РІШЕННЯ

18 липня 2016 року Справа № 913/705/16

Провадження №6/913/705/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", м. Луганськ,

до відповідача ОСОБА_1 управління житлово комунального господарства Гірської міської ради, м. Гірське Луганської області

про стягнення 106 208 грн. 70 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Жданова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, дов. №35 від 04.01.2016 р.;

від відповідача не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії № А4092 від 20.09.2007 в розмірі 106 208 грн. 70 коп., в тому числі: заборгованість за спожиту активну електроенергію в розмірі 105 125 грн. 33 коп., 3% річних в розмірі 874 грн. 80 коп., інфляційні нарахування в розмірі 208 грн. 57 коп.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні повноважного представника не скористався, явку представника не забезпечив.

При цьому, в ухвалах суду від 08.06.2016 і 29.06.2016р. явка учасників процесу в судові засідання не визнавалася обовязковою. Вказані ухвали були своєчасно отримані відповідачем, про що в тому числі свідчить і відмітка органу поштового звязку на повідомленнях про вручення поштових відправлень.

Також, відповідачем не заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

В той же час, відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву від 14.07.2016 р. за яким останній зазначає, що «не приймає позовні вимоги в повному обсязі оскільки відповідно до Закону України про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 р. передбачені обставини не переробної сили» (мовою оригіналу). Також відповідач не погоджується з вимогами про стягнення інфляційних та 3% річних. При цьому відповідач приймає позовні вимоги в сумі 105 125,33 грн. по сплату заборгованості за спожиту електроенергію та просить суд надати розстрочку погашення боргу на 20 місяців згідно доданого до відзиву графіку (серпень 2016 року лютий 2018 року по 5 300,00 грн. щомісячно, березень 2018 року 4425,33 грн.)

Відзив відповідача судом прийнятий до розгляду та долучений до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2007 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії № А4092.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору позивач зобов'язується постачати електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електричних установок, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 9 додатку Порядок розрахунків до договору остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перетікання реактивної електричної енергії, пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків відповідач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 (п'яти) операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки позивача.

Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином та в повному обсязі, і в період листопад - грудень 2015 року, та січень травень 2016 року відпустив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 156 806 грн. 06 коп.

Споживач вартість спожитої активної електричної енергії за вказаний період сплачував невчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 105 125 грн. 33 коп.

Оскільки відповідачем вказана сума боргу в добровільному порядку сплачена не була, позивач звернувся до суду із даним позовом, за яким також просить стягнути 3% річних в сумі 874,80 грн. та інфляційні нарахування в сумі 208,57 грн.

Позивач вимоги за позовом також обґрунтовує посиланням на норми ст.ст. 257, 526, 625 ЦК України та інші.

Відповідач позовні вимоги не оспорив.

Встановивши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного.

Як було вказано вище, 20.09.2007 р. між сторонами у справі був укладений договір про постачання електричної енергії № А4092.

На виконання умов договору позивач за період листопад 2015 року травень 2016 року поставив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 156 806,06 грн., вартість якої відповідачем оплачена частково в сумі 51 680,73 грн., у звязку з чим за вказаний період утворилась заборгованість в сумі 105 125,33 грн.

В той же час, відповідачем до суду не надано доказів оплати вказаних вище сум заборгованості та підтверджено наявність заборгованості в сумі зазначеній вище.

Так, правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору про постачання електричної енергії №А4092 від 20.09.2007 р., який за своєю правовою природою є різновидом договору купівлі-продажу і до нього застосовуються, як загальні положення про договір купівлі-продажу, так і положення глави 54 ЦК України та параграф 1 глави 30 ГК України, Закону України "Про електроенергетику", Правил користування електричною енергією".

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що позивачем зобовязання за відповідним договором виконані належним чином, а відповідачем оплата за спожиту електроенергію не здійснена.

Виходячи з наведеного вище, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 105 125 грн. 33 коп. є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховані 3% річних за період прострочки оплати активної електричної енергії з 18.12.2015 р. по 31.05.2016р. в загальній сумі 874,80 грн. та інфляційні нарахування за період грудень 2015 року лютий 2016 року в загальній сумі 208,57 грн. Відповідачем контрозрхунку заявлених вимог не надано, у звязку з чим суд користується розрахунком, наданим позивачем.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) та втрати від інфляційні відповідно до ст. 625 ЦК України, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з наведеного, нарахування 3 % та інфляційних з боку позивача є обґрунтованим, у звязку з чим суд погоджується із розрахунком інфляційних та задовольняє вимоги щодо стягнення інфляції в повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судом встановлено, що загальний розмір 3% річних становить 874,43 грн., оскільки позивачем невірно був здійснений наступний розрахунок:

- на суму 4 636,91 грн. в період з 29.02.16 по 31.05.2016, 3% річних становлять 35,35 грн.,

- 26 533,04 грн., 19.01.-31.05.2016 291,43 грн.,

- 26 962,19 грн., 18.02.-30.03.2016 92,73 грн.,

- 5 962,19 грн., 31.03.-31.05.2016 30,30 грн.,

- 29 385,56, 18.03.-23.03.2016 14,45 грн.,

- 25 385,56, 24.03-31.05.2015 -143,57 грн.,

- 28 090,87 грн., 19.04.-31.03.2016 99,00 грн.

В решті, суд погоджується із розрахунком позивача.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 874,43 грн., в решті вимог відмовити.

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем доказів оплати відповідних сум заборгованості не надано та необґрунтовано суду заперечень щодо дії відносно останнього обставин непереборної сили.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, у звязку з чим доводи відповідача за відзивом слід відхили. Разом з цим, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 105 125 грн. 33 коп., інфляційні нарахування в сумі 208 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 874,43 грн. (всього 106 208 грн. 33 коп.). В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Щодо вимог відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду в частині сплати заборгованості за активну електроенергію слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, господарський суд на підставі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

В даному випадку відповідачем не наведено суду будь-яких обґрунтувань та не надано доказів наявності виняткових обставин, з якими закон повязує відстрочити або розстрочити виконання рішення, у зв'зяку з чим суд відмовляє відповідачу в наданні відстрочки.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно обґрунтовано заявлених та задоволених вимог.

Також позивачу слід повернути надмірно сплачений судовий збір в сумі 18 грн. 90 коп.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 35, 43, 44, 49, 75, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 управління житлово-комунального господарства Гірської міської ради, АДРЕСА_1, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», Луганськ, кв. Гайового, буд. 35 «А», (адреса для листування Луганська область, м.Попасна, вул.Спортивна, буд. 11), :

- заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 105 125 грн. 33 коп. на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 60 у філії ЛОУ АТ «Ощадбанк» у м. Сєвєородонецьк, МФО 304665, код 31443937;

- інфляційні нарахування в сумі 208 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 874,43 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 593 грн. 13 коп. на поточний рахунок № 3374 у філії ЛОУ АТ «Ощадбанк» м. Сєвєродонецьк, МФО 304665, код 31443937.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази позивачу.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення 22.07.2016

Суддя Т.А. Василенко