РІШЕННЯ

21.07.2016Справа №910/8946/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/8946/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Востокімпорт», м. Київ,

про стягнення 29 500,49 грн.,

за участю представників:

позивача - Дарда С.С. (довіреність від 01.01.2016 №б/н);

відповідача - Глазков Є.С. (довіреність від 31.05.2016 № б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» (далі - ТОВ «КСТ Груп Україна») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Востокімпорт» (далі - ТОВ «Востокімпорт») про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору на транспортно-експедиторські послуги від 27.11.2014 № 193-ЗТЕ (далі - Договір № 193-ЗТЕ) у сумі 29 500,49 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 31.05.2016.

30.05.2016 позивач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника та у випадку відсутності необхідних документів для розгляду справи по суті. Заявник, також, зазначив, що якщо необхідності у нових документах не має, то просить суд задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без участі повноважного представника позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 розгляд справи було відкладено на 14.06.2016 у зв'язку з неявкою представників позивача.

14.06.2016 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвал суду; відповідач відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 14.06.2016 представники сторін заявили клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 розгляд справи було відкладено на 21.07.2016; продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

20.07.2016 позивач подав суду письмові пояснення, в яких вказав, що послуги з перевезення надавалися саме за Договором № 193-ЗТЕ, а не за договором від 09.02.2016 № 16-ЗТЕ (далі - Договір № 16-ЗТЕ).

Представник позивача у судовому засіданні 21.07.2016 надав пояснення по суті спору, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.07.2016 надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 21.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2014 ТОВ «КСТ Груп Україна» (повірений) та ТОВ «Востокімпорт» (довіритель) було укладено Договір № 193-ЗТЕ, за умовами якого:

- довіритель доручає, а повірений бере на себе зобов'язання здійснювати від імені та за рахунок довірителя організацію транспортно-експедиційного обслуговування перевезення зернових вантажів довірителя залізничним транспортом (пункт 1.1 Договору № 193-ЗТЕ);

- довіритель зобов'язався відшкодувати повіреному всі витрати, понесені ним за Договором № 193-ЗТЕ, а також сплатити повіреному винагороду, після повного виконання повіреним покладених на нього зобов'язань (пункт 4.6 Договору № 193-ЗТЕ);

- у разі якщо, довіритель пред'явив повіреному письмову рознарядку на відправку вантажу, і повіреним проведено комплекс підготовчих заходів для його відправки залізничним транспортом, а вантаж, що не був завантажений і відправлений з елеватора не з повіреного (через невідповідність якісних показників умовами контракту, через відсутність вантажу та елеваторі, через введення конвенційних заборон на відправку вантажу або за письмовим розпорядженням довірителя і так далі), довіритель компенсує повіреному, зокрема, нараховані «Укрзалізницею» платежі за невиконання місячного плану перевезень, а також вартість подачі, прибирання вагонів, користування ними та інші станційні послуги, згідно накопичувальних карток, відомостей подачі, прибирання вагонів і переліків технологічного центру з обробки залізничних документів для розрахунку за перевезення вантажу (пункт 4.9 Договору № 193-ЗТЕ);

- довіритель несе відповідальність за додаткові витрати, які стали наслідком неточної або неповної інформації та/або інструкцій, переданих довірителем (пункт 5.2 Договору № 193-ЗТЕ);

- термін дії Договору № 193-ЗТЕ: з моменту його укладення до 31.12.2014. Термін дії Договору № 193-ЗТЕ може бути продовжений за взаємною згодою обох сторін, що оговорюється сторонами додатково і оформлюється у вигляді додатків до Договору № 193-ЗТЕ (пункт 8.3 Договору № 193-ЗТЕ).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Кузьо В.С., який діяв на підставі статуту, та від відповідача директором Девяткою О.К., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Частиною першою статті 929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Отже, укладений сторонами Договір № 193-ЗТЕ за своєю правовою природою є договором з надання транспортно-експедиторського обслуговування.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач зазначає, що відповідач на виконання умов Договору № 193-ЗТЕ зобов'язаний відшкодувати грошові кошти у сумі 29 500,49 грн., посилаючись на таке:

- 17.02.2015 відповідач оформив заявку № 4 на перевезення, яка була виконана позивачем;

- під час перевезення залізницею були нараховані позивачу додаткові збори у сумі 33 099,72 грн., що підтверджується такими документами: накопичувальними картками № 03020043, № 16020059, № 22020071; відомостями № 16020006, № 22020009 від станції Барвінкове (492608) та накопичувальною карткою № 03030110 від станції Добропілля (493102);

- позивач виставив відповідачу рахунок від 17.02.2015 № 385, який було сплачено частково, а саме у сумі 3 599,23 грн.;

- 27.04.2016 позивач надіслав відповідачу вимогу виконання зобов'язання від 27.04.2016 № 469, яка залишена без відповіді та належного реагування.

У свою чергу, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що:

- термін дії Договору № 193-ЗТЕ закінчився;

- заявка від 17.02.2015 № 4 була оформлена в рамках іншого правочину, а саме Договору № 16-ЗТЕ;

- посилання позивача на невиконання відповідачем умов Договору № 193-ЗТЕ є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Суд зобов'язав сторін надати пояснення щодо існування у поданих документах різних реквізитів.

Позивач надав пояснення, в яких зазначив, що відповідач, оформлюючи заявку від 17.02.2015 № 4 помилково вказав реквізити Договору № 16-ЗТЕ; насправді перевезення здійснювалося на виконання Договору № 193-ЗТЕ, який діяв до 31.12.2015, а зазначення у тексті 31.12.2014 є технічною помилкою.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Сторони підтвердили існування двох правочинів, а саме Договору № 193-ЗТЕ та Договору № 16-ЗТЕ.

Відповідач наполягає, що заявка від 17.02.2015 № 4 була оформлена саме до Договору № 16-ЗТЕ.

Слід зазначити, що позивач не вжив жодних заходів для виправлення помилок у документації (жодного листування щодо уточнення реквізитів у документах суду не подано).

Суду не надано сторонами Договір № 16-ЗТЕ для огляду, а тому дійти однозначного висновку, що спірна заявка могла бути оформлена тільки за Договором № 193-ЗТЕ, не можливо.

Що ж до терміну дії Договору № 193-ЗТЕ, то твердження позивача, що була допущена технічна помилка і його дія закінчилася 31.12.2015, необґрунтовані документально та заперечуються відповідачем.

За таких обставин, заявлені позивачем до стягнення суми з посиланням на заявку, яка була оформлена за іншим договором, а не за Договором № 193-ЗТЕ не підлягають задоволенню.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 27.07.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук