ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.07.16р. Справа № 904/5258/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ ОСОБА_1", м. Київ

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АГРО", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Весна", с.Павлопілля Нікопольський район Дніпропетровська область

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Союз-3", с.Январське Покровський район Дніпропетровська область

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон", с.Ранній Ранок Криворізький район Дніпропетровська область

про звернення стягнення на заставне майно

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_3, довіреність від 17.03.2014р.;

від відповідача - ОСОБА_4, від 05.07.2016р.;

від третьої особи - 1- не з'явився;

від третьої особи - 2 - не з'явився;

від третьої особи -3 - не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "КРЕДІ ОСОБА_1" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АГРО" (далі - відповідач), за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Весна", третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Союз-3" та третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон", у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.12.15р., просить суд:

- звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №193 СL/М1 від 22.03.2012 року, з послідуючими змінами та доповненнями, укладеного між ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АҐРО», а саме на Виробничо - побутовий корпус літ. А-1, А1-1, А2-1, А3-1, А4-3, А5-1, А6-2, А7-1, мансарда над А1-1, галерея літ.а7-1, загальною площею 2749,8 кв. м., сходи літ. а, ґанок літ.а1, естакада з навісом літ.а2, сходи літ.а6, склад літ. 2А-1 загальною площею 2832,1 кв.м., сходи 2а, 2а1, адміністративно-побутовий корпус літ. Л-1, Л1-1, Л2-1, ЛЗ-1, загальною площею 598,0 кв.м., гараж літ.Г-1, П-1, Г2-1, загальною площею 69,6 кв. м., гараж літ.Д-1 загальною площею 201,9 кв.м., будівля прохідної літ.П-2, тераса з навісом літ.п-1, загальною площею 23,4 кв.м., сходи літ.п, трансформаторна підстанція літ. Р-1 загальною площею 49,3 кв.м., навіси літ. Б, Ж, С, Т, У, Ф, вагончики (тимчасові) літ. Ц,.Х, КТП літ. Я, навіси літ.2Б, 2В; споруди №1-12, І, II, що розташовано у м. Дніпропетровську по вул.Краснопільській, 31, і належить ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АГРО» на праві приватної власності згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від « 31» жовтня 2011 р. по справі № 2 - 3072/11, предмет іпотеки розміщено на земельній ділянці загальною площею 1,7895 га кадастровий номер :07:113:0082, що перебуває у ТОВ «АГРО» у користуванні на умовах оренди, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ВЕСНА» () в сумі 19 535 047,05 грн, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ-3» () в сумі 19 541 213,78 грн. та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «СКОРПІОН» () в сумі 39 070 474,20 грн. перед ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» (, м. Київ, вул.Пушкінська, 42/4) за Кредитним договором №193СL від 26.01.2012 року, з наступними змінами та доповненнями. Застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 28 842 400,00 грн. з ПДВ.

- стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АГРО» на користь ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 080,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням третьою особою-1, -2, -3 зобовязань за кредитним договором, які забезпечені договором іпотеки №193 СІ./М1 від 22.03.2012 р., укладеним між позивачем та відповідачем.

Ухвалою суду від 01.07.15р. провадження у даній справі зупинено до розгляду справи №904/13923/15.

Ухвалою суду від 18.02.16р. провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 23.03.16р. у справі призначалась судова експертиза, у звязку з чим провадження у справі зупинялось, а справу було направлено до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

З огляду на те, що ТОВ «АГРО» не сплатило вартість експертних досліджень, 05.07.16р. до господарського суду надійшла справа №904/5258/15 без експертного висновку, у звязку з чим ухвалою суду від 11.07.16р. провадження у справі поновлено.

Клопотанням від 25.07.2016 року відповідач просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки сторони ведуть переговори стосовно добровільного врегулювання спору. Разом з тим, відповідач просить суд відкласти розгляд справи з огляду на те, що ухвалою суду від 15.03.2016 року призначено експертизу по справі №904/3067/15, якою буде досліджено правильність нарахування позивачем відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитним договором №193 CL від 26.01.12р., тому експертний висновок по справі №904/3067/15 може вплинути на подальший розгляд даної справи.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався та зупинявся, отже у відповідача було достатньо часу для мирного врегулювання спору та надання відповідних доказів, а тому суд вважає відсутніми підстави для відкладення розгляду справи.

Клопотання про відкладення розгляду справи з мотивів призначення експертизи по справі №904/3067/15 відхиляється судом, з огляду на те, що відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні та з огляду на закінчення строків розгляду справи, встановлених положеннями статті 69 ГПК України.

Представники від третьої особи-1, -2, -3 у судове засідання не зявились, про час та дату розгляду справи повідомлені належно.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2012 року між позивачем (банком), третьою особою-1 (позичальником-1), третьою особою-2 (позичальником-2), третьою оособою-3 (позичальником-3) укладено кредитний договір №193CL (далі Кредитний договір) із подальшими змінами та доповненнями, за умовами якого банк надає позичальникам кредит в межах загальної суми 3 000 000,00 грн. у вигляді не поновлюваної кредитної лінії, а позичальники зобов'язуються використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим Договором.

Незважаючи на інші умови цього Договору, заборгованість позичальника-1 перед банком по основній сумі кредиту в межах ліміту кредитування за цим Договором не повинна перевищувати 1 500 000,00 дол. США.

Незважаючи на інші умови цього Договору, заборгованість позичальника-2 перед банком по основній сумі кредиту в межах ліміту кредитування за цим Договором не повинна перевищувати суму еквіваленту 750 000,00 дол. США

Незважаючи на інші умови цього Договору, заборгованість позичальника-3 перед банком по основній сумі кредиту в межах ліміту кредитування за цим Договором не повинна перевищувати суму еквіваленту 750 000,00 дол. США (п.1.1, 2.1 Договору).

За умовами п.6.1 Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень №8 від 31.01.14р. позичальники зобовязані повернути кредит в повному обсязі до 15 квітня 2014 року включно.

Згідно п.5.2.1 Кредитного договору проценти за користування кредитом, що наданий в доларах США нараховуються за ставкою у розмірі 9,0 % (дев'ять процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік).

Сума процентів, що підлягають сплаті, нараховується щомісячно в останній робочий день кожного календарного місяця за весь період нарахування процентів та в день повного погашення кредиту на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом станом на кожен день періоду нарахування процентів і за фактичну календарну кількість днів користування кредитом з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день), якщо інше не передбачено умовами Кредитного договору (п.5.2.6 Кредитного договору)

Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту щомісячно до 5 (п'ятого) числа кожного календарного місяця, що слідує після закінчення періоду нарахування процентів, та в день повного погашення кредиту за минулий період нарахування процентів (п.5.2.7 Кредитного договору)

У разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник зобов'язаний протягом всього терміну до повного повернення кредиту сплачувати банку проценти в розмірі та порядку, встановленому Кредитним договором, якщо інше не передбачено умовами Кредитного договору (п.5.2.8 Кредитного договору)

Позичальник зобов'язаний сплачувати банку комісію за організацію ліміту кредитування у розмірі: 0,5% (нуль цілих п'ять десятих процента) від розміру кожного траншу (кредиту), що надається банком в межах ліміту кредитування, зазначеного в пункті 2.1 цього Договору. Сплата позичальником комісії здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання траншу (кредиту) за Кредитним договором. Сторони домовилися, що в будь-якому разі, загальний розмір сплаченої позичальником комісії за встановлення ліміту кредитування протягом всього строку дії Кредитного договору не може бути більше ніж 0,5% (нуль цілих п'ять десятих проценти) від розміру ліміту кредитування, зазначеного в п.2.1. Кредитного договору (п.5.3.1 Кредитного договору)

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд зазначає, що на виконання умов Кредитного договору позивачем було надано третій особі-1, -2, -3 кредитні кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи кредитними заявками, меморіальними ордерами та банківськими виписками, проте позичальниками не виконано своїх зобовязань в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів, що спричинило виникнення заборгованості:

- за ТОВ «СОЮЗ-3» рахується прострочена заборгованість у розмірі 15 793 240, 50 грн., заборгованість з нарахованих відсотків за період з 01.04.15р. по 20.04.15р. у розмірі 78 966,20 грн., заборгованість з прострочених відсотків у розмірі 596 194, 83 грн.;

- за ТОВ "Агрофірма Весна" рахується прострочена заборгованість у розмірі 15 793 240, 50 грн., заборгованість з нарахованих відсотків за період з 01.04.15р. по 20.04.15р. у розмірі 78 966,20 грн., заборгованість з прострочених відсотків у розмірі 596 194, 83 грн.

- за ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" рахується прострочена заборгованість у розмірі 31 586 481, 00 грн., заборгованість з нарахованих відсотків за період з 01.04.15р. по 20.04.15р. у розмірі 157 932, 40 грн., заборгованість з прострочених відсотків у розмірі 1 192 389, 66 грн.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодекс України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

У разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань позичальник зобов'язаний сплатити на користь банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого виконанням боргового зобов'язання за весь час прострочення. Неустойка, передбачена цим Договором, нараховується банком у валюті заборгованості та сплачуються позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національного Банку України на дату здійснення відповідного платежу (п.11.1.1 Кредитного договору)

Так, позивач нарахував до сплати пеню, яка, згідно розрахунків позивача, становить:

- з ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон": за період з 21.10.14р. по 20.04.15р. у розмірі 6 133 671, 14 грн.;

- з ТОВ "Агрофірма Весна": за період з 21.10.14р по 20.04.15р. у розмірі 3 066 645, 52 грн.;

- з ТОВ «СОЮЗ-3» за період з 21.10.14р. по 20.04.15р у розмірі 3 072 812, 25 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 564 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ч. 1 ст. 574 Цивільного кодексу України підставою виникнення застави є, зокрема, договір.

Так, 22.03.2012 року між ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_1" (іпотекодержатель) та ТОВ «АГРО» (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки №193 СL/М1 (далі - Договір іпотеки), за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання основного зобовязання (Кредитного договору) передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв іпотеку на умовах, визначених у Договорі іпотеки, предмет іпотеки (п.2.1 Договору іпотеки)

Згідно п.4.1.1 Договру упоотеки предметом іпотеки є: Виробничо - побутовий корпус літ. А-1, А1-1, А2-1, А3-1, А4-3, А5-1, А6-2, А7-1, мансарда над А1-1, галерея літ.а7-1, загальною площею 2749,8 кв. м., сходи літ. а, ґанок літ.а2, естакада з навісом літ.а2, сходи літ.а6, склад літ. 2А-1 загальною площею 2832,1 кв.м., сходи 2а, 2а1, адміністративно-побутовий корпус літ. Л-1, Л1-1, Л2-1, ЛЗ-1), загальною площею 598 кв.м., гараж літ.Г-1, Г1-1, Г2-, загальною площею 69,6 кв. м., гараж літ.Д-1 загальною площею 201,9 кв.м., будівля прохідної літ.П-2, тераса з навісом літ.п-1, загальною площею 23,4 кв.м., сходи літ.п, трансформаторна підстанція літ. Р-1 загальною площею 49,3 кв.м., навіси літ. Б, Ж, С, Т, У, Ф, вагончики (тимчасові) літ. Ц,.Х, КТП літ. Я, навіси літ. 2Б, 2В; споруди №1-12, І, II, що розташовано у м.Дніпропетровську по вул. Краснопільській, 31, що належить ТОВ «Агро» на праві приватної власності згідно Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від « 31» жовтня 2014 р. по справі № 2 - 3072/11.

. За рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги та відшкодувати витрати в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, а саме:

- вимоги за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, комісій, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, передбаченого договором, що встановлює основне зобов'язання, інших платежів на користь іпотекодержателя, передбачених договором, що встановлює основне зобов'язання;

- вимоги щодо відшкодування витрат на утримання та збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки (якщо іпотекодержатель поніс такі витрати); збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Договору іпотеки;

- витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням, зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам); на оформлення права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (якщо іпотекодержатель вирішить набути предмет іпотеки у свою власність), на організацію продажу предмету іпотеки (якщо іпотекодержатель вирішить здійснити продаж предмету іпотеки від свого імені), на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо; витрат у звязку з конвертацією коштів, отриманих в результаті реалізації предмета іпотеки, у валюті основного зобовязання; інших документально підтверджених витрат іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце. В будь-якому випадку вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, зазначені в даному пункту договору, не повинні бути більше ніж еквівалент 300 000, 00 (триста тисяч дол. США);

- всі вимоги іпотекодержателя щодо виконання кожного і всіх зобовязань за договором, що встановлює основне зобовязання в такому розмірі, в такій валюті, в такий строк і в такому порядку, як встановлено в договорі, що встановлює основне зобовязання, із змінами та доповненнями до нього, внесеними протягом строку його дії (п.3.3 Договору іпотеки)

За умовами п.8.1 Договору іпотеки іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця в таких випадках:

- невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання в тому числі вимоги про дострокове виконання основного зобов'язання, зробленої на підставі закону, договору, що встановлює основне зобов'язання, чи Договору іпотеки,

- ліквідація іпотекодавця-юридичної особи;

- у інших випадках передбачених Договором іпотеки, договором, що встановлює основне зобов'язання та чинним законодавством України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя будь-якими з таких способів:

- за рішенням суду;

- шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених Договором іпотеки застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

- на підставі виконавчого напису нотаріуса.(п.8.2 Договору іпотеки)

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника (ст. 1 Закону України "Про іпотеку").

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. (ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності (п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку").

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку").

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 Цивільного кодексу України).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку").

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 590 Цивільного кодексу України).

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержател (ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку").

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним з видів застави є іпотека - застава нерухомого майна.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК України)

Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом; заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Положеннями статті 33 Закону України Про іпотеку визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вже зазначалось вище, позичальниками - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Весна", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Союз-3", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон", допущено істотні порушення кредитного договору - основного зобов'язання, виконання якого забезпечується іпотекою належного відповідачу нерухомого майна, а тому у позивача виникло право задовольнити свої грошові вимоги до відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ч.2 ст.35 Закону України Про іпотеку положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Таким чином, з врахуванням ч.2 ст.35 Закону України Про іпотеку не направлення вимоги не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.04.2014 року по справі №3-12 гс14).

Згідно ч.1 ст.37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст.ст. 33, 36, ч. 1 ст. 37 Закону України Про іпотеку, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №5011-32/10471-2012).

Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначачаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому, суд зазначає, що заявлений позивачем позов є захистом вже існуючого права, що виникло на підставі застереження в договорі іпотеки, яке законодавцем визначено як самостійна підстава виникнення права власності.

Слід зазначити, що на даний час, договір іпотеки є чинним і не визнаний судом недійсним в установленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Позивачем до позовної заяви надано висновок про вартість об'єкта незалежної оцінки майна від 02.10.15р., проведеної суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ ЮКРЕЙНІАН АПРЕЙЗЕЛ, згідно якого ринкова вартість об'єкта оцінки - предмета іпотеки становить 24 035 200,00 грн. (без ПДВ) та 28 842 400, 00 грн. (з ПДВ).

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний суд України в узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (із змінами і доповненнями, внесеними повідомленням Верховного Суду України від 01.12.2011 р.) встановив, що вирішуючи ці питання, суди мають виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі. Якщо при розгляді справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то в суду немає підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, вона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК довести інший його розмір, зокрема подати клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Так, з огляду на те, що, на думку відповідача, висновок про вартість обєкта незалежної оцінки заставного майна від 02.10.2015 р., проведеної ТОВ ЮКРЕЙНІАН АПРЕЙЗЕЛ та наданий позивачем, є необґрунтованим та не відображає дійсних обставин справи, між сторонами виник спір щодо дійсної ринкової вартості предмета іпотеки, у звязку з чим ухвалою суду від 23.03.16р. за заявою ТОВ «АГРО» призначалась експертиза по справі, на вирішення якої поставлено питання щодо ринкової вартості, станом на час проведення експертизи, нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

Згідно ухвали суду від 23.03.16р. зобовязання щодо сплати вартості експертних досліджень було покладено на відповідача.

Оскільки відповідачем не сплачено вартості експертних досліджень, 05.07.16р. справу повернуто експертною установою до господарського суду без експертного висновку.

Станом на час розгляду справи відповідачем не надано доказів оплати вартості експертних досліджень, тобто обставини, які зумовили повернення матеріалів справи з експертної установи до суду без відповідного експертного висновку, відповідачем не усунені, тому суд вимушений розглядати справу за наявними доказами у справі, виходячи з ринкової вартості предмета іпотеки, визначеної висновком про вартість об'єкта незалежної оцінки майна від 02.10.15р., проведеної суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ ЮКРЕЙНІАН АПРЕЙЗЕЛ.

Враховуючи викладене, а також те, що іпотечний договір містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 24.12.2014 р. по справі № 904/9428/13.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №193 СL/М1 від 22.03.2012 року, з послідуючими змінами та доповненнями, укладеного між ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4; ) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АГРО» (49000, м.Дніпро, вул. Комсомольська,40-Б, ), а саме на Виробничо - побутовий корпус літ. А-1, А1-1, А2-1, А3-1, А4-3, А5-1, А6-2, А7-1, мансарда над А1-1, галерея літ.а7-1, загальною площею 2749,8 кв.м., сходи літ. а, ґанок літ.а1, естакада з навісом літ.а2, сходи літ.а6, склад літ. 2А-1 загальною площею 2832,1 кв.м., сходи 2а, 2а1, адміністративно-побутовий корпус літ. Л-1, Л1-1, Л2-1, Л3-1, загальною площею 598,0 кв.м., гараж літ.Г-1, Г-1, Г2-1, загальною площею 69,6 кв. м., гараж літ.Д-1 загальною площею 201,9 кв.м., будівля прохідної літ.П-2, тераса з навісом літ.п-1, загальною площею 23,4 кв.м., сходи літ.п, трансформаторна підстанція літ. Р-1 загальною площею 49,3 кв.м., навіси літ. Б, Ж, С, Т, У, Ф, вагончики (тимчасові) літ. Ц,.Х, КТП літ. Я, навіси літ.2Б, 2В; споруди №1-12, І, II, що розташовано у м. Дніпропетровську по вул.Краснопільській, 31, і належить ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АГРО» на праві приватної власності згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від « 31» жовтня 2011 р. по справі № 2 - 3072/11, предмет іпотеки розміщено на земельній ділянці загальною площею 1,7895 га кадастровий номер :07:113:0082, що перебуває у ТОВ «АГРО» у користуванні на умовах оренди, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ВЕСНА» (53250, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Павлопілля, вул.Комсомольська, 46; ) в сумі 19 535 047,05 грн. (девятнадцять мільйонів п'ятсот тридцять п'ять тисяч сорок сім грн. 05 коп.), ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ-3» (52250, Дніпропетровська область, Покровський район, с.Январське, вул.Центральна, буд.40-А; ) в сумі 19 541 213,78 грн. (девятнадцять мільйонів п'ятсот сорок одна тисяча двісті тринадцять грн. 78 коп.) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «СКОРПІОН» (53054, Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Ранній ранок, вул.Набережна, буд.1; ) в сумі 39 070 474,20 грн. (тридцять девять мільйонів сімдесят тисяч чотириста сімдсят чотири грн. 20 коп.) перед ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4; ) за Кредитним договором №193СL від 26.01.2012 року, з наступними змінами та доповненнями. Застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 28 842 400,00 грн. з ПДВ.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «АГРО» (49000, м. Дніпро, вул. Комсомольська,40-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_1» (01004, м.Київ, вул.Пушкінська, 42/4, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.)

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний 02.08.2016р.