, а ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, заявник вважає, що накладення арешту на рахунки боржника на підставі постанов від 31.03.2016, які призначені для виплати заробітної плати та для обігу коштів соціального страхування в національній валюті, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві. Також товариство позбавлене можливості сплачувати податки та інші обовязкові платежі до Державного бюджету України.

Дослідивши матеріали скарги заявника господарський суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені гарантії прав фізичних осіб та юридичних осіб у виконавчому провадженні, зокрема, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних осіб і юридичних осіб.

Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 1 статті 32 встановлені заходи примусового виконання рішень, одним з яких є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до абз. 1 ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно ч. 3 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Частиною 5 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки" та кошти що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання" та статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику".

Водночас, позивачем не надано суду доказів, що вказаний позивачем рахунок № 9111 у ПАТ «ПУМБ» є рахунком зі спеціальним режимом використання, та на нього розповсюджуються обмеження зазначені у ч. 5 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», а отже дії державного виконавця при накладенні арешту на грошові кошти на вказаному рахунку не суперечать вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

До того ж, згідно довідки ПАТ «ПУМБ» № КНО-52ю4/949 від 13.06.2016, рахунок № 9111 не є рахунком зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, та використовується відповідачем, зокрема, для виплати заробітної плати працівникам, витрат на відрядження, а також сплати обовязкових платежів (зборів), повязаних з нарахуванням заробітної плати та інших обовязкових платежів, а саме податку з доходів фізичних осіб, аліментів, військового збору, єдиного внеску.

З наведеної довідки неможливо зробити висновок, що рахунок використовується виключно для акумулювання грошових коштів, спрямованих на виплату заробітної плати та решти похідних від неї платежів.

На вимогу суду надати докази звернення до державного виконавця з відомостям про накладення арешту на грошові кошти на рахунку, з якого здійснюється виплата заробітної плати, таких доказів наднове було.

Також, з матеріалів скарги неможливо встановити наявність грошових коштів на банківському рахунку ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» № 9111 у ПАТ «ПУМБ» та доказів того, що вони будуть спрямовані на виплату заробітної плати.

Також, не надано суду доказів нарахування заробітної плати та її розміру з моменту накладення арешту державним виконавцем, зокрема, розрахункова відомість з нарахування заробітної плати, список перерахування в банк заробітної плати за певні місяці, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (звіт з формою 1ДФ) з відміткою органу державної фіскальної служби про їх прийняття, звіт з праці форми 1ПВ тощо.

Виписка по рахунку за період з 07.07.2015 по 07.04.2016, що надана банком, свідчить про те, що за вказаний період дійсно здійснювались виплати заробітної плати.

Скаржником було надано довідку щодо заборгованості по заробітній платі робітникам ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», згідно якої вбачається, що підприємство має заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам станом на 01.06.2016 у сумі 28544455,96 грн.

Водночас, зі змісту вищевказаної заяви неможливо встановити період формування вказаної заборгованості, не вказано, яка сума заборгованості по заробітній платі існувала з моменту прийняття постанови про арешт коштів №49063121 від 31.03.2016 по дату подання відповідачем скарги до суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, у провадженні судді Драгнєвіч О.В. знаходиться скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит №б/н від 30.06.2016 з вимогою визнати недійсною постанову №49063121 відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції від 03.06.2016 про арешт коштів боржника на виконання наказу господарського суду №913/941/15 від 14.03.2016, які знаходяться на рахунку №.

Вказане свідчить про те, що боржник здійснює перерахування грошових коштів для виплати заробітної плати своїм працівникам з різних рахунків.

Отже, згідно правової позиції скаржника, у разі перерахування грошових коштів на виплату заробітної плати, з різних рахунків, державний виконавець не має права накладати арешт на грошові кошти на всіх рахунках. Водночас, на думку суду, зазначене спричиняє зловживання боржником своїми правами.

Дії боржника щодо оскарження постанов про накладення арешту на грошові кошти на двох рахунках з аналогічних підстав в межах одного виконавчого документа, наказу господарського суду Луганської області у справі №913/941/15 від 14.12.2015 на суму 891304,61 грн. у разі задоволення обох скарг спричинять зняття арешту по одному виконавчому документу на грошові кошти в сумі вдвічі більшій, ніж сума, що підлягає стягненню за наказом.

Згідно абзаців 1-2 пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Постанову може бути визнано недійсною у разі, як що вона за замістом не відповідає всім вимогам діючого законодавства та є незаконною.

Отже, враховуючи вищевикладене суд зазначає, що оскаржувана постанова державного виконавця відповідає вимогам закону України «Про виконавче провадження, а скаржником не доведено, що на арештованому рахунку можуть бути наявними грошові кошти, призначені для виплати конкретної суми заробітної плати.

Представником заявника 25.07.2016 було подано заяву №б/н від 25.07.2016 про зміну вимог за скаргою, згідно якої заявник відмовився від вимог за скаргою в частині скасування постанови ВДВС Сєвєродонецького МУЮ про арешт коштів боржника від 31.03.2016 по зведеному виконавчому провадженню № 449063121 в межах наказу господарського суду Луганської області у справі № 913/941/15 та зобовязання ВДВС Сєвєродонецького МУЮ відкликати повідомлення про арешт коштів, що містяться на рахунках ТОВ ДТЕК Свердловантрацит з фінансових установ, яку судом було прийнято.

Згідно абз. 2 п. 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Отже, оскільки відповідач (заявник) відмовився від частини вимог по скарзі, провадження у скарзі в цій частині слід припинити.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит на постанови відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, слід відхилити в заявленій частині. В решті вимог за скаргою провадження підлягає припиненню.

Керуючись п.4. ч.1 ст. 80, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит № 25/05-9 від 25.05.2016 в частині визнання недійсною постанови відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Луганській області про арешт коштів боржника від 31.03.2016 по зведеному виконавчому провадженню №449063121, якою накладено арешт на грошові кошті у розмірі 891 304,61 грн., які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» № 9111 у ПАТ «ПУМБ» у межах наказу у справі №913/941/15 про стягнення з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на користь ПП «Гидростандарт» боргу у сумі 716006,02 грн., пені у розмірі 153569,91 грн., 3% річних у розмірі 8557,16 грн., та витрат зі сплати судового збору у сумі 13171,52 грн. відхилити.

2. В решті вимог по скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит № 25/05-9 від 25.05.2016 провадження припинити.

Суддя О.С. Фонова