ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р. Справа № 911/1782/16

За позовом Дочірнього підприємства Київське обласне дорожнє управління Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України

до відповідача ОСОБА_1 фермерського господарства ФОРТУНА

про стягнення 162468,36грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №101 д від 06.06.2016);

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Дочірнє підприємство Київське обласне дорожнє управління Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі ДП Київський Облдорупр ВАТ ДАК Автомобільні дороги України) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 фермерського господарства ФОРТУНА (далі СФГ ФОРТУНА)про стягнення 162 468,36грн у т.ч.:

- 80 000,00грн- основна заборгованість;

- 58370,00грн збитки від інфляції за період з 06.04.2014 по 16.05.2016;

- 5415,60грн проценти за період з 06.04.2014 по 16.05.2016;

- 18682,74грн пеня за період з 01.11.2015 по 15.05.2016.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором про надання послуг № 2 від 25.03.2014, в частині оплати за надані послуги.

Відповідач у справі СФГ ФОРТУНА документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 між сторонами у справі ДП Київський Облдорупр ВАТ ДАК Автомобільні дороги України (далі підрядник) та СФГ ФОРТУНА (далі замовник) укладено договір № 2 про надання послуг (а.с.11-13, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 договору, підрядник зобовязується за завданням замовника надати послуги з поточного середнього ремонту мосту на автомобільній дорозі О101408 Юрівка-Чорногородка (через Соснівку, Лубське) км 16-718, Київської області, а замовник зобовязується прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно п. 3.1 договору, ціна договору становить 100 000,00грн в т.ч. ПДВ, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості послуг.

Послуги вважаються прийнятими замовником в день підписання сторонами акту виконаних робіт (№КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (№КБ-3). Послуги також вважаються прийнятими у випадку невмотивованої відмови замовника від підписання акту виконаних робіт (№КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (№КБ-3) (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.5 договору, час розрахунків не може перевищувати 5 календарних днів після прийняття наданих/виконаних послуг.

Згідно п. 11.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем виконані роботи за договором на загальну суму 100 000,00грн, про що складено акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідка про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3 (а.с.14-16), які підписані сторонами 31.03.2014.

За вказані будівельні роботи відповідачем 18.07.2014 сплачено на рахунок позивача 10 000,00грн та 18.02.2015 10 000,00грн, про що зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаєморозрахунків (а.с.38).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обовязку щодо оплати виконаних за договором робіт, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення зазначеного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений договір за своєю правовою природою є договором підряду, у звязку з чим до відносин сторін у справі підлягають застосуванню спеціальні норми, які регулюють підрядні відносини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Враховуючи умови, визначені п.4.5 договору, час розрахунків не може перевищувати 5 календарних днів.

Таким чином, за актом від 31.11.2013 останнім днем строку виконання зобовязання з оплати є 07.04.2014, оскільки 06.04.2014 є вихідним днем, за приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідачем не у повному обсязі виконані взяті на себе зобовязання з оплати прийнятих робіт, хоча строк виконання такого зобовязання настав

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобовязання, вимоги про стягнення заборгованості за виконі роботи у розмірі 80 000,00грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 18 682,74грн за загальний період з 01.11.2015 по 15.05.2016.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п.п. 8.3.4 договору, в разі порушення строків оплати послуг за договором замовник на вимогу підрядника зобовязаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прочстрочення.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Розмір пені, заявлений позивачем не перевищує розміру встановленого ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», проте, суд зазначає що нарахування пені здійснено позивачем поза межами строку встановленого п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. В договорі сторонами не зазначено про нарахування пені понад термін встановлений законодавством України

Так відповідно, до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, періодом нарахування пені мав бути з 08.04.2014 (оскільки 07.04.2014 у відповідача був останній день для виконання зобовязань з оплати) по 07.10.2014 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано), проте, позивачем у даній позовній заяві періодом нарахування пені зазначений з 01.11.2015 по 15.05.2016.

Враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, а також те, що позивачем нарахування пені здійснено поза межами строку встановленого законодавством, вимоги про стягнення пені у розмірі 18 682,74грн не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 58 370,00грн за період з 06.04.2014 по 16.05.2016 та 5415,60грн 3% річних за період з 06.04.2014 по 16.05.2016.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних нарахувань та 3% річних суд зазначає, що позивачем невірно визначено початковий день нарахування втрат від інфляції та 3% річних.

Так, за розрахунком суду, розмір втрат від інфляції становить:

- за період з 08.04.2014 по 17.07.2014 на суму 100 000,00грн 8730,84грн;

- за період з 18.07.2014 по 17.02.2015 на суму 90 000,00грн 18 922,30грн;

- за період з 18.02.2015 по 16.05.2016 на суму 80 000,00грн 31 054,15грн.

Таким чином, розмір втрат від інфляції складає 58 707,29грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог розмір інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача становить 58 370,00грн.

За розрахунком суду, розмір 3% річних становить:

- за період з 08.04.2014 по 17.07.2014 на суму 100 000,00грн 830,14грн;

- за період з 18.07.2014 по 17.02.2015 на суму 90 000,00грн 1590,41грн;

- за період з 18.02.2015 по 16.05.2016 на суму 80 000,00грн 2985,21грн.

Таким чином, розмір 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача складає 5405,76грн, в задоволенні вимог про стягнення 9,84грн 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 2156,64грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 фермерського господарства ФОРТУНА на користь Дочірнього підприємства Київське обласне дорожнє управління Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 80 000,00грн основного боргу, 58370,,00грн втрат від інфляції, 5405,76грн 3% річних, а також 2156,64грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 9,84грн 3% річних та 18 682,74грн пені в задоволенні позову відмовити

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 01.08.2016.

Суддя С.І. Чонгова