ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" липня 2016 р.Справа № 916/1802/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Морський будівельний комплекс (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 35, каб. 615; )

до Малого колективного підприємства „ПРАЦЯ (65006, м. Одеса, вул. Маловського, 3; )

про стягнення заборгованості за Договором поставки від 15.07.2015 № 15/0715-01 у розмірі 108 051,87 грн., з якої: 83 000,00 грн. основний борг, 18 522,80 грн. пеня, 1 513,07 грн. 3% річних, 5 016,00 грн. інфляційні втрати

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 (довіреність від 24.09.2015);

Від відповідача не зявився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Морський будівельний комплекс (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Малого колективного підприємства „Праця (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки від 15.07.2015 № 15/0715-01 у розмірі 108 051,87 грн., з якої: 83 000,00 грн. основний борг, 18 522,80 грн. пеня, 1 513,07 грн. 3% річних, 5 016,00 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 06.07.2016 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 25.07.2016.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 509, 526, 538, 625, 626, 629, 692, 693 Цивільного кодексу України, пункти 3.1, 3.4, 4.1, 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 № 14, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем грошового зобовязання за Договором поставки від 15.07.2015 № 15/0715-01.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення від 22.07.2016 № 28254/16 (а.с. 41). Вимоги ухвали суду від 06.07.2016 не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не представив.

Справа розглядалась за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

15.07.2015 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір поставки № 15/0715-01 (далі Договір від 15.07.2015) /а.с. 25-27/.

Відповідно до пунктів 1.1, 4.1, 4.3, 4.4 Договору від 15.07.2015 продавець (Позивач) зобовязався передати у власність покупця (Відповідача), а покупець зобовязався прийняти й оплатити товар, номенклатура, кількість, вартість якого вказується у специфікаціях чи накладних, які є невідємною частиною цього договору. Вартість товару вказується в специфікаціях чи накладних, які є невідємною частиною цього договору. Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України гривні, у безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Оплата здійснюється в наступному порядку та строку: 100 % передоплата. Умови оплати можуть бути змінені, про що сторони домовляються у відповідній специфікації.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частинами першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що Позивачем поставлено Відповідачу товар на загальну суму 100 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 24.11.2015 № -006189 /а.с. 28/.

Відповідач частково сплатив за поставлений товар у розмірі 17 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам Позивача (а.с. 61-63), а саме:

5 000,00 грн. 15.12.2015;

12 000,00 грн. 16.12.2015.

Отже, сума заборгованості Відповідача за Договором від 15.07.2015 складає 83 000,00 грн. (100 000,00 5 000,00 12 000,00 = 83 000,00).

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів субєктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1.1 Договору від 15.07.2015 встановлено, що у разі несвоєчасної оплати покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що сума пені за прострочення оплати за Договором від 15.07.2015 за періоди з 25.11.2015 по 23.05.2016 визначені Позивачем, становить суму у розмірі 18 067,13 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
100 000,0025.11.2015 - 14.12.20152022.0000 %2 410,96
95 000,0015.12.2015 - 15.12.2015122.0000 %114,52
83 000,0016.12.2015 - 17.12.2015222.0000 %200,11
83 000,0018.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %4 202,30
83 000,0029.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %3 492,35
83 000,0004.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %4 889,29
83 000,0022.04.2016 - 23.05.20163219.0000 %2 757,60
Всього: 18 067,13

Отже, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з Відповідача суми пені у розмірі 455,67 грн. (18 522,80 18 067,13).

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сума 3 % річних за прострочення оплати за Договором від 15.07.2015 за періоди з 25.11.2015 по 23.05.2016 визначені Позивачем, становить суму у розмірі 1 263,70 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
100 000,0025.11.2015 - 14.12.2015203 %164,38
95 000,0015.12.2015 - 15.12.201513 %7.81
83 000,0016.12.2015 - 23.05.20161603 %1 091,51
Всього: 1 263,70

Отже, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення суми 3 % річних у розмірі 249,37 грн. (1 513,07 1 263,70 = 249,37).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Інфляційні втрати не нараховуються за листопад 2015р., оскільки період прострочки платежу з 24.11.2015 по 01.12.2015 становить менше місяця. А відтак, інфляційні втрати повинні нараховуватись, починаючи з грудня 2015 року.

Судом встановлено, що сума інфляційних втрат на суму заборгованості за Договором від 15.07.2015 за період з грудня 2015р. по червень 2016р., складає 4 717,13 грн., яка розраховується наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодСума боргу з врахуванням індексу інфляціїІнфляційне збільшення суми боргу
01.12.2015 - 30.06.201683 000,001.05787 717,134 717,13

Отже, не підлягає задоволенню вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 298,87 грн. (5 016,00 4 717,13 = 298,87).

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованості за Договором від 15.07.2015, а саме: 83 000,00 грн. суми основного боргу, 18 067,13 грн. - пені, 1 263,70 грн. 3 % річних, 4 717,13 грн. суми інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 27 липня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтями 549, частинами першою, другою статті 625, статтею 629, частинами першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193 Господарського кодексу України, пунктом 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14, статтями 33, 34, 35, 49, 75, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Малого колективного підприємства „ПРАЦЯ (65006, м. Одеса, вул. Маловського, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Морський будівельний комплекс (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 35, каб. 615; ) 83 000,00 грн. (вісімдесят три тисячі гривень 00 коп.) суму основного боргу, 18 067,13 грн. (вісімнадцять тисяч шістдесят сім гривень 13 коп.) пені, 1 263,70 грн. (одна тисяча двісті шістдесят три гривні 70 коп.) 3 % річних, 4 717,13 грн. (чотири тисячі сімсот сімнадцять гривень 13 коп.) суму інфляційних втрат.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Малого колективного підприємства „ПРАЦЯ (65006, м. Одеса, вул. Маловського, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Морський будівельний комплекс (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 35, каб. 615; ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1 605,71 грн. (одна тисяча сімсот пять гривень 71 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов