ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.07.16р. Справа № 904/3954/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКА 71", м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Делос", м. Дніпропетровськ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 Дніпро" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКА 71" про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 230811-І від 25.08.2011 в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 190811-КЛВ від 19.08.2011 станом на 26.04.2016 у загальному розмірі 1 046 073,38 грн., з яких 752 500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 252 603,23 грн. заборгованість за процентами, 40 970,14 грн. пеня за несплаченими процентами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.08.2011 між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 Дніпро" (позивачем) та Приватним акціонерним товариством "Делос" (третя особа) було укладено кредитний договір № 190811-КЛВ від 19.08.2011. В забезпечення вищевказаного кредитного договору між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 230811-І від 25.08.2011. Відповідно до умов іпотечного договору, в іпотеку було передано нежиле приміщення, офіс, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Червона, буд. 3, приміщення 10. Станом на час складання позовної заяви (квітень 2016) зазначене нерухоме майно перебувало на праві власності у Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКА 71". Оскільки, як вказує позивач, позичальник свої зобов'язання з повернення грошових коштів за кредитним договором №190811-КЛВ від 19.08.2011 належним чином не виконав, позивач звернувся до відповідача, як власника майна, з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 230811-І від 25.08.2011 в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №190811-КЛВ від 19.08.2011, що і є предметом даного спору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від суду від 19.05.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 06.06.2016.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Заява обґрунтована тим, що судовий розгляд позову про звернення стягнення на предмет іпотеки може мати тривалість у часі, позивач зазначає, що враховуючи небажання позичальника виконати свої кредитні зобов'язання за договором, існує вірогідність, що на момент прийняття судом рішення - відповідач може позбутися належного майна, що призведе до затримання або взагалі неможливості виконання рішення суду. Крім того, позивач вказує про існування ризику перереєстрації майна за досить короткий проміжок часу, в зв'язку із чим, в разі винесення судом рішення про задоволення позовних вимог банку, позивач буде позбавлений можливості фактично задовольнити свої грошові вимоги. Таким чином, на думку позивача, відповідач може вчинити певні дії, з метою недопущення звернення стягнення на належне йому майно, що унеможливить виконання рішення суду у зв'язку з відсутністю майна та будь-яких активів підприємства.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати її. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивач до заяви не надав жодних доказів, які б підтверджували те, що відповідач вчиняє або має намір вчинити дії направлені на відчуження майна. При цьому недобросовісні дії позичальника (ПАТ "Делос") та іпотекодавця (ОСОБА_3О.) не є підставою для застосування заходів забезпечення позову щодо відповідача.

Крім того, позивач не був позбавлений права звернутися до державного реєстратора з заявою про накладення заборони відчуження іпотечного майна, але цих дій не вчинив.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" про забезпечення позову.

Суддя ОСОБА_4