РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016Справа №910/7548/16

За позовом Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів»

до Державного підприємства «Укрмедпроектбуд»

третя особа Міністерство охорони здоров'я України

про стягнення 3762295,08 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Циганин Я.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Залевська О.О. (представник за довіреністю);

від третьої особи - Мовіле О.С. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» звернулось до суду з позовом до ДП «Укрмедпроектбуд» про стягнення заборгованості в розмірі 3762295,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поворотної фінансової допомоги №07/11/13 від 07.11.2013 в частині повернення отриманих грошових коштів в строк встановлений договором та укладеним до вказаного договору додатковими угодами.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 1800000 грн. фінансової допомоги та нарахованих у відповідності до умов п.п. 7.1, 7.2 договору пені в розмірі 162295,08 грн за період прострочення з 31.01.2016 по 14.04.2016 та штрафу в розмірі 1800000 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити позов. Додатково пояснив, що між сторонами було укладено згаданий договір поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого відповідач отримав 2000000 грн фінансової допомоги. В кінці 2015 року відповідачем частково було повернуто отриману суму в розмірі 200000 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1800000 грн. Кінцевий термін повернення вказаної фінансової допомоги сторонами встановлено (з урахуванням додаткових угод до спірного договору) до 31.01.2016. У зв'язку з неповернення грошових коштів до вказаної дати позивачем також нараховано неустойку на суму заборгованості відповідно до умов договору, яку позивач також просить стягнути.

Також представник позивача у судовому засіданні пояснив, що спірний договір є безоплатним, нарахування та сплата відсотків за користування грошовими коштами умовами договору не передбачена, можливість отримання прибутку від такої фінансової допомоги не передбачено, відповідно укладення вказаного договору не потребувало проведення тендерних процедур відповідно до положень Закону України «Про здійснення державних закупівель». Крім того фінансова допомога надавалась за рахунок коштів підприємства позивача, що не є державними коштами у розумінні Закону України «Про здійснення державних закупівель», відповідно процедура проведення закупівель за державні кошти на спірні правовідносини не поширювалась.

Додатково вказав, що при укладенні спірного договору було отримано погодження у встановленому законом порядку від органу управління державною власністю - Національним агентством з питань підготовки та проведення в Україні Фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу та реалізації інфраструктурних проектів, при цьому відповідне погодження отримувалось позивачем при укладенні кожної додаткової угоди. Оскілки строк дії договору та окремо кожної додаткової угоди не перевищував, одного року, необхідності в отриманні згоди на позику від Міністерства Фінансува України не було.

На підставі викладеного просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи не те, що спірний договір укладений з порушенням вимог тендерного законодавства, без проведення відповідних тендерних процедур у порядку, встановленому Законом України «Про здійснення державних закупівель». Крім того, при укладенні зазначеного договору не було отримано погодження на отримання відповідачем позики від Міністерства фінансів України у порядку встановленому Порядком погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами, у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій належать державі, кредитів (позик), надання гарантів або поруки за такими зобов'язаннями, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 № 809, оскільки строк позики з урахуванням додаткових угод перевищує один рік. Враховуючи викладене, оскільки договір та додаткові угоди укладені з порушенням норм чинного законодавства, вказав що суд вправі на підставі ст..83 ГПК визнати договір та додаткові угоди недійсними. При цьому у випадку визнання недійсними додаткових угод №№3-5, просить суд застосувати до неустойки позовну давність. Також представник відповідача вказав, що застосування за одне і теж правопорушення штрафу і пені, які є різними видами неустойки не передбачено нормами чинного законодавства і є протиправним.

Додатково відповідач зазначив, що ДП «Укрмедпроектбуд» є державним підприємством, що реалізує проект, що має стратегічне значення для України, зокрема підприємство - відповідач має основним завданням будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит». На даний час проводяться державні тендери на закупівлю робіт і послуг, спрямованих на відновлення будівництва комплексу «Охматдит». Стягнення надмірно високих штрафних санкцій, в розмірі близько 2000000 грн. призведе до блокування робіт з продовження будівництва комплексу, та зумовить прямі суттєві втрати для країни. Враховуючи викладене, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Представник третьої особи проти позову заперечував з тих же підстав, що і відповідач, додатково вказав на те, що відповідач виконує надзвичайно важливу для держави та охорони здоров'я громадян України функцію, зокрема будівництво комплексу «Охматдит».

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 2. ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Судом встановлено, що 07.11.2013 між ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» (підприємство) та ДП «Укрмедпроектбуд» (отримувач) укладено договір поворотної фінансової допомоги №07/11/13, за умовами якого підприємство, за погодженням з Національним агентством з питань підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи з футболу та реалізації інфраструктурних проектів, в порядкута на умовах, визначених цим договором, надає отримувачу поворотну фінансову допомогу, а отримувач зобов'язується прийняти поворотну фінансову допомогу, використати її та повернути у встановлені договором строки.

Розмір поворотної фінансової допомоги за цим договором становить 2000000 грн (п.2.1).

Термін, на який підприємство надає поворотну фінансову допомогу отримувачу, встановлюється до 31.03.2014. Днем повернення поворотної фінансової допомоги вважається день зарахування суми на поточний рахунок підприємства. (п.п. 4.1, 4.2 договору).

У подальшому, додатковими угодами №№ 1-5 до договору сторони погодили перенесення терміну повернення фінансової допомоги до 31.01.2016.

На виконання умов договору позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти в сумі 2000000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 415 від 07.11.2013 та випискою по рахунку позивача від 07.11.2013.

Разом з тим, відповідач, в порушення умов договору поворотної фінансової допомоги та додаткових угод, у встановлений строк свої зобов'язання щодо повернення отриманої фінансової допомоги виконав неналежним чином, повернувши 25.12.2015 200000 грн. отриманої допомоги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 1800000 грн.

10.03.2016 позивач надіслав відповідачеві претензію про повернення поворотної фінансової допомоги (вих. 039/03-16 від 04.03.2016), однак відповідач зазначену претензію залишив без відповіді та задоволення.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 вказаної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем своєчасно не повернуто грошові кошти, надані у вигляді фінансової допомоги, позовні вимоги щодо стягнення суми 1800000 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що при простроченні повернення поворотної фінансової допомоги отримувач сплачує на користь підприємства пеню у розмірі 2% від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф в розмірі 100% від суми фактичної заборгованості.

Позивачем, на підставі вказаного пункту договору, у зв'язку з невчасним поверненням суми отриманої фінансової допомоги, нараховано відповідачу пеню за період з 31.01.2016 по 14.04.2016 в розмірі 162295,08 грн. та штраф за прострочення понад 30 днів в розмірі 100% боргу - 1800000 грн.

Вказані нарахування здійснено позивачем у відповідності до умов договору та вимог закону.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як встановлено в с удовому засіданні з пояснень представників сторін та матеріалів справи, зокрема Статуту відповідача, Розпорядження КМУ від 12.12.2011 №1280-р, конкурсної документації з закупівлі робіт з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит», паспорту бюджетної програми на 2016 рік, відповідач - ДП «Укрмедрпоектбуд» є підприємством, основним завданням якого є будівництво комплексу «Охматдит», метою будівництва якого є надання високоспеціалізованої медичної допомоги дітям, хворим на різні види патологічних захворювань з усіх регіонів України. Станом на липень 2016 року проводиться процедура відкритих торгів щодо відновлення будівництва комплексу «Охматдит» і в серпні-вересні 2016 року планується за результатами проведених торгів укладення відповідних договорів та подальше відновлення будівництва лікувального комплексу. Вказане будівництво проводиться за рахунок бюджетних коштів.

Враховуючи викладене, зокрема соціальну важливість стабільної роботи відповідача, як головного замовника робіт з будівництва медичного комплексу «Охматдит», з метою недопущення блокування господарської діяльності відповідача, а також враховуючи надмірно великий розмір неустойки порівняно суми заборгованості (більше 100%), суд вважає з можливе в порядку ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки (штраф і пеня) до 0 (нуль) грн.

Заперечення відповідача щодо укладення спірного договору всупереч процедурі проведення тендерів для закупівлі робіт, послуг за державні кошти, та як наслідок відсутність зобов'язань відповідача щодо повернення коштів та сплати неустойки за вказаним договором судом відхиляються, у зв'язку з тим, що як вбачається з спірного договору, вказаний договір не передбачає закупівлі послуг, зокрема фінансових, за державні кошти, оскільки фінансова допомога надавалась безвідсоткова, плата за користування коштами позивача договором не передбачалась, відповідно на укладення вказаного договору положення Закону України «Про здійснення державних закупівель» не поширювалось. Щодо отримання згоди Міністерства фінансів України для продовження строку дії спірного договору більше ніж на один рік, то як встановлено судом, сторони погоджували продовження договору з органом, уповноваженим на управління державним майном. Вказаний договір та додаткові угоди до нього сторонами виконувались, у встановленому законом порядку недійсними не визнавались.

Відповідач не позбавлений у встановленому законом порядку звернутись до суду з позовом про визнання вказаного договору та/або додаткових угод до нього недійсними. Разом з тим, суд наголошує, що ст.83 ГПК встановлює право суду визнати договір недійсним а не обов'язок. Межі розгляду вказаної справи не дозволяють встановити всі обставини, пов'язані з укладенням спірного договору та додаткових угод, встановлення вказаних обставин призведе до ускладнення вказаної справи, проте може бути предметом розгляду іншої справи.

Додатково суд зазначає, що навіть визнання недійсним спірного договору в будь-якому разі не позбавляє відповідача необхідності повернення суми основної заборгованості за спірним договором.

Також суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 22.04.2016, тоді, як строк виконання зобов'язання за спірним договором закінчився 31.01.2016, тобто в межах встановленого річного строку позовної давності (для пені).

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

З урахуванням положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Укрмедпроектбуд» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 7-А, офіс 10; ідентифікаційний код 37700171) на користь Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» (03118, м. Київ, вул. Хотівська, буд. 4-А, каб. 310; ідентифікаційний код 37264503) заборгованість в сумі 1800000 (один мільйон вісімсот тисяч) грн. та витрати по платі судового збору в розмірі 27000 (двадцять сім тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 01.08.2016

Суддя Я.В. Маринченко