РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2016 р. Справа № 918/246/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Мельник О.В. ,

судді Розізнана І.В.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Поліщук Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Рівненської області (суддя Марач В.В.) від 10.05.2016 р. у справі № 918/246/16

за позовом Військова частина НОМЕР_1

до Приватне підприємство "Міленіум-Транс"

про стягнення в сумі 36 851,98 грн.

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Міленіум-Транс", з врахуванням заяви про зміну позовних вимог № 24/916 від 14.04.2016р., про стягнення 36851,98 грн., а саме 30 960,00 грн. заборгованості за зберігання майна на підставі Договору складування № 2/91 від 08.01.2014р. в період з серпня місяця 2014р. по вересень місяць 2015 року, 1056,03 грн. 3 % річних за період з 11.08.2014р. по 30.09.2015р., 440,36 грн. пені за період з 11.08.2014р. по 10.02.2015р., 4897,80 грн. інфляційних за період з серпня 2014р. по вересень 2015р. та 1700 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.05.2016р. у справі № 918/246/16 у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Приватного підприємства "Міленіум-Транс" про стягнення 36 851,98 грн. заборгованості за договором відмовлено.

Позивач військова частина НОМЕР_1 , не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою від 15.06.2016р. № 350/312/24/1522, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- на думку перевіряючих Південного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю, під договором складування № 2/91 від 08.01.2014р. військова частина НОМЕР_1 фактично передала у строкове платне користування нерухоме військове майно, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є предметом договору оренди;

- відповідач вчасно не сплачував плату по договору складування та не передав майно зберігачеві, у зв`язку з чим в/ч НОМЕР_1 зверталася до відповідача про приведення умов договору у відповідність до вимог закону;

- розрахунок до договору, яким встановлено плату за зберігання, є невід`ємною частиною договору складування, а тому підписуючи договір відповідач автоматично погоджувався і з додатком, а саме з розрахунком;

- відповідач продовжує займатися підприємницькою діяльністю на території військового містечка, що підтверджується фото знімками техніки, яка належить відповідачеві та перебуває на території військового містечка № НОМЕР_2 . Дані фото знімки не було можливості долучити при розгляді справи у суді першої інстанції.

Таким чином, на думку скаржника, правові підстави для відмови у задоволенні позову відсутні; просить рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2016 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги /а.с.122-126/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.07.2016 року /а.с.121/.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу від 18.07.2016р. зазначив, що рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2016р. у справі № 918/246/16 прийнято у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, просить залишити останнє без змін /а.с.146-148/.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні 27.07.2016р. не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.142/.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.07.2016 року підтримав свою позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу.

Поскільки ухвалою суду від 29.06.2016р. явка представників сторін в судове засідання 27.07.2016р. обов`язковою не визнавалася, то суд вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги та справи без участі уповноваженого представника позивача.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке.

08.01.2014р. між військовою частиною НОМЕР_1 (надалі зберігач, позивач, скаржник) та приватним підприємством фірма «Мілленіум-Транс» (надалі поклажодавець, відповідач) укладено договір складування № 2/91 (надалі Договір), відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання майно поклажодавця. Зберігач зберігає майно поклажодавця на майданчику, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , площа виділена для зберігання майна 200 кв.м

Відповідно до п.2.9 Договору, поклажодавець передає майно на зберігання у термін, указаний в договору, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору.

Передача майна на складування здійснюється за вартістю, визначеною відповідно до розрахунку, підписаного сторонами (п.2.11 Договору).

Плата за надання послуг із складування визначається розрахунком, підписаним сторонами (п.3.1 Договору).

Плата за договором у розмірі 100 % перераховується поклажодавцем на спеціальний реєстраційний рахунок зберігача щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.3.2 Договору).

Договір діє з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. з гарантованим щорічним продовженням терміну дії договору складування (за письмовим погодженням сторін) на загальний строк до п`яти років за умови сумлінного виконання поклажодавцем усіх зобов`язань за умовами договору (п.9.1 Договору).

Відповідно до п.9.6 Договору, чинність цього договору припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками /а.с.10-12/.

Плата за складування за договором складування № 2/91 від 08.01.2014р. встановлена 1720,00 грн. згідно розрахунку, підписаного командиром та заступником командира військової частини НОМЕР_1 /а.с.13/.

В матеріалах справи відсутні докази передання відповідачем ППФ «Мілленіум-Транс» майна на зберігання позивачу військовій частині НОМЕР_1 .

Факт надання послуг підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2014р., 28.02.2014р., 31.03.2014р., 30.04.2014р., 30.05.2014р., 27.06.2014р., 30.07.2014р. та виставленими рахунками на оплату за надання послуг складування від 10.02.2014р. № 20 на суму 1720,00 грн., від 07.03.2014р. № 36 на суму 1720,00 грн., від 04.04.2014р. № 47 на суму 1720,00 грн., від 08.05.2014р. № 64 на суму 1720,00 грн., від 06.06.2014р. № 76 на суму 1720,00 грн., від 11.07.2014р. № 89 на суму 1720,00 грн., від 30.07.2014р. № 97 на суму 832,26 грн. /а.с.52-65/.

При цьому в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2014р. за січень 2014р. та від 28.02.2014р. за лютий 2014р. вказано, що послуги оренди були надані по Договору оренди № 2 від 02.01.2013р., а в актах за березень-липень 2014р. - послуги оренди надані по Договору оренди № 2/91 від 08.01.2014р. В усіх актах зазначається, що орендатором є ППФ «Мілленіум-Транс», орендодавцем - військова частина НОМЕР_1 .

Натомість у виставлених рахунках позивачем зазначалося - плата за послуги складування без посилання на договір, як підставу для його виставлення.

Загальна вартість послуг згідно виставлених рахунків позивачем за період з 01.01.2014р. по 30.07.2014р. становить 11152,26 грн.

Відповідачем ППФ «Мілленіум-Транс» здійснено оплату послуг згідно платіжних доручень:

- № 1526 від 05.02.2014р. на суму 1720,00 грн., призначення платежу «за послуги складування за 12.13р. зг.рах № 8 від 13.01.14р.» /а.с.82/;
- № 1616 від 20.03.2014р. на суму 1720,00 грн., призначення платежу «за послуги складування за 01.14р. зг.рах № 20 від 10.02.14р.» /а.с.83/;
- № 1661 від 23.04.2014р. на суму 3440,00 грн., призначення платежу «за послуги складування за 02, 03.14р. зг.рах № 47 від 04.04.14р.» /а.с.84/;
- № 1741 від 23.06.2014р. на суму 3440,00 грн., призначення платежу «за послуги складування за 04, 05.14р. зг.рах № 64 від 08.05.14р. та № 76 від 06.06.14р.» /а.с.85/;
- № 1816 від 19.08.2014р. на суму 3440,00 грн., призначення платежу «за послуги складування за 06, 07.14р. зг.рах № б/н від 01.07.14р.» /а.с.86/.
Факт проведення оплат ППФ «Мілленіум-Транс» підтверджується банківськими виписками /а.с.87-91/.

Загальна вартість послуг оплачених відповідачем за період з 01.01.2014р. по 30.07.2014р. становить 12040,00 грн.

Відповідно до звіту від 22.10.2015р. № 234/3/4/77/аз про результати внутрішнього аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2012р. по 14.08.2015р. /а.с.14-24/, проведеного Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю:

- обстеженням встановлено використання нерухомого військового майна суб`єктами підприємницької діяльності, з якими відсутні договори оренди, зокрема, з ППФ «Мілленіум-Транс» - майданчик в районі будівлі за ГП № 147 загальною площею 600 кв.м, на якому знаходилось автомобільне обладнання та інше майно, понад 5 одиниць великовантажної автомобільної техніки, а також приміщення будівель за ГП №№ 45, 148, 147 (займану площу не встановлено з причин відсутності доступу /арк.4 Звіту/;

- по факту перебування вищезазначених фондів у використанні сторонніх підприємців встановлено укладення 08.01.2014р. командиром військової частини НОМЕР_1 договорів складування майна від 08.01.2014р. № 2/91 /арк.4 Звіту/;

- посадовими особами в/ч НОМЕР_3 контроль за цільовим використанням переданого не здійснювався, прийом товарів на склад за кількістю та якістю і видача їх зі складу матеріально-відповідальною особою не проводився, відповідні супровідні та складські документи (акти прийому-передачі, накладні, акти виконаних послуг тощо) не видавалися; бухгалтерський облік прийнятого на відповідальне зберігання майна не вівся /арк.4-5 Звіту/;

- у червні 2014 року на виконання подання Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України від 21.03.2014р. № 1093 про усунення порушень орендного законодавства, військова частина НОМЕР_1 листами від 26.06.2014р. повідомила суб`єкти підприємницької діяльності, в т.ч. ППФ «Мілленіум-Транс» про розірвання в односторонньому порядку договорів складування з 01.07.2014р. та вивільнення зайнятих фондів, при цьому запропоновано звернутися до КЕВ м.Одеси для подальшого укладання договорів оренди. Нарахування на оплату за договорами складування військовою частиною НОМЕР_1 було проведено по червень 2014 року /арк.5 Звіту/;

- за інформацією КЕВ м.Одеси до 31.01.2015р. мова про звільнення ППФ «Мілленіум-Транс» займаних фондів не йшла /арк.5 Звіту/;

- військова частина листом від 25.06.2015р. звернулася до суб`єктів підприємницької діяльності, зокрема, ППФ «Мілленіум-Транс», з вимогою щодо звільнення до 30.06.2015р. займаних приміщень та у разі невиконання попереджено про заборону з 01.07.2015р. в`їзду (проходу) на територію в/м № 210 /арк.5 Звіту/;

- за проведеним під час аудиту розрахунком, загальна сума недоотриманих фінансових ремурсів внаслідок безпідставного надання ресурсів (фондів) у безоплатне користування, що призвели до втрат нанесених державі, за період з 15.07.2014р. по 30.09.2015р. складає по ППФ «Мілленіум-Транс» - 30960,00 грн. /арк.6 Звіту/.

01.09.2015р. комісією військової частини НОМЕР_1 проведено обстеження стану використання будівель, споруд та земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 , про що скдалено акт № 41/139 від 02.09.2015р. Комісією, зокрема, встановлено використання ППФ «Мілленіум-Транс» - майданчик в районі будівлі за ГП № 147 загальною площею 600 кв.м, на якому знаходилось автомобільне обладнання та інше майно, понад 5 одиниць великовантажної автомобільної техніки, а також приміщення будівель за ГП №№ 45, 148, 147 (займану площу не встановлено з причин відсутності доступу) /а.с.26-28/.

21.11.2015р. військовою частиною НОМЕР_1 направлено ППФ «Мілленіум-Транс» повідомлення від 11.11.2015р. № 24/2293, у якому зазначено, що перевіркою дотримання військовою частиною НОМЕР_1 щодо законності та виконання вимог нормативних документів, проведеною Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю, встановлено за ППФ «Мілленіум-Транс» дебіторську заборгованість у сумі 30960,00 грн., яку пропонується погасити у термін до 30.11.2015р. /а.с.23/.

24.11.2015р. ППФ «Мілленіум-Транс» отримано зазначене повідомлення військової частини НОМЕР_1 та залишено без відповіді та реагування /а.с.29, на звороті/.

Несплата ППФ «Мілленіум-Транс» 30960,00 грн. заборгованості за Договором складування № 2/91 від 08.01.2014р. слугувала підставою для звернення війської частини НОМЕР_1 з позовом до суду про стягнення боргу та нарахованих пені, 3 % річних, інфляційних та штрафу.

При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За змістом част.1 ст.937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Тобто, за загальним правилом договір зберігання вважається укладеним з моменту передання речі на зберігання, тобто належить до категорії реальних договорів.

Для здійснення реальної угоди однієї угоди між її сторонами недостатньо. Необхідна ще передача речі або вчинення іншої дії.

Відповідно до част.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відтак, додержання вимоги щодо форми договору не свідчить одночасно про досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов, тобто про укладення договору.

До істотних умов будь-якого цивільно-правового договору ЦК України відносить умову про предмет договору та решту умов, що визначені істотними законом, сторонами, або є істотними внаслідок необхідності для договорів відповідного виду.

Більшість відносин зберігання належать до господарсько-правових, у зв`язку з чим учасники цих відносин зобов`язані додержуватись вимог, в тому числі, Господарського кодексу України. Останнім істотними умовами будь-якого господарського договору встановлено умови про предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Судом встановлено, що доказів передачі відповідачем майна на зберігання позивачу матеріали справи не містять. Даний факт підтверджується і відповідачем, який у письмових поясненнях позовних вимог (заява від 14.04.2016р. № 24/916) зазначає, що майно на зберігання відповідач не передав військовій частині НОМЕР_1 , як це передбачено договором складування.

Таким чином, відсутність у підписаному зберігачем документі Договорі складування від 08.01.2014р. № 2/91- положень щодо предмета, ціни або строку дії договору зберігання свідчить про недосягнення сторонами договору згоди щодо його істотних умов, тобто про не укладеність договору зберігання з усіма відповідними правовими наслідками.

Суд не приймає твердження позивача про те, що дії відповідача до серпня місяця 2014 року по здійсненню йому оплати можуть бути підтвердженням того, що між сторонами виникли правовідносини по зберіганню, поскільки в рахунках позивача на оплату та платіжних документах відповідача як призначення платежу зазначено оплата за послуги складування, а в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) взагалі зазначено, що ПП "Міленіум-Транс" є орендатором, а військова частина НОМЕР_1 є орендодавцем і що надані послуги оренди.

Крім того суд зазначає, що сторони в належній формі не досягли згоди з такої істотної умов договору зберігання як плата за зберігання, поскільки всупереч п.п.3.1, 3.2 Договору від 08.01.2014р. № 2/91 розрахунок вартості надання послуг підписано лише військовою частиною НОМЕР_1 і не погоджено з відповідачем.

Відтак, суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що встановлені вище обставини свідчать про не досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору зберігання Договору складування № 2/91 від 08.01.2014р..

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Враховуючи те, що договір зберігання між сторонами є не укладеним, то відповідно між ними не виникло з даного договору цивільних прав та обов`язків, в тому числі обов`язку по оплаті за зберігання.

Інші дії сторін, зокрема, виставлення рахунків на оплату, оплата цих рахунків, підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), не породжують цивільних прав та обов`язків між ними у сфері зберігання майна, поскільки у вказаних документах жодним чином не зазначається, що вони вчиняються на виконання правовідносин по зберіганню майна.

Судом не взято до уваги посилання позивача на Звіт про результати внутрішнього аудиту фінансово-господарської дяльності військової частини НОМЕР_4 за період з 01.01.2012 по 14.08.2015 № 234/3/4/77/аз від 22.10.2015, складений Департаментом внутрішнього аудиту та фінансового контролю МО України, у зв`язку з тим, що останній не є беззаперечним та належним доказом того, що між сторонами існували правовідносини по зберіганню, а є лише документом, який фіксує відповідність фінасово-господарської діяльності підприємства, установи нормативно-правовим актам, що стосуються бухгалтерського обліку і фінансової звітності.

Одночасно у даному Звіті відмічено, що військова частина НОМЕР_4 прийом товарів на склад за кількістю та якістю і видачу їх зі складу матеріально-відповідальною особою не проводився, відповідні супровідні та складські документи (акти прийому-передачі, накладні, акти виконаних послуг, тощо) не видавались, внаслідок бухгалтерський облік майна прийнятого на відповідальне зберігання майна не вівся.

Натомість у Звіті вказано, що під договором складування військова частина НОМЕР_1 фактично передала у строкове платне користування суб"єктам підприємницької діяльності військове майно, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є предметом договору оренди.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 30960,00 заборгованості за договором складування від 08.01.2014р. № 2/91 не підтверджуються матеріалами справи та не підлягають задоволенню. Відповідно у позові про стягнення пені, 3 % річних, інфляційних та штрафу також слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області у даній справі ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2016 р. у справі № 918/246/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/246/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.