ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

20 липня 2016 р. Справа № 902/455/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишиній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1., представник за довіреністю;

відповідача : не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2)

про стягнення 69 680,59 грн.

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача 69680,59 грн. заборгованості з якої 48000,00 грн. - основна заборгованість; 1578,08 грн. - пеня; 236,71 грн. - 6% річних; 1625,80 грн. - індекс інфляції та 18240,00 грн. - штраф.

Ухвалою від 02 червня 2016 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 20 липня 2016 року.

07 липня 2016 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, яка ухвалою від 11 липня 2016 року відхилена з підстав викладених в даній ухвалі.

В судове засідання з'явились представник позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов та витребуваних документів не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення йому рекомендованої кореспонденції 08.06.16 р.(а.с.25).

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору у його відсутність. Спір відповідно положень ст. 75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд встановив наступне.

02.10.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки товару № 1 (в подальшому Договір), відповідно до умов якого, постачальник (позивач) зобов'язується поставити і передати у власність покупцю (відповідач) автомобільну продукцію в асортименті та інші товари (далі товар), а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього Договору. Асортимент, найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару зазначаються у бухгалтерських документах Постачальника рахунку-фактурі, видаткових накладних, які після підписання сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України, та є невід'ємною частиною цього Договору (п. 1.1. та 1.2. Договору).

Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4. Договору поставка товару здійснюється на підставі попереднього замовлення покупця, після узгодження сторонами строку поставки, ціни, асортименту, кількості, комплектності та якості товару. Покупець у будь-який робочий день протягом строку дії цього Договору доводить до відома постачальника замовлення в якому вказує перелік та кількість товарів, які він має намір придбати. Постачальник підтверджує замовлення покупця у письмовій формі - по факсу або електронній пошті. Товар вважається поставленим постачальником та переданим у власність покупця з моменту підписання покупцем відповідних товаросупровідних документів, накладних які свідчать про факт отримання товару.

Відповідно до п. 6.1., 6.2. Договору покупець здійснює оплату з відстрочкою платежу, термін дії якої вказується в п. 6.2.. Постачальник надає покупцеві можливість оплати кожної окремо взятої партії товару протягом 132 банківських днів з моменту поставки товару.

Згідно з видатковою накладною № 729 від 02.10.2015 р. (а.с. 20) позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 48 000,00 грн.

Відповідач за поставлений товар у визначені договором строки не розрахувався.

З огляду на це, станом на день слухання справи, за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 48 000,00 грн.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона - продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

У ст. 33-34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В судовому засіданні позивачем доведено суду, що на день розгляду справи у відповідача перед ним існує заборгованість у сумі 48 000,00 грн., а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості.

Окрім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 1578,08 грн. - пеня; 236,71 грн. - 6% річних; 1625,80 грн. - індекс інфляції та 18240,00 грн. - штраф.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, відповідно до п. 7.3. Договору за кожен день несвоєчасної оплати вартості товарів покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми, встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також шість відсотків річних.

Пунктом 7.4. Договору сторони передбачили, що при порушенні покупцем строків розрахунків з постачальником за товар більше ніж на 10 календарних днів без попереднього письмового повідомлення продавця, покупець виплачує останньому штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми.

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум штрафу, інфляційних нарахувань та 6% річних, в системі «Ліга Закон», помилок не виявлено, а тому заявлені позивачем 236,71 грн. - 6% річних; 1625,80 грн. - індекс інфляції (за період з 12.04.2016 по 11.05.2016) та 18240,00 грн. - штраф підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі що передбачені договором та законом.

Позовні вимоги в частині стягнення 1578,08 грн. - пені за період з 12.04.2016 по 11.05.2016 підлягають задоволенню частково в сумі 1573,77 грн. відповідно до розрахунку, здійсненого судом в системі «Ліга Закон».

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_2) 48 000,00 грн. - основного боргу; 1573,77 грн. - пені; 236,71 грн. - 6% річних; 1625,80 грн. - індексу інфляції; 18240,00 грн. - штрафу та 1377,91 грн. - судового збору.

3. В частині стягнення 4,31 грн. - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 25 липня 2016 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (АДРЕСА_2)