РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016Справа №910/11088/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця";
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1"
Простягнення 10 549 986,10 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Нікогосян О.С., представник за довіреністю № 3091 від 11.12.2015 р.;
Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1" 10 549 986,10 грн. заборгованості з орендної плати за договором від 20.08.2013.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/11088/16 від 15.06.2016, яку призначено до розгляду на 05.07.2016.

Ухвалою від 05.07.2016 розгляд справи було відкладено на 26.07.2016 у зв'язку з неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних судом документів.

У судове засідання, призначене на 26.07.2016, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, вимоги суду за ухвалами від 15.06.2016 та 05.07.2016 не виконав, відзиву на позову заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків вирішення спору, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача подав суду додаткові документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, вказуючи на те, що з 01.03.2015 відповідач вносив орендну плату за користування переданого йому у найм майна не в повній сумі, а з 01.05.2015 взагалі не виконує договірних грошових зобов'язань, порушуючи таким чином права орендодавця.

На підтвердження заявлених вимог суду було подано договір від 20.08.2013 з додатками, акти приймання-передачі на підтвердження передачі майна у найм та повернення його частини, двосторонній акт звірки розрахунків та правоустановчі документи.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством "Одеська залізниця" в якості орендодавця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1" в якості орендаря 20.08.2013 року укладено договір оренди вантажних вагонів (реєстраційний номер ОД/М-13-709 дНЮ), за яким орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти у тимчасове користування на засадах оренди 300 зерновозів з довготривалого запасу для перевезення вантажів, передбачених Правилами.

Матеріалами справи, які містять постанову Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014 № 200, статут позивача, виписку та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, підтверджується факт правонаступництва Державним підприємством "Одеська залізниця" та позивача.

Строк дії договору було встановлено у п. 11.1, де вк азувалося, що договір діє з моменту його підписання сторонами до 01.09.2019.

Згідно з додатками №№ 1, 2, 3, 4, 5 до укладеного договору позивач зобов'язався передати, а відповідач прийняти в оренду 300 зерновозів.

Долученим до матеріалів справи двосторонніми актами приймання-передачі підтверджується факт передачі у жовтні 2013 року орендодавцем орендареві обумовленого договором індивідуально визначеного майна.

Як вбачається з матеріалів справи, повернення майна відповідачем відбулося 31.07.2015, що підтверджується відповідними приймально-передавальними актами.

Спір у справі виник у зв'язку з несвоєчасним та неналежним виконанням відповідачем обов'язку з внесення орендної плати.

Так, позивач стверджує, що з березень та квітень 2015 року відповідач частково оплатив належні до сплати суми, а з травня 2015 року взагалі перестав платити.

Договір, за яким між сторонами виник спір, є договором оренди, тобто, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Як вказувалося вище, факт передачі зерновозів в орендне користування відповідачу підтверджується належними засобами доказування, так само як і факт їх повернення, тоді як факту належної оплати за договором відповідачем не доведено.

У ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 726 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).

За умовами п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 5.3 договору оренди відповідач прийняв на себе обов'язок своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, тобто, не пізніше 15-го числа наступного за звітним місяця, розмір якої за перший базовий місяць оренди становить 111,00 грн. на добу за один вагон і на наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місць з обов'язковим нарахуванням податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З приєднаного до матеріалів справи двостороннього акту звірки розрахунків вбачається, що станом на 01.08.2015 відповідач підтвердив прострочення у правовідносинах з позивачем за договором від 20.08.2013 в сумі 10 969 372,08 грн.

Виходячи з розрахунку позивача, розмір орендної плати за оренду 300 зерновозів за період з 01.03.2015 по 31.07.2015 склав 10 435 904,80 грн. (березень - 1 774 872,00 грн., квітень - 2 003 698,80 грн., травень - 2 399 274,00 грн., червень - 2 168 110,80 грн., липень - 2 208 949,20 грн.), з яких оплачено лише 4 990,82 грн. за березень та 72,12 грн. за квітень 2015 року, а тому борг дорівнює 10 549 986,10 грн.

За уточненим розрахунком суду, заборгованість відповідача становить 10 549 841,86 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, який своєчасно та належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, не подав фактичних даних, якими підтверджується відсутність заявленої до стягнення заборгованості або ж належне виконання грошових зобов'язань за договором або ж будь-яких інших доказів на спростування обставин, покладених позивачем в основу позову, а тому, враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги про стягнення за договором оренди визнаються судом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню відповідно до уточненого розрахунку суду у сумі 10 549 841,86 грн.

За наведених обставин, позов задовольняється частково, а судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру заявлених вимог відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1" (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 32-в, ідентифікаційний код 38472524) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) 10 549 841 (десять мільйонів п'ятсот сорок дев'ять тисяч вісімсот сорок одну) грн. 86 коп. боргу та 158 247 (сто п'ятдесят тисяч двісті сорок сім) грн. 64 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 29.07.2016 р.